ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/895/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайс Трейд"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 (головуючий суддя Мартюк А. І., судді Буравльов С. І., Зубець Л. П.)

про закриття апеляційного провадження

у справі № 910/895/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Спільне українсько-казахстансько-російське підприємство з виробництва ядерного палива"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про визнання правочину недійсним,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень

1. Приватне акціонерне товариство "Спільне українсько-казахстансько-російське підприємство з виробництва ядерного палива" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про визнання недійсним контракту від 04.08.2015 № 05БМ/15/64-143-SD-15-00315.

2. Позивач зазначає, що спірний правочин вчинений представником товариства за відсутності необхідного обсягу дієздатності, зокрема за відсутності згоди загальних зборів позивача.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 року у справі № 910/895/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю „Вайс Трейд" (далі - скаржник, ТОВ "Вайс Трейд") звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в порядку частини першої статті 254 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 у справі № 910/895/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

5. Обґрунтовуючи свої вимоги в апеляційній скарзі скаржник зазначив, що як учасник, якому належить 33% статутного фонду товариства, має беззаперечне право на участь в управлінні товариством шляхом прийняття участі у загальних зборах учасників товариства, а отже, має право на оспорювання контракту, укладеного позивачем, враховуючи те, що укладення такого контракту є похідним від прийняття рішення учасниками товариства щодо надання згоди директору на укладання такого правочину.

6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Вайс Трейд" на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

7. Ухвала апеляційного господарського суду аргументована тим, що рішення суду першої інстанції не стосується прав, інтересів та (або) обов`язків скаржника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. ТОВ "Вайс Трейд" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у справі № 910/895/17.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

9. Скаржник не погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що рішення у цій справі не стосується корпоративних прав скаржника і зазначає, що оспорюваний правочин вчинений директором позивача з перевищенням повноважень та в подальшому став підставою для відкриття справи про банкрутство позивача, через невиконання його умов, а тому безпосередньо порушує права та інтереси скаржника.

10. В обґрунтування своєї позиції скаржник посилається на ухвали Касаційного господарського суду від 24.12.2019 у справі № 910/10734/18, від 06.02.2020 у справі № 904/920/19.

Позиція інших учасників справи, викладена у відзивах на касаційну скаргу

11. Від відповідача надійшов відзив, у якому він не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить закрити касаційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України.

12. Позивач не надав відзив на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

13. Враховуючи положення законодавства (із відповідними змінами) щодо установлення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), Верховний Суд вважає за можливе розглянути справу № 910/895/17 у розумний (такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту) строк.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів скаржника і висновків апеляційного господарського суду

14. Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У частині першій статті 254 ГПК України закріплено норму, відповідно до якої учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

15. Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

16. Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

17. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

18. Відповідний правовий висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 04.10.2018 у справі № 5017/461/2012, від 29.11.2018 у справі № 918/115/16, від 04.12.2018 у справі № 906/1764/15, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 10.04.2019 у справі № 9/189/2011/5003, від 16.04.2019 у справі № 12/91, від 11.04.2019 у справі № 8/71-НМ, від 11.09.2019 у справі № 4/2023-10.

19. З урахуванням наведених законодавчих приписів апеляційний господарський суд, після відкриття апеляційного провадження, встановив, що:

- підписання генеральним директором позивача оспорюваного правочину без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника;

- ТОВ "Вайс Трейд" не було учасником правовідносин, які виникли між сторонами у справі та були предметом розгляду в суді першої інстанції, а господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення не вирішувалися питання про права та обов`язки скаржника як у цих відносинах, так і взагалі;

- ТОВ "Вайс Трейд" набуло статусу акціонера позивача 25.01.2018, згідно з укладеним з Фондом державного майна України договором купівлі-продажу державного пакета акцій у статутному капіталі ПрАТ "Спільне українсько-казахстансько-російське підприємство з виробництва ядерного палива" від 31.08.2017, тобто після укладення оспорюваного правочину;

- резолютивна, а також мотивувальна частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 не містять жодних приписів щодо прав та обов`язків скаржника;

у зв`язку з чим, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

20. Стосовно доводів касаційної скарги колегія суддів зазначає таке.

21. У постановах від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17, від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17 та від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що договори, укладені посадовою особою товариства без передбаченої статутом згоди загальних зборів, не порушують прав та інтересів учасників / акціонерів такого товариства (висновки у цих справах стосувалися саме оспорювання (подання відповідних позовів) такими учасниками / акціонерами відповідних правочинів, а не оскарження ними судових рішень у справах, в яких вони не брали участі), оскільки:

- згода загальних зборів товариства на укладення договору є згодою органу управління товариства, який діє від імені товариства. Повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства права не мають;

- за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється;

- підписання генеральним директором оспорюваних договорів без передбаченої статутом згоди загальних зборів цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника, оскільки генеральний директор діяв саме від імені товариства, а не його учасників.

22. Зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду має загальний характер та не залежить від розміру частки учасника у статутному капіталі товариства, отримання ним прибутку від діяльності товариства або реалізації корпоративного права на управління діяльністю товариства.

23. Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.02.2019 у справі № 826/2184/17 наведено такий правовий висновок: "у рішенні Європейського суду з прав людини від 21.12.2017 у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України", Суд підкреслив що "за загальним правилом акціонер компанії не може стверджувати, що він є жертвою стверджуваного порушення прав компанії за Конвенцією (див. рішення у справі "Агротексім та інші проти Греції" від 24.10.1995, п. 59-72). Проникнення за "корпоративну завісу" або нехтування правосуб`єктністю компанії може буде виправданим лише за виключних обставин, зокрема, якщо точно встановлено, що компанія не може звернутися до конвенційних установ через органи, утворені згідно з її статутом, або, у випадку ліквідації, через її ліквідаторів (там само, п. 66)". Таким чином, ЄСПЛ дійшов висновку, що за звичайних обставин акціонер (навіть мажоритарний) не може звертатися до суду в інтересах банку.

Водночас у контексті згаданої справи "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України" ЄСПЛ зазначив таке: "подаючи скарги в інтересах банку-заявника, перший заявник діяв як мажоритарний акціонер та віце-президент банку. На момент подання заяви акціонери та виконавчі органи банку-заявника були позбавлені своїх повноважень щодо управління діяльністю банку-заявника. Банк перебував під контролем ліквідаційної комісії, що складалася з посадових осіб територіальних управлінь НБУ, які становили більшість, та працівниками місцевої податкової інспекції (п. 12). Таким чином, з огляду на ситуацію банку-заявника та характер цих скарг Суд доходить висновку, що існували виключні обставини, які надали першому заявнику право подати цю заяву в інтересах банку-заявника (див. згадане рішення у справі "Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки", п. 46-52, та ухвалу щодо прийнятності у справі "Капітал банк АД проти Болгарії" від 09.09.2004)".

При цьому ЄСПЛ зазначив, що скарги, подані першим заявником (Фельдманом) як мажоритарним акціонером, є несумісними за критерієм ratione personae із положеннями Конвенції у розумінні підп. "a" п. 3 ст. 35 Конвенції, а тому Фельдман як акціонер банку не вправі звертатись до суду у власних інтересах, і за звичайних обставин (зокрема за наявності уповноважених органів банку) не вправі звертатись до суду й в інтересах банку. Водночас, ураховуючи, що виконавчі органи банку-заявника були позбавлені своїх повноважень, з огляду на ситуацію банку та характер цих скарг ЄСПЛ доходить висновку, що існували виключні обставини, які надали акціонеру право подати цю заяву в інтересах банку-заявника. Таким чином, стороною у справі був не акціонер банку, а сам банк, оскільки з огляду на виключні обставини від імені банку діяв контролюючий акціонер банку, який за звичайних обставин не вправі представляти банк."

24. Разом з тим, у постанові від 07.04.2020 у справі № 504/2457/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно щодо якого виник спір, зокрема після ухвалення судом першої інстанції рішення, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод інтересів та (або) обов`язків. Натомість питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

25. У цій справі апеляційний господарський суд не встановив обставин вирішення судом першої інстанції питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків скаржника, а доводи касаційної скарги викладеного вище не спростовують.

26. Ухвали Касаційного господарського суду від 24.12.2019 у справі № 910/10734/18, від 06.02.2020 у справі № 904/920/19 (в силу положень процесуального законодавства (статті 302 і 303 ГПК України) щодо спеціального порядку відступу від висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах) самі по собі не можуть містити висновків щодо відступлення від правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17, від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17 та від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, а тому колегія суддів відхиляє відповідні доводи касаційної скарги.

27. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 13.01.2020 повернула справу № 910/10734/18 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду з тих підстав, що в ухвалі від 24.12.2019 у справі № 910/10734/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не навів будь-яких мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/, від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17 та від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, які не були раніше проаналізовані Великою Палатою Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

29. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

30. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував висновку суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження у справі та не довів порушення ним норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

31. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ "Вайс Трейд" залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 - без змін.

Розподіл судових витрат

32. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайс Трейд" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 у справі № 910/895/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил