УХВАЛА

14 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/140/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "МАЯК"

на рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "МАЯК"

до відповідача Кілійської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Кілійської районної державної адміністрації

про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 Сільськогосподарський виробничий кооператив "МАЯК" (далі - СВК "МАЯК", Позивач) звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у цій справі.

Як свідчать матеріали справи, СВК "Маяк" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради (далі - Рада) про визнання укладеною між ними додаткової угоди про поновлення договору оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 6 від 24.09.2018 (далі - Договір) в редакції, доданій до позовної заяви.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.05.2020, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020, у позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані, зокрема, тим, що СВК "Маяк" в обґрунтування своїх вимог посилається на частину шосту статті 33 Закону України "Про оренду землі", а щоб застосувати цю норму та поновити Договір з цих підстав необхідна наявність певного складу юридичних фактів. Наразі у судовій практиці є дві позиції щодо складу таких фактів, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц дійшла висновку про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Разом з цим, у постанові від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду вказав, що частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди; відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). При цьому повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених цією нормою, не вимагається.

На думку судів попередніх інстанцій, для застосування частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою в будь-якому випадку зобов`язаний звернутись до орендодавця із вимогою укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, до якої має бути долучено проект такої угоди. Тобто, СВК "Маяк", дізнавшись про зміну фактичного орендодавця земельної ділянки, яка було передана йому в оренду за Договором, повинен був звернутись із відповідним повідомленням про намір поновити Договір до Ради (належного орендодавця), та надати їй проект додаткової угоди, що він не зробив, оскільки доказів вчинення таких дій матеріали справи не містять. Навпаки, СВК "Маяк" зауважив, що ним такі дії не вчинялись, оскільки після отримання відповіді від Кілійської державної районної адміністрації від 24.12.2019 він одразу звернувся до суду з позовом у цій справі. Викладене свідчить про те, що СВК "Маяк" мав право на поновлення Договору, але таке право могло бути реалізовано лише за умови надсилання саме належному орендодавцю відповідного повідомлення про намір продовжити строк дії Договору разом із проектом відповідної додаткової угоди, чого він не зробив, що виключає можливість поновлення Договору, оскільки будь-які дії, які б свідчили про волевиявлення СВК "Маяк" на пролонгацію Договору, він не вчинив. При цьому звернення до суду із позовом у цій справі не може свідчити про таке волевиявлення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

За пунктами 1, 2 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, абзацом 2 частини другої статті 290 ГПК України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків про застосування частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка була чинною до 15.07.2020) у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 908/1163/17, зокрема, що механізм поновлення договору оренди, визначений цією нормою, не передбачає обов`язкового звернення орендаря до орендодавця після закінчення строку договору оренди із вимогою про укладення додаткової угоди до договору оренди про його поновлення. При цьому постанова Верховного Суду про відступлення від таких висновків відсутня.

Окрім цього, на думку скаржника, існує необхідність відступлення від висновків про застосування частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, що була чинною до 15.07.2020), на які послався апеляційний суд, викладених у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц та від 05.06.2019 у справі № 709/433/17, зокрема, про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених цією нормою, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, з підтвердженням правильності протилежних висновків про застосування цієї норми, викладених у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 15.01.2019 у справі № 908/1069/17, від 18.03.2019 у справі № 908/1163/17, від 18.03.2019 у справі № 908/1 у справі № 908/2484/17, від 22.05.2019 у справі № 917/439/18, від 05.06.2019 у справі № 915/1004/18, від 16.06.2020 у справі № 904/1221/19.

Беручи до уваги обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 287 ГПК України, Суд визнає, що подані матеріали є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі.

Водночас, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2020 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 159/5756/18, у зв`язку з необхідністю відступити від висновків щодо застосування частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц. Цю ухвалу мотивовано, зокрема, тим, що частина шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендар, обов`язково попередньо має повідомити про своє бажання про поновлення договору оренди землі, оскільки має наступну умову свого застосування - за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Тобто автоматичної пролонгації договору, як вважав Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, не відбувається.

Крім того, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2020 передано справу № 313/350/16-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки існує необхідність відступити від висновку щодо застосування частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, у зв`язку з тим, що існує різний підхід до розуміння цієї норм під час розгляду аналогічних справ, а тлумачення статті 33 Закону України "Про оренду землі" дає підстави для висновку, що нею передбачені випадки поновлення договору оренди землі за обов`язкових умов добросовісності орендаря (який належно виконував обов`язки за умовами договору) та попередньо повідомлення орендарем про своє бажання про поновлення договору оренди землі.

Ухвалами від 01.07.2020 та від 07.07.2020 Велика Палата Верховного Суду прийняла справи № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц до розгляду та призначила їх в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 01.09.2020.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на викладене та зважаючи на предмет, підстави позову, фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин та їх нормативно-правове регулювання, Суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 916/140/20 до перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18.

Керуючись пунктом 7 частини першої статті 228, статтями 234, 235, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "МАЯК" на рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 у справі № 916/140/20.

2. Встановити учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу з наданням доказів надсилання іншим учасникам справи копій відзиву та доданих до нього документів до 29.09.2020.

3. Зупинити провадження у справі № 916/140/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справ № 313/350/16-ц та № 159/5756/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак