РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2020Справа № 910/3693/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 18716,69 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 18 716,69 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, як вантажоодержувач, одержав вагони з недостачею внаслідок не забезпечення перевізником схоронності вантажу.

Суд своєю ухвалою від 18.03.2020 відкрив провадження у справі № 910/3693/20 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги відхилив з огляду на таке.

Рахунок вантажовідправника № 92816189 від 10.09.2019 містить два розділи ваги вантажу - "вага фактична" та "вага наведена". При цьому вартість вантажу визначена по наведений вазі. Різниця між фактичною та наведеною вагою по накладній № 51523942 складає 361 кг.

З наданих комерційних актів та розрахунку позивача вбачається, що загальна вага втраченого вантажу складає 3150 кг., а вага втраченого вантажу з урахуванням норми природної втрати 2350 кг. Враховуючи, що різниця між фактичною та наведеною вагою складає 361 кг, а вага втраченого вантажу складає 2350 кг, позивач отримав збитки за нестачу вантажу в кількості 1989 кг.

Також відповідач заперечує щодо стягнення витрат по сплаті професійної правничої допомоги в сумі 1763,67 грн.

У свою чергу позивач послався на таке.

На підтвердження кількості та розміру дійсної вартості втраченого вантажу до позову надані оригінал комерційного акту № 485604/1077 від 12.09.2019, оригінал залізничної накладної № 51523942 від 10.09.2019, які є первинними документами, що засвідчують втрату вантажу, та складені відповідно до вимог, визначених Правилами складання актів, отже, вони є чинними, належними та допустимими доказами. Також до позову додані завірена належним чином копія рахунку вантажовідправника № 92816189 від 10.09.2019, копія сертифікату якості № 27791.

Рахунок-фактура № 92816189 від 10.09.2019 має графи «вага фактична» і «вага наведена», але «вага фактична» вказується вже після того, коли вантаж фактично зважений та завантажений у вагони. При прийнятті його до перевезення вантажовідправником до накладної або відомості вагонів вноситься вага фактична. Зазначена вага повністю співпадає з вагою, вказаною в сертифікаті якості на відвантажену партію (окремо по кожному завантаженому вагону та на партію в цілому).

У рахунку вантажовідправника № 92816189 від 10.09.2019 вказана залізнична накладна № 51523942 від 10.09.2019 та сертифікат якості 27791, номери спірних вагонів вказані у сертифікаті якості.

Відповідно до Роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до Роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Але до позову додана копія платіжного доручення № від 15.10.2019 і копія роздруківки реєстру до нього, які підтверджують, що рахунок-фактура № 92816189 від 10.09.2019 був оплачений позивачем у повному обсязі.

Розраховуючи масу втраченого вантажу позивач користувався правилами математики.

Позивач подав документи, згідно з якими витрати на професійну правничу допомогу становлять 1763,67 грн.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.02.2016 приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (покупець) та приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний (далі - ПРАТ «АКХЗ») завод» (постачальник) уклали договір поставки №245/108/16Сб, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити продукцію на умовах, передбачених цим договором.

10.09.2019 відповідно до залізничної накладної №51523942 на адресу приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відправником - ПРАТ «АКХЗ», було відправлено вагони з вантажем - кокс доменний, загальною вагою 120490 кг, у тому числі вагон № 60034709, маса вантажу 40010 кг.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна (залізнична) є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

12.09.2019 на підставі попутного акту загальної форми № 12186 від 12.09.2019 станції Волноваха Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 60034709 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній № 51523942 від 10.09.2019, та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485604/1077 від 12.09.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 23540 кг, нетто - 40010 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 60400 кг, тара з брусу - 23540 кг, нетто - 36860 кг, що менше документа на 3150 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм, «шапкою». Вантаж марковано по центру однією поздовжньою смугою шириною 400-600 мм вздовж вагона вапном. За рухом поїзда над 1-7 люками є виїмка розміром 12000 мм х 2800мм х 500 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №12186 від 12.09.2019. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

Згідно зі ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту).

Статутом залізниць України не передбачено доведення наявності збитків у позивача за втрачений вантаж, відповідальність залізниці перед одержувачем настає лише за факт втрати вантажу в розмірі його вартості, що підтверджується довідкою (або іншим документом вантажовідправника), що випливає з положень статті 115 Статуту залізниць України та пункту 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225.

Так, відповідно до пункту 2.7 роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. При цьому Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Приписами частини 3 статті 917 ЦК України визначено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Судом встановлено, що вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки залізнична накладна № 51523942 таких відміток не містить.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вантажоодержувачем згідно із залізничною накладною № 51523942 є ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» .

У матеріалах справи наявні копії рахунку-фактури від 10.09.2019, сертифікату якості на партію. Позивач сплатив по цьому рахунку-фактурі від 10.09.2019 (платіжне доручення № від 15.10.2019).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах).

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вагоні № 60034709 становить 18716,69 грн. (3150 (недостача, яка зафіксована в комерційному акті)- (40010*2%))*7964,55 (799707,16 грн. *1,2 (загальна сума рахунку з ПДВ):120,49 тонн).

Суд встановив, що при прийнятті вантажу до перевезення вантажовідправником до накладної або відомості вагонів вноситься вага фактична. Зазначена вага повністю співпадає з вагою, вказаною в сертифікаті якості на відвантажену партію (окремо по кожному завантаженому вагону та на партію в цілому).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо перевезення довіреного йому вантажу, позивачу спричинені збитки в розмірі 18716,69 грн., які складаються з вартості відповідальної недостачі з ПДВ.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач надав належні докази понесення 1763,67 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вул. Левченка, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87504, ідентифікаційний код 00191129) 18716,69 грн. збитків, 2102,00 грн. судового збору, 1763,67 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун