ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 Справа № 917/1158/20

м. Полтава

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваплемсервіс", вул. Миру, 1, с. Горбанівка, Полтавський район, Полтавська область, 38782

до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№ 9), вул. Лісна, 1/2, с. Кустолово-Суходілка, Машівський район, Полтавська область, 39433

про стягнення 53 104,20 грн.

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 53 104,20 грн. основного боргу за договорами на постачання спермопродукції, рідкого азоту та організацію штучного осіменіння сільськогосподарських тварин на 2017 рік № 61 від 02.01.2017 та на 2018 рік № 72 від 01.01.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не здійснив оплату товару поставленого позивачем в 2017 та 2018 роках на умовах договорів № 61 від 02.01.2017 та № 72 від 01.01.2018.

Ухвалою від 17.07.2020 (а.с. 55) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень - до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Зазначена ухвала направлялась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 51-54) та отримана представником відповідача 24.07.2020, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 58).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

02.01.2017 між сторонами був укладений договір на постачання спермопродукції, рідкого азоту та організацію штучного осіменіння сільськогосподарських тварин на 2017 рік № 61 від (далі - Договір-1, а.с. 11-12), на умовах якого Полтаваплемсервіс забезпечує постачання спермопродукції, комплектуючих та рідкого азоту для осіменіння, організовує проведення штучного осіменіння та здійснює систематичний контроль за веденням племінної роботи, а відповідач (Господарство) своєчасно проводить оплату за одержану спермопродукцію та надані послуги (п. 1 Договору-1).

За п. 3.1 Договору-1, Господарство розраховується з Полтаваплемсервіс протягом 3-х банківських днів після отримання продукції.

Відповідно до п. 4.1 Договору-1, останній набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і скріплення печатками до 1 січня 2018 року.

01.01.2011 сторони уклали договір на постачання спермопродукції, рідкого азоту та організацію штучного осіменіння сільськогосподарських тварин на 2017 рік № 72 від (далі - Договір-2, а.с. 21-22), на умовах якого Полтаваплемсервіс забезпечує постачання спермопродукції, комплектуючих та рідкого азоту для осіменіння, організовує проведення штучного осіменіння та здійснює систематичний контроль за веденням племінної роботи, а відповідач (Господарство) своєчасно проводить оплату за одержану спермопродукцію та надані послуги (п. 1 Договору-2).

За п. 3.1 Договору-2, Господарство розраховується з Полтаваплемсервіс протягом 10-ти банківських днів після отримання продукції.

Відповідно до п. 4.1 Договору-2, останній набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і скріплення печатками до 1 січня 2019 року.

На виконання умов Договору-1 позивач в період з 04.01.2017 по 19.12.2017 поставив відповідачу товар на суму 97 328,40 грн., на виконання умов Договору-2 в період з 02.02.2018 по 21.08.2018 на суму 67455,00 грн.

Відповідач оплату поставленого товару здійснив частково в сумі 78 853,20 грн. за Договором-1 та в сумі 32 826,00 грн. за Договором-2, заборгованість за укладеними Договорами становить 18 475,20 грн. та 34 629,00 грн. відповідно.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача за договорами № 61 від 02.01.2017 та № 72 від 01.01.2018 становить 53 104,20 грн. (18 475,20 грн. + 34 629,00 грн.).

Позивач звертався до відповідача із претензією № 354 від 05.11.2018 (а.с. 39) із вимогою погасити заборгованість в сумі 53 104,20 грн., яку у відповіді на претензію від 26.11.2018 (а.с. 40) відповідач визнав повністю.

Заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 53 104,20 грн. підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, підписаним представниками сторін та скріплений печатками (а.с. 38).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачу товар за на суму 97328,40 грн. за Договором-1 та на 67455,00 грн. за Договором-2.

Відповідно до п. 3.1 договорів, строк виконання зобов`язання є таким, що настав.

Враховуючи часткову оплату в сумі 78853,20 грн. за Договором-1 та 32 826,00 грн. за Договором-2, заборгованість відповідача за укладеними договорами становить 53104,20 грн., визнана відповідачем у відповіді на претензію (а.с. 40) та підтверджена двостороннє підписаним актом звірки (а.с. 38).

Відповідач будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення не надав, тому позовні вимоги про стягнення 53 104,20 грн. основного боргу задовольняються судом повністю.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст.129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№ 9) (вул. Лісна, 1/2, с. Кустолово-Суходілка, Машівський район, Полтавська область, 39433, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваплемсервіс" (вул. Миру, 1, с. Горбанівка, Полтавський район, Полтавська область, 38782, ) - 53 104,20 грн. основного боргу; 2 102,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Пушко І.І.