ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" вересня 2020 р. Справа № 922/2979/20

Господарський суд Харківської області у складі:судді Усатого В.О.

без виклику представників сторін,

розглянувши заяву (вх. 922/2979/20) Фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ),

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області 15.09.2020 надійшла заява (вх. 2979/20) від фізичної особи ОСОБА_1 , в якій вона просить суд:

- відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ;

- оприлюднити оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 банкрутом;

- прийняти пропозиції - запропонований план реструктуризації;

- списати борги - 100%;

- зупинити штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, починаючи з дня винесення рішення;

- винести відповідне рішення.

В заяві вказує на те, що є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує на те, що неодружена, має неповнолітню дитину. Працевлаштована, не є фізичною особою - підприємцем; не має судимостей.

Заявниця вказує, що нею укладені кредитні договори з двадцяттю фінансовими та банківськими установами, за якими існує непогашена заборгованість, яка за її підрахунками складає 422 593,90 грн.

Вказує на те, що укладені кредитні договори виконувалися сторонами.

Зазначає, що кредитні кошти спрямовувалися нею задля забезпечення належного рівня життя її родини.

Те, що заявниця не має достатнього доходу для того, щоб погасити такий розмір заборгованості, стало підставою для її звернення до суду з даною заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та перевіривши її відповідність вимогам процесуального закону та Кодексу України з процедур банкрутства, суд зазначає про наступне.

Стаття 116 Кодексу України з процедур банкрутства містить вимоги до заяви про відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявник повинен додати докази авансування БОРЖНИКОМ на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Як встановлено судом, заявницею не додано до заяви доказів авансування на депозитний рахунок суду доказів авансування грошової винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, натомість, заявниця надала клопотання про створення фонду авансування кредиторами для винагороди арбітражному керуючому та клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок кредиторів.

У клопотаннях просить суд: створити фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого; розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язану з виконанням повноважень керуючого реструктуризацією.

В обґрунтування клопотання посилається на статтю 30 Кодексу України з процедур банкрутства, якою передбачено можливість створення фонду авансування винагороди кредиторами.

Заявниця проводить аналогію між наданням доказів сплати судового збору за звернення із заявою та доказів авансування грошової винагороди арбітражному керуючому та вважає ці поняття ідентичними.

Просить суд розглянути питання щодо покладення необхідності такого авансування на кредиторів.

Суд, розглянувши такі клопотання заявниці, дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, зважаючи на наступне.

По перше, як вбачається з пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, законодавцем чітко визначено, що при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність необхідним додатком до заяви є докази авансування БОРЖНИКОМ на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Отже, при зверненні із такою заявою саме БОРЖНИК повинен надати докази авансування винагороди арбітражному керуючому.

Суд звертає увагу на те, що із заявою про відкриття провадження у справі звернувся сам боржник, тому посилання заявниці та положення Кодексу, які покладають обов`язок сплати (авансування) винагороди на ініціюючого кредитора є необґрунтованими та безпідставними, оскільки НЕ кредитор, а БОРЖНИЦЯ звернулась до суду з такою заявою.

Суд вважає довільним тлумаченням на свою користь положень чинного законодавства ототожнення заявницею понять "судовий збір" та "авансування грошової винагороди", оскільки це кардинально різні за своєю правовою суттю поняття.

Посилання заявниці як на підтвердження такого висновку на те, що судовий збір та авансування грошової винагороди здійснюється на один і той самий рахунок, не може доводити правомірність такої позиції і, крім того, є такими, що не відповідають дійсності. Авансування грошової винагороди сплачується на депозитний рахунок суду, який має свої реквізити, в той час, як одержувач коштів при сплаті судового збору є відповідні управління Державної казначейської служби також зі своїми реквізитами. Порядок використання коштів з цих рахунків також є різним.

Помилковим в обґрунтування вимог клопотання про створення фонду є посилання заявниці на положення статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки, відповідно до частини 5 цієї статті кредитори МОЖУТЬ створювати фонд авансування грошової винагороди. Отже, законодавцем закріплено таке ПРАВО, а НЕ ОБОВ`ЯЗОК кредиторів. А реалізовувати права суд не може зобов`язувати, оскільки реалізація прав залежить виключно від волі самого суб`єкта таких прав. До реалізації своїх прав ніхто примушений бути не може.

Суд зауважує на тому, що позиція заявниці щодо того, що її звернення із заявою про неплатоспроможність є підставою для покладання на кредиторів тягаря сплати винагороди арбітражному керуючому за виконання обов`язків по проведенню процедури банкрутства не тільки не ґрунтується на нормах права, а, крім того, суперечить засадам розумності і справедливості та порушує баланс інтересів сторін. Так, Законодавцем закріплено в положеннях Кодексу України з процедур банкрутство не тільки можливість захисту інтересів боржника, а й захист прав та інтересів кредиторів. Такий баланс інтересів має бути дотриманий. Суд, при цьому, є безстороннім та не може схилятися в бік однієї із сторін.

Натомість, в порушення такого принципу балансу інтересів, ОСОБА_1 у власній заяві стверджує про те, що в неї відсутнє будь яке майно та доходи, які б дозволяли хоча б частково задовольнити вимоги кредиторів, з доданого нею до заяви плану реструктуризації вбачається, що на задоволення вимог кредиторів заявниця вказує "0,00 грн" та просить списати її борги на 100%, при цьому, ще й тягар витрат на оплату послуг арбітражного керуючого за проведення процедури банкрутства вимагає покласти на кредиторів.

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому судом може розцінюватись як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства у контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.56 року, Конвенції Міжнародної організації праці N 105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Зважаючи на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотань про створення фонду авансування за рахунок кредиторів та про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок кредиторів.

Отже, боржник має подати до суду докази авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на вищевикладене керуючись Кодексом України з питань банкрутства та ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України та, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому за рахунок кредиторів.

Заяву (вх. 2979/20 від 15.09.2020) ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 10-ти денний строк з моменту копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом подання до суду: доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі, встановленому абзацем 3 частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

Роз`яснити заявникові, що невиконання вимог даної ухвали у встановлений строк є підставою для її повернення заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Усатий В.О.