ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.2020р. Справа №905/1307/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорський феросплавний завод, м.Краматорськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги, м.Маріуполь

про стягнення трьох процентів річних та інфляції в сумі 60075,44 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Лисенков В.М.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Краматорський феросплавний завод, м.Краматорськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги, м.Маріуполь, про стягнення трьох процентів річних в сумі 35429,47 грн. та інфляції в сумі 24645,97 грн., нарахованих позивачем у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем, що встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 28.11.2019р. по справі №905/1214/19.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.07.2020р. по справі №905/1307/20 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11.08.2020р. о 10:15 год.

17.07.2020р. на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява №29/4483 від 17.07.2020р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 27.07.2020р. заяву №29/4483 від 17.07.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги, м.Маріуполь про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

04.08.2020р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №29/4686 від 31.07.2020р., згідно зі змістом якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, у зв`язку із наступним:

- рішення господарського суду Донецької області від 28.11.2019р. по справі №905/1214/19 є виконаним у повному обсязі;

- за своє суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

У судове засідання 11.08.2020р., що відбувалась в режимі відеоконференції за допомогою системи EasyCon, представники відповідача усно прокоментували наданий відзив, представник позивача не з`явився.

Розгляд справи відкладено на 09.09.2020 року об 11:15 год.

В судове засідання 09.09.2020р. з`явився відповідач.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

28.11.2019р. рішенням господарського суду Донецької області по справі №905/1214/19

- визнано недійсним з моменту його вчинення односторонній правочин щодо зарахування зустрічних вимог, оформлений заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» вих.№28/2014 від 14.06.2019р.;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» 1022637,78 грн. попередньої оплати за електричну енергію, 15339,57 грн. судового збору.

Вказаним рішенням суду було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (Споживач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (Постачальник) уклали Договір про постачання електричної енергії №30248000 (далі Договір) шляхом подання Споживачем Заяви-приєднання, яка є Додатком 1 до Договору.

Згідно з п.1.1. Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

За умовою п.5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії за обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до Договору.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в Заяві-приєднанні (п.5.5. Договору).

Відповідно до Заяви-приєднання (додаток 1 до Договору) розрахунковим вважається період з 00:00 годин 01 числа місяця до 24:00 годин останнього числа поточного місяця (т.1, а.с.21-22).

Згідно з п.10.1. Договору Споживач має право в будь-який момент часу змінити Постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником та повідомити Постачальника про свій намір не менше ніж за 21 день до закінчення розрахункового періоду, вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок нового договору про постачання електричної енергії), якщо інше не передбачено в комерційній пропозиції.

За умовами п.п.10.2., 10.3. Договору протягом 14 календарних днів після зміни Постачальника Споживач може ініціювати процедуру переходу до іншого енергопостачальника. В такому випадку Споживач повинен повідомити Постачальника про свій намір не менше ніж за 21 день до закінчення розрахункового періоду, якщо інше не передбачено в Комерційній пропозиції. Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Пунктом 13.3. Договору передбачено, що за умови дострокового розірвання Договору за ініціативою Споживача Споживач зобов`язаний сплатити Постачальнику передбачені обраною Споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення Договору.

Пункт 10.4. комерційної пропозиції (додаток 2 до Договору) передбачає, що за умови дострокового припинення (розірвання) Договору за ініціативою Споживача Споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штрафні санкції, зазначені в п.9 комерційної пропозиції, чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення Договору, а також додатковий рахунок за результатами минулих розрахункових періодів, в якому буде враховано відхилення прогнозних від фактичних значень щодо ціни та обсягів споживання.

Згідно з п.9 комерційної пропозиції у випадку не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) Постачальника про дострокове припинення (розірвання) договору Споживачем Споживач сплачує штраф у розмірі подвійної вартості електричної енергії, заявленої Споживачем як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому подане повідомлення про дострокове припинення дії договору, та зазначеної в додатку №4 до Договору «Прогнозовані обсяги постачання електричної енергії Споживачу».

Відповідно до п.13.1. Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

Пунктами 10.1., 10.2. комерційної пропозиції (додаток 2 до Договору) встановлено, що Договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до Договору та оплати рахунку на передоплату, визначеного в п.5.1. комерційної пропозиції. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

Дія Договору припиняється, зокрема, у разі зміни електропостачальника (п.13.5. Договору).

При досліджені обставин справи №905/1214/19 суд встановив, що Договір підписаний представниками та скріплений печатками обох сторін; додатки 1 та 2 підписані директором Споживача та скріплені печаткою підприємства. Сторони не заперечували, що Договір набрав чинності і у правовідносинах з постачання електричної енергії.

Як зазначено в рішенні суду від 28.11.2019р. №905/1214/19 протягом січня квітня 2019 року сторони виконували свої зобов`язання за Договором, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), рахунками, платіжними дорученнями. На виконання умов Договору представники Споживача і Постачальника підписали без зауважень та скріпили печатками підприємств акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) на загальну суму 23186767,62 грн:

- за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 4667562,14грн.,

- за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 7003446,18грн.,

- за березень 2019 року від 31.03.2019 на суму 6701633,09грн.,

- за квітень 2019 року від 30.04.2019 на суму 4814036,21грн..

Відповідач виставляв позивачу рахунки на оплату (в тому числі попередню) за активну електричну енергію.

Крім того, судом було встановлено, що позивач у грудні 2018 року квітні 2019 року здійснював попередню оплату електричної енергії разом на суму 24209405,40грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №4255 від 20.12.2018 на суму 739850,84грн (призначення платежу: «передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 13/12/18»), №4287 від 28.12.2018 на суму 1000000,00грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/32400 від 13/12/18»), №4421 від 16.01.2019 на суму 300000,00грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/32400 від 14/01/19»), №11006 від 23.01.2019 на суму 200000,00грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 14/01/19»), №11072 від 25.01.2019 на суму 300000,00грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 23/01/19»), №11124 від 30.01.2019 на суму 250000,00грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 23/01/19»), №11157 від 31.01.2019 на суму 500000,00грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 23/01/19»), №186 від 20.02.2019 на суму 1377801,30грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.324800 від 02/02/19»), №187 від 20.02.2019 на суму 1861369,20грн («передплата згідно дог.324800 за січень 19р. за активну ел.енергію по рах.324800к1902 від 13/02/19»), №188 від 20.02.2019 на суму 1882051,08грн («передплата згідно дог.324800 за лютий 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 25/01/19»), №417 від 01.03.2019 на суму 1450000,00грн («передплата згідно дог.324800 за лютий 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 25/01/19»), №619 від 12.03.2019 на суму 1000000,00грн («передплата згідно дог.324800 за лютий 19р. за активну ел.енергію по рах.324800 від 01/03/19»), №638 від 14.03.2019 на суму 500000,00грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/32400 від 02/02/19»), №703 від 15.03.2019 на суму 1000000,00грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/32400 від 02/02/19»), №719 від 19.03.2019 на суму 500000,00грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.324800к1903 від 13/03/19»), №813 від 22.03.2019 на суму 749596,00грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.324800к1903 від 13/03/19»), №867 від 26.03.2019 на суму 360025,90грн («передплата згідно дог.324800 за лютий 19р. за активну ел.енергію по рах.324800 від 01/03/19»), №899 від на суму 450000,00грн («передплата згідно дог.324800 за лютий 19р. за активну ел.енергію по рах.324800 від 01/03/19»), №923 від 27.03.2019 на суму 454437,66грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 02/02/19»), №924 від 27.03.2019 на суму 1545591,00грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1056 від 29.03.2019 на суму 843477,30грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1057 від 29.03.2019 на суму 656522,70грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1205 від 05.04.2019 на суму 452008,42грн («передплата згідно дог.324800 за березень 19р. за активну ел.енергію по рах.324800 від 03/04/19»), №1252 від 08.04.2019 на суму 800000,00грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1327 від 11.04.2019 на суму 450000,00грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1356 від 12.04.2019 на суму 1200000,00грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1407 від 17.04.2019 на суму 400000,00грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800к1903 від 15/04/19»), №1432 від 18.04.2019 на суму 646556,00грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800к1903 від 15/04/19»), №1433 від 18.04.2019 на суму 1361600,30грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1552 від 19.04.2019 на суму 260000,00грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19»), №1553 від 19.04.2019 на суму 718517,70грн («передплата згідно дог.324800 за квітень 19р. за активну ел.енергію по рах.88/324800 від 01/03/19») (т.1, а.с.29-59).

Отже, суд у рішенні від 28.11.2019р. по справі №905/1214/19 дійшов висновку про те, що розмір переплати позивача за активну електричну енергію складає 1022637,78грн.

При досліджені обставин суд встановив, що позивач звернувся до Постачальника з Вимогою №1228/28 від 22.05.2019р. щодо повернення суми передплати за Договором, в якій з посиланням на п.13.6. Договору зазначив, що у Постачальника існує обов`язок повернути Споживачеві 1022637,78грн. невикористаної попередньої оплати та визначив строк для повернення коштів протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги.

Як було встановлено судом, постачальник отримав вказану вимогу 28.05.2019р.

За наслідками, суд дійшов висновку про те, що відповідно до п.13.6. Договору та ст.530 ЦК України на момент звернення Споживача до суду з відповідним позовом строк виконання обов`язку Постачальника повернути невикористані кошти передплати був таким, що настав.

Крім того, на підставі приписів ч.2 ст.203, ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України та встановлених фактичних обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача вих.№2191/28 від 11.10.2019р. та визнання недійсним оформленого заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» вих.№28/2014 від 14.06.2019р. одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних вимог.

Таким чином, у зв`язку із правомірною та своєчасною зміною позивачем електропостачальника, суд встановив, що у відповідача відсутні будь-які законні підстави для утримання 1022637,78грн. невикористаної попередньої оплати за електричну енергію, та вирішив задовольнити вимоги про її стягнення.

Судове рішення по справі №905/1214/19 набрало законної сили 10.06.2020р.

Відповідно до ч.5 ст.124, п.9 ст.129 Конституції України, ст.18 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.

Згідно приписів ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішенням господарського суду Донецької області від 28.11.2019р. по справі №905/1214/19 встановлений факт наявності у відповідача перед позивачем обов`язку з повернення грошових коштів в сумі 1022637,78грн. - невикористаної попередньої оплати за електричну енергію, протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги, тому ці факти не повинні доводитися знову у відповідності з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Отже, за змістом статей 598-609 Цивільного кодексу України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку, є грошовим.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Згідно із ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За висновками суду, у даному випадку, рішенням суду у справі №905/1214/19 підтверджено як наявне у позивача (кредитора) право на отримання грошових коштів від відповідача, так й відповідний обов`язок відповідача (боржника) сплатити ці кошти, тобто, наявність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Відтак, виходячи зі змісту вказаної статті три проценти річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017р. у справі №918/329/16, прийнятій у зв`язку з неоднаковим застосування судами ст.625 Цивільного кодексу України щодо правової природи нарахувань, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та обчислення перебігу строку позовної давності в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, зазначено, що правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави вважати, що наявність судового рішення про стягнення грошових коштів, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за час прострочення.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2018р. у справі №906/1283/16.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення суду від 28.11.2019р. по справі №905/1214/19, яке набрало законної сили 10.06.2020р., виконано у межах виконавчого провадження 25.06.2020р.

Позивачем з посилання на прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань нараховано та пред`явлено до стягнення на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 01.05.2019р. (з моменту припинення дії договору №3248000 від 20.12.2018р. та зміни позивачем постачальника електроенергії) по 25.06.2020р. трьох процентів річних в сумі 35429,47 грн. та інфляції в сумі 24645,97 грн. за період з травня 2019р. по червень 2020р.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних та інфляційних є невірним у зв`язку із наступним.

Зокрема, як зазначено вище, згідно рішення суду від 28.11.2019р. по справі №905/1214/19 відповідач мав повернути позивачеві спірну суму коштів позивачу протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги.

Відповідна вимога отримана відповідачем 28.05.2019р., внаслідок чого строк виконання вказаного зобов`язання закінчився 31.05.2019р., а отже з 01.06.2019р. розпочалось прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов`язання.

Отже, за наслідками проведеного судом перерахунку заявлених сум, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних за період з 01.06.2019р. (з моменту прострочення виконання вимоги про повернення передплати) по 24.06.2020р. (до фактичного її виконання) в сумі 32740,03 грн. та інфляція в сумі 17365,94 грн. за період з червня 2019р. по травень 2020р.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог щодо 3% річних в сумі 2689,44 грн. та інфляції в сумі 7280,03 грн. є неправомірним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорський феросплавний завод, м.Краматорськ до Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги, м.Маріуполь про стягнення трьох процентів річних в сумі 35429,47 грн. та інфляції в сумі 24645,97 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькі енергетичні послуги (87539, Донецька обл., м.Маріуполь, бул.Шевченка, 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорський феросплавний завод (84301, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Дмитра Мазура, 18, ) інфляцію в сумі 17365,94 грн., три проценти річних в сумі 32740,03 грн., судовий збір в сумі 1753,18 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 09.09.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 09.09.2020р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина