ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2020 р. Справа№ 910/2079/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі №910/2079/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 5163,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № Г-05/20 від 06.02.2020 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на суму в розмірі 5163,00 грн за договором про надання послуг №07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2102,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором про надання послуг № 07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018 року, а саме, відповідач здійснив несвоєчасну доставку вантажу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Рішенням Господарського суду міста Києва 21.04.2020 у справі № 910/2079/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 5163,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. З огляду на встановлення факту прострочення відповідачем строків доставки вагонів, суд задовольнив вимогу про стягнення штрафу у сумі 5163,00 грн. З огляду на подане відповідачем клопотання про відмову в відшкодуванні позивачу витрат на професійну правничу допомогу, та встановивши, що розмір судових витрат не є співмірним із складністю справи, а також складністю і обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд поклав на відповідача витрати на професійну правничу допомогу частково у сумі 2000, 00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі №910/2079/20 в частині відмови в стягненні 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн та покласти судові витрати на відповідача. Крім того, апелянт просив поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги механізм визначення витрат на професійну правничу допомогу, не врахував кількості витраченого адвокатом часу та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, тоді як відповідачем жодним чином не обґрунтовано та не доведено не співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

17.06.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Калатай Н.В., Кропивна Л.В. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 задоволено клопотання скаржника та поновлено йому строк на апеляційне оскарження рішення, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі №910/2079/20, відкрито апеляційне провадження у справі №910/2079/20, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

06.07.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти задоволення останньої та наголошував, що судом першої інстанції правомірно зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу, позаяк позивачем пред`явлено до відповідача 39 позовів про стягнення штрафів за порушення строку доставки вантажів по різним накладним, що свідчить про навмисне ділення справ з метою збільшення витрат на правову допомогу. Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги рівень складеності, юридичної кваліфікації правовідносин, враховано, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, а також те, що адвокатом надавались позивачу послуги в аналогічних справах.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Калатай Н.Ф, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.08.2020 у справі № 910/2079/20, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Калатай Н.Ф., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі №910/2079/20 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2018 між ТОВ "Грейснвард" та ПАТ "Українська залізниця" укладено Договір № 07153/ПЗ-2018 про надання послуг відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт/імпорт) у вагонах перевізника, вагонах інших держав та/або вагонах замовника проведення розрахунків за ці послуги.

30.07.2019 року відповідачем згідно з перевізними документами № 41256207, №41256181, №41256199, №41256116 та №41256603 прийнято до перевезення по станції Одеса-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку, станція призначення - Рогатин Львівської залізниці.

Граничний термін доставки вантажу по вказаним перевізним документам - 04.08.2019. Натомість Відповідачем вантаж по перевізним документам № 41256207, №41256181, №41256199, №41256116 та №41256603 доставлено 10.08.2019 року, чим допущено прострочення доставки на 5 діб.

Згідно з графою 49 вищевказаних перевізних документів про прибуття вантажу позивача повідомлено 10.08.2019 року о 10 год. 15 хв. Позивачем 10.08.2019 року в проміж часу з 10 год. 28 хв. по 10 год. 29 хв. здійснено розкредитування вказаних перевізних документів, що підтверджується графою 53 відповідно, та цього ж дня вантаж вивезено із станції.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим статті Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Як передбачено частиною 1 статті 307 ГК України, пунктом 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ___число ___місяць" (пункт 2.1. Правил).

Згідно з пунктом 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Відповідно до пункту 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

З огляду на те, що відповідач допустив прострочення доставки вантажу, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки не проставлені, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу.

У зв`язку із простроченням відповідачем строків доставки вагонів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у загальному розмірі 5163,00 грн судом першої інстанції задоволена. В задоволенні заяви відповідача про зменшення до 50% від обґрунтованої суми позову суд відмовив.

Крім того, відповідач просив зменшити заявлену до стягнення позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивачем було укладено договір про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020 з адвокатом Накоп`юком Я.В.

За змістом п. 1.1 Договору про надання правової допомоги № 01-02 від 03.02.2020, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до пунктів 4.3 та 4.4 Договору про надання правової допомоги № 01-02 від 03.02.2020 вартість послуг, наданих адвокатом, складає 1 000,00 грн. за одну годину роботи, а за участь у кожному судовому засіданні - 2 000,00 грн., але не повинна перевищувати суму у розмірі 30000,00 грн. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін.

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) № 01-02/05 від 06.02.2020 позивачу було надано перелік послуг загальною вартістю 4000,00 грн, а саме правовий аналіз претензії, консультація щодо порядку стягнення штрафу, підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, копіювання документів, аналіз законодавства та судової практики, складання позовної заяви.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги позивачем було оплачено вартість адвокатських послуг на суму 4 000,00 грн згідно з платіжним дорученням №352 від 07.02.2020 року.

Відповідач разом з відзивом на позовну заяву надав клопотання про відмову в задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яке було приєданано до матеріалів справи ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2020 року. В своєму клопотанні від 31.03.2020 року відповідач просив відмовити в задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу суперечить принципу співмірності з ціною позову, оскільки становить більше 77 % від суми заявлених позовних вимог. Крім того, на адресу відповідача надійшло декілька однотипних позовних заяв позивача, по яких Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справах, зокрема № 910/1502/20 на суму 7205,03 грн, № 910/2236/20 на суму 5163,00 грн, № 910/2083/20 на суму 5328,32 грн, № 910/2082/20 на суму 5043,62 грн, № 910/2103/20 на суму 4199,13 грн, № 910/2234/20 на суму 1810,08, які підготовлені представниками позивача Накоп`юк Ярославом Володимировичем та Драченко Владиславом Вікторовичем, місце здійснення адвокатської діяльності в яких є однаковим (м . Черкаси, вул. Святороїцька, 73), а подані позовні заяви є ідентичними за змістом.

Розглянувши клопотання відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір витрат на послуги адвоката, заявлений до стягнення позивачем, не може вважатись розумним, оскільки не є повністю співмірним зі складністю справи, а також складністю і обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому вимогу про відшкодування витрат позивача на послуги адвоката задовольнив частково в розмірі 2000, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з означеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5, 6 ст.126 ГПК України).

В розумінні положень згаданих норм законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що суд не зобов`язаний керуватися тими внутрішньо національними розцінками і критеріями, з яких виходять Уряд і заявник на підтримку відповідних аргументів; він керується свободою розсуду відповідно до того, що він вважає за справедливе.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Як вбачається з матеріалів справи спір у справі не є складним, оскільки стосується стягнення штрафних санкцій згідно п`яти накладних та не містить великої кількості документів, що потребують вивчення. З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідує, що у період з 01.01.2020 було ухвалено більше 50 судових рішень за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, у кожній з яких позивачем було заявлено до стягнення і витрати на професійну правничу допомогу, надану двома адвокатами, - Накоп`юком Ярославом Володимировичем та Драченко Владиславом Вікторовичем .

Вказані обставини свідчать про те, що позивач у даній справі не потребував правової консультації щодо порядку стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, а адвокат при наданні юридичних послуг у цій справі не потребував значного обсягу часу для підготовчої роботи для складення позовної заяви, зокрема, аналізу законодавства та судової практики.

З огляду на викладене, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даному випадку має бути зменшений до 2000,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому Північний апеляційний господарський суд вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, отже, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі №910/2079/20 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі №910/2079/20 - без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 у справі №910/2079/20.

3. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст постанови складено 11.09.20.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна