ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Справа № 915/1016/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі судового засідання Коновалової Є.С.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СП Юкойл (69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 3-А, ідентифікаційний код 31852954)

до відповідача: Фермерського господарства Південні лани (57210, Миколаївська обл., Вітовський р-н, смт. Воскресенське, вул. Соборна, 58, ідентифікаційний код 36587258)

про: включення суми вимоги кредитора до проміжного балансу

в с т а н о в и в:

24.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) СП Юкойл звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 22.07.2020 (вх. № 9061/20), в якій просить включити у проміжний ліквідаційний баланс (ФГ) Фермерського господарства Південні лани вимоги на загальну суму 73816,78 грн. (66919,57 грн. борг за отриманий неоплачений товар, 6022,67 грн. пеня, 874,54 грн. 3 % річних), які були пред`явлені позивачем у процедурі припинення відповідача шляхом його ліквідації.

Також, позивач просить стягнути судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 29.07.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; розгляд справи по суті призначено на 09.09.2020 о 14:00; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило.

10.08.2020 від позивача до суду надійшла заява № 01/01-04/1692 від 04.08.2020 про розгляд справи за відсутності позивача та його представника у зв`язку з неможливістю забезпечити їх участь в судовому засіданні 09.09.2020, позовні вимоги підтримує та просить провести судове засідання за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.

Так, ухвалою суду від 29.07.2020 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, оформлений у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України, з доданням до нього: доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Копію ухвали суду від 29.07.2020 відповідач отримав 06.08.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 039). Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву тривав до 21.08.2020 включно.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити на такому:

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (з подальшими змінами і доповненнями) з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів (з подальшими змінами і доповненнями) з 22.05.2020 до 31.07.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 1 серпня до 31 серпня 2020 року на всій території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційного скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі Закон № 731-ІХ), яким пункт 4 розділу X Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Разом із тим, протягом встановленого процесуального строку відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Крім того, відповідач з жодним письмовим клопотанням або заявою з процесуальних питань по справі не звертався, намірів щодо бажання оформити відзив, або надати час для здійснення цієї процесуальної дії суду не заявляв.

09.09.2020 представники сторін в судове засідання не з`явилися, відповідач про причини нез`явлення суд не сповістив. Про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 047, 039.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Водночас, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, справу вирішено розглядати за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до змісту статей 233, 240 ГПК України, 09.09.2020 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Між ТОВ СП Юкойл (надалі постачальник) та ФГ Південні лани (надалі покупець) було укладено договір поставки № 2770/2019-ОС від 02.12.2019 (далі договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України (далі ГК України).

Пунктом 10.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2020.

Відповідно до п. 1.1. договору, на умовах, викладених в цьому договорі, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити масла, мастила та технічні рідини, іменовані в подальшому Товар (далі товар).

Згідно з п. 1.3 договору, найменування, асортимент, ціна, кількість товару вказуються в видаткових накладних, виданих постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію товару, і завірених підписом повноважного представника покупця. У кожній видатковій накладній в обов`язковому порядку вказується номер і дата цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що ціна товару за цим договором встановлюється в гривнях і вказується в рахунку, що пред`являється до оплати постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію товару, з відображенням її у відповідній видатковій накладній.

На виконання умов договору, позивач виставив відповідачу рахунок № 060728 від 18.12.2019 на оплату товару у розмірі 66919,57 грн. з ПДВ.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 ГК України та статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 ГК України та статтею 598 ЦК України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, поставив відповідачу товар на загальну суму 66919,57 грн., що підтверджується підписаною та скріпленою печатками обох сторін видатковою накладною № 045692 від 18.12.2019.

Відповідно до п. 3.2 договору, покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати постачальником, протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії товару, дата якого зафіксована у відповідній видатковій накладній.

З урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором зі сплати вартості поставленого товару є таким, що настав.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив поставлений позивачем товар у встановлені строки у повному обсязі.

За таких обставин, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем зі сплати суми основного боргу у розмірі 66919,57 грн., що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 18.12.2019 21.01.2020.

16.04.2020 ТОВ СП Юкойл направило ФГ Південні лани претензію № 04/20 від 16.04.2020 про виконання зобов`язання та сплату сум штрафних санкцій на суму 80838,84 грн. по договору № 2770/2019-ОС від 02.12.2019 разом з розрахунком пені, яку відповідач отримав 28.04.2020, що підтверджується роздруківкою відомостей з веб-сайту Укрпошти за наслідками відстеження відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 201. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що при недотриманні покупцем строків оплати, встановлених п. 3.2 та п. 3.5 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 02.01.2020 по 08.06.2020 у розмірі 6022,67 грн.

Водночас, перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що нарахування позивачем були здійснені з допущенням помилок при визначенні періоду за який здійснено нарахування, а саме першого дня прострочення за видатковою накладною № 045692 від 18.12.2019.

Відповідно при здійсненні вказаних розрахунків позивачем не враховані положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до яких, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, відповідно до п. 3.2 договору покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати постачальником, протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії товару, дата якого зафіксована у відповідній видатковій накладній. Отже, враховуючи приписи ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем розрахунку за вказаною накладною було 02.01.2020 включно, оскільки 01.01.2020 є святковим і неробочим днем, тому днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тобто 02.01.2020. Отже, відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за видатковою накладною № 045692 від 18.12.2019 з 03.01.2020.

Судом здійснено перерахунок пені за допомогою програми Законодавство.

Так, за видатковою накладною № 045692 від 18.12.2019 на суму 66919,57 грн. за період з 03.01.2020 по 08.06.2020 (158 днів) обґрунтованою сумою нарахування пені є 5953,28 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3 % річних у розмірі 874,54 грн. за загальний період з 02.01.2020 по 08.06.2020.

Перевіривши наданий розрахунок 3 % річних суд встановив, що нарахування позивачем були здійснені з допущенням помилок при визначенні періоду за який здійснено нарахування, а саме першого дня прострочення за видатковою накладною № 045692 від 18.12.2019.

Відповідно при здійсненні вказаних розрахунків позивачем не враховані положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідно до яких, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, відповідно до п. 3.2 договору покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати постачальником, протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії товару, дата якого зафіксована у відповідній видатковій накладній. Отже, враховуючи приписи ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем розрахунку за вказаною накладною було 02.01.2020 включно, оскільки 01.01.2020 є святковим і неробочим днем, тому днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тобто 02.01.2020. Отже, відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за видатковою накладною № 045692 від 18.12.2019 з 03.01.2020.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних за допомогою програми Законодавство.

Так, за видатковою накладною № 045692 від 18.12.2019 на суму 66919,57 грн. за період з 03.01.2020 по 08.06.2020 (158 днів) обґрунтованою сумою нарахування 3 % річних є 866,66 грн.

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок невиконання умов договору поставки № 2770/2019-ОС від 02.12.2019 в частині сплати основного боргу, пені та 3 % річних у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 22.07.2020 року становить 73739,51 грн., а саме: основна заборгованість за договором поставки № 2770/2019-ОС від 02.12.2019 в сумі 66919,57 грн., пеня в сумі 5953,28 грн. та 3 % річних в сумі 866,66 грн.

Натомість доказів погашення відповідачем вказаних сум заборгованості, у т.ч. у визначені строки, суду не надано.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фермерське господарство Південні лани (ідентифікаційний код 36587258) перебуває в стані припинення з 27.05.2020 за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Крім того, у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог, зокрема, зазначено граничну дату пред`явлення вимог до 27.07.2020 року.

Частиною 1 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу кредитора на суму 73816,78 грн., яка складається з: 66919,57 грн. боргу за отриманий неоплачений товар, 6022,67 грн. пені, 874,54 грн. 3 % річних.

Окрім цього, у вказаній заяві позивач просив розглянути вимоги кредитора (позивача), прийняти рішення про визнання боргу та повідомити позивача про прийняте рішення не пізніше тридцяти днів з дня отримання даної вимоги кредитора.

Факт надсилання кредиторських вимог разом з додатками підтверджується доданими до позову копіями опису вкладення у цінний лист від 09.06.2020, фіскального чеку від 09.06.2020 та накладної від 09.06.2020 № 786.

Зазначені вимоги кредитора відповідач отримав 18.06.2020, що підтверджується відміткою відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 786).

Частинами 1-2 статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 105 ЦК України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

За приписами пунктів 1, 2, 26 частини 2 статті 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) та про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог.

Як вже зазначалось судом вище, з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Фермерське господарство Південні лани (ідентифікаційний код 36587258) з 27.05.2020 перебуває в стані припинення за рішенням засновників, якими також визначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 27.07.2020.

Позивач зазначає, що на дату звернення до суду з відповідним позовом відповіді за результатами розгляду вищезазначених вимог позивача у встановлений законодавством термін (тридцять днів з моменту їх отримання) на адресу позивача не надходило, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. ст. 2, 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В свою чергу, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо визначення розміру заборгованості за договором поставки № 2770/2019-ОС від 02.12.2019 на час розгляду даної справи, суд здійснював розгляд справи виходячи з наявних матеріалів та визначив розмір заборгованості відповідача на підставі наданих позивачем доказів.

Відповідно до частини 8 статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

У свою чергу, за змістом положень частин 3, 4 статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

З наведеного вбачається, що позивач з дотриманням встановленого строку звернувся до відповідача із кредиторськими вимогами, однак, докази розгляду та вирішення їх відповідачем в порядку ч. 6 ст. 105 ЦК України в матеріалах справи відсутні.

Тобто, відповідач не надав позивачу відповіді на його кредиторську вимогу, що свідчить про ухилення від її розгляду.

Отже, з огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено права позивача шляхом ухилення від розгляду його кредиторських вимог, що дало право позивачу звернутися із відповідним позовом до ліквідаційної комісії.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього заборгованості перед позивачем або ж про наявність обставин, які б позбавляли позивача права на включення його кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу відповідача.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме включенню до проміжного ліквідаційного балансу ФГ Південні лани кредиторської заборгованості в сумі 73739,51 грн., з якої: основний борг за договором поставки № 2770/2019-ОС від 02.12.2019 в сумі 66919,57 грн., пеня в сумі 5953,28 грн. та 3 % річних в сумі 866,66 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині включення до проміжного ліквідаційного балансу ФГ Південні лани кредиторських вимог ТОВ СП Юкойл щодо 7,88 грн. 3 % річних та 69,39 грн. пені, оскільки такі суми обраховані безпідставно.

Оскільки, позов у даній справі підлягає задоволенню частково, витрати на судовий збір підлягають розподілу згідно зі ст. 129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Фермерське господарство Південні лани (57210, Миколаївська обл., Вітовський р-н, смт. Воскресенське, вул. Соборна, 58, ідентифікаційний код 36587258) включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю СП Юкойл (69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 3-А, ідентифікаційний код 31852954) за договором поставки № 2770/2019-ОС від 02.12.2019 на загальну суму 73739,51 грн., з яких: основна заборгованість в сумі 66919,57 грн., пеня в сумі 5953,28 грн. та 3 % річних в сумі 866,66 грн.

3. Стягнути з Фермерського господарства Південні лани (57210, Миколаївська обл., Вітовський р-н, смт. Воскресенське, вул. Соборна, 58, ідентифікаційний код 36587258) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СП Юкойл (69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 3-А, ідентифікаційний код 31852954) 2099,79 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано судом 14.09.2020.

Суддя В.С. Адаховська