ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/4610/15

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні

скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на постанову державного виконавця

у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» м. Київ

про стягнення коштів

у відокремленому провадженні в межах справи №911/4610/15

про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870)

У судовому засіданні брали участь:

від скаржника: Яковченко Р.Г (посвідчення №3192 від 05.11.19, довіреність б/н від 03.01.2019)

інші учасники у судове засідання не з`явились

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 28.08.2020 до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулось Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «НЕК «Укренерго», скаржник) із скаргою №264-ВППР від 28.08.2020 (вх. №168/20 від 28.08.2020), в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про зупинення виконавчих дій від 18.08.2020, винесену головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Юлії Йосипівни (далі державний виконавець) в межах виконавчого провадження №62172857. В обґрунтування скарги посилається на ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс), п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що вимоги скаржника, які задоволені рішенням суду від 04.02.2020 у справі №911/4610/15 є поточними у розумінні Кодексу, на які не поширюється дія мораторію. Проте, державний виконавець зупинив вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №62172857, чим фактично прирівняв вимоги поточних кредиторів до конкурсних та порушив вимоги наведеного вище Закону. За таких обставин, просить суд скаргу задовольнити.

07.09.2020 під час судового засідання представник скаржника підтримав подану скаргу та надав пояснення аналогічні викладеним у ній.

1.2. 07.09.2020 у судове засідання представник Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі боржник, ДП «Державні електричні мережі») не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно. Водночас, явка обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст.ст. 42, 342 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути скаргу без участі представника боржника.

1.3. 07.09.2020 у судове засідання державний виконавець не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, відзиву або письмових пояснень на скаргу не надав.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

2.1. 02.09.2020 засобами поштового зв`язку державний виконавець направив до суду клопотанням ВП №62172857/11 від 02.09.2020 (вх. №18832/20 від 07.09.2020) про відкладення розгляду скарги, у зв`язку із введенням на території України карантину.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Проаналізувавши обставину викладену у клопотанні, суд дійшов висновку, що остання не є тією підставою, яка передбачена ч. 2 ст. 202 ГПК України для відкладення судового засідання.

Водночас, відповідно до Указу Президента України від 13.03.2020 №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 11.03.2020 №211, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин у період з 12.03.2020 по 22.05.2020.

20.05.2020 КМУ було прийнято постанову №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (із відповідними змінами), відповідно до п. 1 якої установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22.05.2020 до 31.10.2020 продовжити дію карантину, встановленого постановою КМУ від 11.03.2020.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Проте, державним виконавцем у своєму клопотанні не вказано яким саме чином наявність карантину перешкоджає йому з`явитись у судове засідання.

Частиною 2 ст. 342 ГПК України, встановлено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ураховуючи те, що неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду відповідної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відповідного клопотання.

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 02.09.2020, зокрема, відповідну скаргу призначено до розгляду у судове засідання на 07.09.2020, запропоновано учасникам справи та державному виконавцю надати суду відзив/письмові пояснення на скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго».

4. Висновки суду із посиланням на докази та норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 45 Кодексу до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Згідно абз. 3 ч.2 ст. 7 Кодексу, зокрема, за результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Так, рішенням суду від 04.02.2020 у справі за позовом ПрАТ «НЕК «Укренерго» до ДП «Регіональні електричні мережі» про стягнення коштів у відокремленому провадженні в межах справи №911/4610/15 про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі», залишеним в силі Постановою північного апеляційного суду від 13.04.2020, позовні вимоги скаржника задоволені повністю та стягнуто з боржника на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» 1 506 877,66грн боргу та 22 603,17грн судового збору.

Частиною 1 ст. 1291 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковими до виконання.

Судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

28.04.2020 після набрання рішенням від 04.02.2020 законної сили судом було видано відповідний наказ, на підставі якого 25.05.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №62172857.

У свою чергу, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 17.11.2015, з урахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015, порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Сольського В.С. (свідоцтво №1122 від 07.06.2013), вирішено інші процесуальні питання по справі.

Водночас, суд зазначає, що 21.10.2019 набирав чинності Кодекс № 2597-VIII від 18.10.2018, відповідно до п. 4 Перехідних положень якого, установлено що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ураховуючи зазначене, провадження у праві про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі» здійснюється відповідно до Кодексу.

18.08.2020 державним виконавцем на підставі п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову, якою зупинено виконавче провадження №62172857 з примусового виконання наказу від №28.04.2020, виданого на виконання рішення від 04.02.2020.

Проте, скаржник в обґрунтування своєї скарги зазначив, що на його вимоги, які задоволені відповідним рішенням суду не поширюється дія мораторію, оскільки такі вимоги є поточними у розумінні Кодексу.

Ураховуючи зазначене та те, що судова процедура банкрутства регулюється спеціальним законом, суд дійшов висновку, що положення п. 4 ч. 1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» слід застосовувати у нормативному поєднанні з положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, із змісту п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що основоположними складовими застосування вказаної норми є: відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника; поширення дії мораторію, запровадженого господарським судом, на вимогу стягувача.

Таке зупинення вчинення виконавчих дій, у розумінні ч.1 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», вводиться до закриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначено вище, ухвалою суду від 17.11.2015, зокрема, порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно з ч.2 ст.41 Кодексу мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Водночас, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів (абз.1 ч.5 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.

У розумінні ст. 1 Кодексу, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначалось вище, рішенням суду задоволено позовну заяву ПрАТ «НЕК «Укренерго» до ДП «Регіональні електричні мережі» у повному обсязі. Водночас, справа про банкрутство божника порушена - 15.11.2015. Із змісту вказаного рішення вбачається, що грошові зобов`язання боржника перед скаржником у розмірі 1 506 877,66грн виникли на підставі договору № 0537-02041 про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.06.2019 за надані послуги у липні-серпні 2019 року, тобто, після порушення справи про банкрутство боржника.

Ураховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідні вимоги скаржника є поточними у розумінні Кодексу, на які не розповсюджується дія мораторію введеного ухвалою суду від 17.11.2015, а відтак, прийняття державним виконавцем рішення щодо зупинення виконавчого провадження №62172857 з урахуванням п.4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи скаржника є обґрунтованими, а відтак, дії державного виконавця з винесення постанови про зупинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження №62172857 є неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про неправомірність дій державного виконавця в частині винесення постанови про зупинення виконавчих дій в межах відповідного виконавчого провадження, то скарга АТ «НЕК «Укренерго» підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 41, 45 Кодексу, ст.ст. 234-235, 326-327, 339, 342-343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 28.08.2020 (вх. №168/20 від 28.08.2020) задовольнити.

2. Визнати неправомірною постанову про зупинення виконавчих дій від 18.08.2020, винесену головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Юлії Йосипівни в межах виконавчого провадження №62172857 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 28.04.2020 №911/4610/15.

3. Скасувати постанову про зупинення виконавчих дій від 18.08.2020, винесену головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Юлії Йосипівни в межах виконавчого провадження №62172857 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 28.04.2020 №911/4610/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 07.09.2020 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 11.09.2020.