РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2020Справа № 910/5711/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі Енергетичні послуги"

до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

про стягнення 196 228,86 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі Енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про стягнення 196 228,86 грн., в тому числі 190 615,90 грн. основного боргу, 618,50 грн. 3 % річних та 4 994,46 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача заборгованості з оплати поставленої позивачем згідно Договору № 1236 від 01.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг спожитої за період з грудня 2019 по лютий 2020 електричної енергії у розмірі 190 615,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 у справі № 910/5711/20 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

20.05.2020 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 відкрито провадження у справі № 910/5711/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/5711/20 сторони повідомлялися належним чином.

15.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позов в якому відповідач стверджує про часткову сплату заборгованості у розмірі 60 913,27 грн. та вказує, що залишок заборгованості перед позивачем становить 129 702,63 грн.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

08.07.2020 відповідач надіслав до Господарського суду міста Києва клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та надав докази повної сплати заборгованості.

16.07.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Інших заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі клопотань процесуального характеру на час розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (надалі за текстом також - позивач або постачальник) та Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (надалі за текстом також - відповідач або споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1236 (надалі за текстом також - Договір), згідно пункту 2.1. якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього договору.

Пунктом 1.1. Договору визначено, що цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам та укладений сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього Договору.

Умови Договору розроблені відповідно Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (надалі за текстом - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Відповідно до пункту 7 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

За доводами позивача, відповідач 01.01.2019 приєднався до умов публічного договору шляхом фактичного споживання електричної енергії.

Згідно умов пункту 3.1 Договору сторони погодили, що умови надання універсальних послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору та повинні передбачати наступне: ціни на електроенергію для споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором; споживач має право змінювати постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого постачальника у разі дострокового розірвання цього договору.

Відповідно до пункту 5.1. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору.

Згідно пункту 5.5 Договору ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ.

Сторони домовились про те, що ціна на електричну енергію, встановлена регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію.

Відповідно до пункту 4.1. ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Згідно пункту 4.8 ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійсненні попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Пунктом 5.8. Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.10. Договору встановлено, що оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, але не меншим 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до пункту 2 додатку №3 до Договору - комерційної пропозиції "Універсальна" ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" для малих не побутових споживачів постачання електричної енергії здійснюється за регульованим цінами (тарифами) на електроенергію, зокрема, розрахованими відповідно до постанови НКРЕКП №1177 від 05.10.2018.

Згідно з пунктом 4 комерційної пропозиції, яка є додатком № 3 до Договору, оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

Пунктом 5 комерційної пропозиції "Універсальна", 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Рахунок для здійснення попередньої оплати постачальник надає споживачу разом з остаточним рахунком за період, що на 2 місяці передує розрахунковому. У разі відсутності інформації про рівень тарифів постачальник розраховує суму попередньої оплати за тарифами, що діють на час надання рахунку. Оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строк більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду. Рахунок формується споживачем самостійно в сервісі "Особовий кабінет" з моменту реєстрації споживача в сервісі не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок формується та надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних. В таких випадках рахунок споживач отримує у відповідному центрі обслуговування клієнтів постачальника не пізніше наступного дня після закінчення розрахункового періоду.

У разі не отримання споживачем рахунку в центрі обслуговування клієнтів, або у сервісі "Особистий кабінет" в зазначені строки постачальник направляє рахунок на четвертий робочий день на електронну адресу споживача зазначену в заяві-приєднанні (в такому випадку датою отримання рахунку вважається дата направлення постачальником електронного листа). У разі відсутності інформації про електронну адресу споживача, постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом, поштою (в такому випадку датою отримання рахунку споживачем вважається третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач).

Згідно абзацу 2 пункту 5.11. Договору у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в порядку та розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Відповідно до пункту 6 комерційної пропозиції "Універсальна" за внесення платежів, передбачених умовами Договору з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення

Підпунктом 1 пункту 6.2. Договору визначено, зокрема, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно пункту 13.1. Договору, цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднання.

Як вбачається з матеріалів справи, постачання позивачем електричної енергії відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи актами про прийняття - передавання товарної продукції (електроенергії) за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року, які підписані представниками та скріплені печатками сторін.

Також, матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору, відповідач отримав від позивача відповідні рахунки за спожиту електричну енергію за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року, що підтверджується підписом представника відповідача.

Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за Договором № 1236 від 01.01.2019 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 190 615,90 грн. основного боргу за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року, 618,50 грн. 3 % річних нарахованих з 01.12.2019 по 12.03.2020 за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті за спожиту електроенергію за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року. та 4 994,46 грн. пені нарахованої з 01.12.2019 по 12.03.2020 за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті за спожиту електроенергію за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір про постачання електричної енергії № 1236 від 01.01.2019, на підставі якого позивач поставив відповідачу електроенергію, що підтверджується актами про прийняття - передавання товарної продукції (електроенергії) за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року, які підписані представниками та скріплені печатками сторін.

Відповідно до пункту 5.10 Договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем, у строки визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

У матеріалах справи містяться відповідні рахунки за спожиту електричну енергію за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року, отримання яких підтверджується підписом представника відповідача.

Підставою для звернення позивача з позовом до суду була заборгованість відповідача за спожиту електроенергію у розмірі 190 615,90 грн. за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року.

Разом із відзивом на позов та клопотанням відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач надав до суду платіжні доручення:

№ 2894 від 25.05.2020 на суму 60 913,27 грн. із призначенням платежу "За акт.ел/енергію (трансл.укр.каналів Покровськ), зг. дог. № 1236 від 01/01/19, рах. № 1236 від 02/01/20, за 12/2019";

№ 3083 від 11.06.2020 на суму 71 057,29 грн. із призначенням платежу "За акт.ел/енергію (трансл.укр.каналів Покровськ), зг. дог. № 1236 від 01/01/19, рах. № 1236 від 03/02/20, за 01/2020";

№ 3112 від 15.06.2020 на суму 58 645,34 грн. із призначенням платежу "За акт.ел/енергію (трансл.укр.каналів Покровськ), зг. дог. № 1236 від 01/01/19, рах. № 1236 від 02/03/20, за 02/2020".

Таким чином, відповідачем підтверджено повну оплату основного боргу за Договором після звернення позивача з позовом до суду (21.04.2020 - відправлення позову поштовим відділення зв`язку) у загальному розмірі 190 615,90 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Суд звертає увагу, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи те, що сума заборгованості у розмірі 190 615,90 грн. сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України закриває провадження у справі №910/5711/20 в частині позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 190 615,90 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв`язку із простроченням оплати вартості поставленої електричної енергії, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 618,50 грн. 3 % річних нарахованих з 01.12.2019 по 12.03.2020 за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті за спожиту електроенергію за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року та 4 994,46 грн. пені нарахованої з 01.12.2019 по 12.03.2020 за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті за спожиту електроенергію за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Пунктом 6 комерційної пропозиції до Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені та 3% річних.

Судом здійснено розрахунок 3% річних у межах заявленого позивачем періоду, судом встановлено, що такий розрахунок 3% річних у розмірі 618,50 грн. є арифметично вірними, у зв`язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до наданого розрахунку пені, позивачем нараховано пеню у розмірі 4 994,46 грн. за період з 01.12.2019 по 12.03.2020 за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по сплаті за спожиту електроенергію за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року.

Судом здійснено розрахунок пені у межах заявленого позивачем періоду, судом встановлено, що такий розрахунок пені у розмірі 4 994,46 грн. є арифметично вірними, у зв`язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Щодо клопотання про зменшення розміру неустойки заявленого відповідачем у відзиві на позов та клопотанні вих. № 1871/0-03 від 06.07.2020, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття кореспондується зі статтею 233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року).

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, в контексті означеного, суд звертає увагу на те, що наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.

Проте, всупереч вищевикладеного, відповідачем не було доведено суду таких обставин як, винятковість випадку, з урахуванням інтересів обох сторін, не наведено причин неналежного виконання зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Тобто, з наведеного полягає, що на момент вирішення спору по суті у суду відсутні підстави вважати наявними та належним чином доведеними обставини, які є достатніми для зменшення розміру пені у відповідності до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, а тому, суд дійшов висновку про необхідність відмовити Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в зменшенні розміру пені у зв`язку з відсутністю належного доказового обґрунтування.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі Енергетичні послуги" до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та стягнення з останнього 618,50 грн. 3 % річних та 4 994,46 грн. пені.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача. При розподілі судового збору судом прийнято до уваги той факт, що відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 190 615,90 грн. після звернення позивача з позовом до суду.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про стягнення 196 228,86 грн. задовольнити частково.

2.Провадження у справі в частині стягнення 190 615,90 грн. основного боргу закрити.

3.Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи: 01190043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (87539, Донецька обл., місто Маріуполь, бульвар Шевченка, будинок 62, ідентифікаційний код юридичної особи: 42086719) 618 (шістсот вісімнадцять) гривень 50 коп. 3 % річних, 4 994 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 46 коп. пені та 2 943 (дві тисячі дев`ятсот сорок три) гривні 43 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2020

Суддя С. В. Стасюк