ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3798/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача: Оляш О.Ю., довіреність;

від відповідача: не з`явився

розглянувши у судовому засіданні справу за правилами загального позовного провадження за позовом Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, Одеса, Одеська область, 65031) до відповідача: Торгова компанія "АЛМІ" (Підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (вул.Середня,83-В,Одеса,Одеська область,65005) про стягнення 123659,05 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Одесаобленерго" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Торгової компанії "АЛМІ" (Підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), в якому просить господарський суд: про стягнення 123659,05 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №7828 від 04.04.2018р..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.12.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3798/19. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.02.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у зв`язку із категорією та складністю справи, великим обсягом та складним характером доказів.

Ухвалою суду від 17.02.2020р. вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Крім того, позивачем надано клопотання про залучення у справу співвідповідача ТОВ «Група компаній «Глобальні бізнес рішення» та ОСОБА_1 .

Судом відмовлено в задоволені клопотання про залучення співвідповідачів у зв`язку з його необґрунтованістю.

06.07.2020р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.07.2020р.

В судове засідання 27.07.2020 представники сторін не з`явились, водночас, від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим що у Господарському суді Одеської області є підтверджений випадок інфікування вірусом COVID-19 та запропоновано учасникам процесу за можливістю мінімізувати відвідування суду, направивши відповідні клопотання електронною поштою.

З метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та недопущення створення загрози життю та здоров`ю працівників апарату Господарського суду Одеської області, суддів, учасників судових справ та відвідувачів суду, та у зв`язку з перебуванням судді Господарського суду Одеської області Літвінова С.В. з 03.08.2020 року по 02.09.2020 року у відпустці по справі оголош

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у відповіді на відзив.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає з підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 03.09.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

04.04.2018 р., між Торговою компанією «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (надалі - ТК «Алмі») та акціонерним товариством «Одесаобленерго» (надалі - АТ «Одесаобленерго») укладено договір про постачання електричної енергії № 7828 (надалі - Договір).

Умовами вказаного Договору передбачено, що АТ «Одесаобленерго» продає електричну енергію ТК «Алмі» для забезпечення потреб електроустановок, який в свою чергу зобов`язаний оплачувати АТ «Одесаобленерго» вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно із п. 9.4. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2018 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Оскільки, жодною із сторін не заявлялось про припинення дії договору або перегляд його умов, договір щорічно пролонговувався.

Пунктами 2.3.1., 2.3.3. Договору встановлено обов`язки споживача виконувати умови цього Договору; оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії».

Відповідно до п. 1. Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 22 числа попереднього місяця до також числа розрахункового місяця.

Згідно із п. 4 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за «Актом про обсяги спожитої електроенергії» за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показів. Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем «Акта про обсяги спожитої електроенергії» як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п. 5 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору).

Відповідно до п. 1. Додатку № 2 «Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії» до Договору, покази засобів обліку, відповідно до Додатку «Перелік об`єктів Споживача», фіксуються 22 числа кожного місяця.

Пунктом 2, Додатку № 2 «Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії» до Договору передбачено, що споживач зобов`язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити «Акт про обсяги спожитої електричної енергії» у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику за адресою: вул. Ільфа і Петрова, буд. 18 Б.

Однак, як передбачено пунктом 3, Додатку № 2 «Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії», у випадку, коли розрахунковий засіб обліку встановлений в підстанції Постачальника покази засобу обліку знімаються уповноваженими представниками Постачальника.

Відповідно до Додатку № 10 «Перелік об`єктів споживача» прилад обліку встановлено в трансформаторній підстанції № 2473, яка є власністю АТ «Одесаобленерго» про що свідчить додаток № 7 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» № 4094 від 02.03.2018 р.

Так, за розрахункові періоди з квітня 2018 р. по грудень 2018 р., споживачем спожито 46 849 кВт.год електричної енергії на суму 123 654, 68 грн.

Як вказує позивач, за вказаний період Споживачем заборгованість не сплачувалась сума боргу за спірний період складає 123 654, 68 грн.

Кількість спожитої електричної енергії підтверджується відомостями показань розрахункових лічильників знятих представниками Постачальника при контрольних оглядах лічильника за період з квітня 2018 р., по грудень 2018 р., як це і передбачено п. 3 Додатку № 2 до договору, та актами про обсяги спожитої електричної енергії за травень 2018 р., червень 2018 р., липень 2018 р., наданих Споживачем.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору, остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користування електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього Договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Як вказує позивач, за вказаний період Споживачем заборгованість не сплачувалась сума боргу за спірний період складає 123 654, 68 грн.

Відповідно до п. 2.3.4. Договору, споживач зобов`язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №9 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

04.04.2018 р., сторонами підписано Додаток № 9 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до Договору. Цей порядок складено відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 р. № 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 р. за № 93/6381.

Аналогічні вимоги викладені в новій редакції Методики, яка затверджена наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 06.02.2018 р. № 87.

Пунктом 9 Додатку № 9 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до Договору встановлено, що споживач зобов`язаний забезпечувати передачу показань розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період згідно з графіком додатку № 2 до Договору. Плата за споживання та генерацію реактивної електроенергії визначається згідно таблиці п. 6 Додатку № 9 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до Договору.

Так, у червні 2018 р., та грудні 2018 р., обсяг перетікання реактивної електричної енергії склав 67 кВАр.год на суму 4,37 грн., що підтверджується відомостями показань розрахункових лічильників знятих представниками Постачальника при контрольних оглядах лічильника за червень 2018 р., та грудень 2018 р., та актом про обсяги спожитої електричної енергії за червень 2018 р.

Зі змісту абз. 3 п. 2 Додатку № 5 «Порядок розрахунків» до Договору вбачається, що оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії здійснюється споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Оплата за перетікання реактивної електричної енергії за спірний період по теперішній час відповідачем не здійснювалась.

Як вказує позивач, за червень 2018 р. та грудень 2018 р. у відповідача рахується заборгованость за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 4,37 грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси АТ „Одесаобленерго", позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 123 654,68грн., заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 4,37 грн. та 1921 грн. витрат на сплату судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що під час виконання умов цього Договору з питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно із п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку: електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж (перетікання реактивної електричної енергії*) - складова фізичних процесів передачі, розподілу та споживання активної електричної енергії, яка спричиняє додаткові технологічні втрати активної електричної енергії та впливає на показники якості активної електричної енергії; плата за перетікання реактивної електроенергії - плата за послуги, які оператор системи передачі/оператор системи розподілу або власник технологічних електричних мереж змушений надавати споживачу, якщо такий споживач експлуатує електромагнітно нез балансовані електроустановки;

Згідно п. 4.21 Правил оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.

Відповідно до п. 5.2.1 Правил, електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Пунктом 5.5.5 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 4.34 ПРР, величина плати за перетікання реактивної електроенергії' на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 06.02.2018 р. № 87, та зазначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації.

Пунктом 4.33 ПРР встановлено, що споживачі, електроустановки яких приєднані до мереж, що належать електропередавальній організації, вносять плату за перетікання реактивної електроенергії на поточний рахунок електропередавальної організації відповідно до умов договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про постачання електричної енергії.

Кошти, отримані оператором системи як плата за перетікання реактивної електроенергії, мають використовуватися оператором системи виключно на впровадження технологічних заходів на вирішення питань з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, спрямованих на забезпечення електромагнітної збалансованості електроустановок на межі балансової належності.

Положеннями п. 4.34 ПРР регламентовано, що плата за перетікання реактивної електричної енергії призначена для адресного економічного стимулювання ініціативи споживача до впровадження технологічних заходів на вирішення питань з компенсації перетікань реактивної електричної енергії.

Згідно із п.п. 3 п. 5.5.13 ПРР, споживач електричної енергії зобов`язаний здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотрмання показників якості електричної енергії.

Виходячи з наявних матеріалів справи господарським судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії № 7828 від 04.04.2018р. в частині повної та своєчасної оплати за спожиту активну електричну енергію, внаслідок чого у нього виник борг перед позивачем у розмірі 11758,01 грн. та за реактивну електричну енергію у розмірі 4,37 грн.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються з наступних підстав.

Щодо відсутності у споживача можливості користування об`єктом.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що фактично з моменту укладання договору він був позбавлений можливості використовувати приміщення у зв`язку з їх незаконним захопленням, неможливістю контролювати споживання електричної енергії у приміщеннях, про, що неодноразово повідомляло АТ «Одесаобленерго».

Наведені доводи не підтверджуються фактичними обставинами справи так як матеріали справи містять підписані відповідачем акти про обсяги спожитої електричної енергії та підписані відповідачем рахунки-фактури на оплату спожитої електричної енергії.

Вказані докази свідчать про виконання боржником обов`язку щодо надання обсягів споживання позивачу та спростовують аргументи відповідача про неможливість контролювати власне споживання електричної енергії.

Твердження відповідача про незаконне захоплення приміщення за адресою: м. Одеса, пр-т. ак. Глушко, 19 також не знаходить відображення в матеріалах справи так як не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що приміщення за адресою: м. Одеса, пр-т. ак. Глушко, 19 було захоплено, відповідно твердження ТК «АЛМІ» є необґрунтованими.

Щодо обов`язку позивача відключити електроустановки споживача.

У своєму відзиві Відповідач вказує, що ТК «АЛМІ» неодноразово зверталось до АТ «Одесаобленерго» з вимогою припинити постачання електроенергії за адресою: м. Одеса, пр-т. ак. Глушко, 19, однак всупереч умовам Договору позивач не відключив електроустановки Споживача.

З такими доводами суд не погоджується так як відповідно до п. 2.5 Договору, у разі звільнення Споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у т.ч. шляхом банкрутства), відчуження у будь-який спосіб займаного приміщення Споживач зобов`язаний повідомити Постачальника електричної енергії за 20 діб до дня зміни власника приміщення і в цей самий термін здійснити сплату усіх видів платежів, передбачених цим Договором до зміни власника приміщення включно, а Постачальник електричної енергії зобов`язаний припинити постачання електричної енергії з дня звільнення Споживачем приміщення.

Відповідно до п. 6.18 Правил користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 р. (надалі - ПКЕЕ), у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов`язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об`єкта не здійснюється.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

Аналогічні положення містяться в п. 4.27 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. (надалі - ПРРЕЕ), у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (у разі наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Таким чином, обов`язок відключення від електропостачання у позивача виникає лише при одночасній наявності наступних підстав:

- ТК «АЛМІ» повідомило про звільнення приміщення та намір розірвати договірні відносини не пізніше ніж за 20 днів до такого звільнення.

- ТК «АЛМІ» подало заяву про розірвання договірних відносин.

- У ТК «АЛМІ» відсутня заборгованість перед АТ «Одесаобленерго» та сплачено всі платежі передбачені Договором.

Натомість матеріалами не підтверджено наявності вказаних підстав. Відповідачем не доведено надсилання до АТ «Одесаобленерго» заяви про розірвання Договору та сплату всіх обумовлених Договором платежів.

Щодо листів, на які посилається відповідач у своєму відзиві, то вони не містять пропозиції про розірвання Договору, а лише прохання припинити або тимчасово обмежити постачання електричної енергії.

Слід зазначити, що відповідно до листа ТК «Алмі» № 1/01 від 06.01.2020 який було отримано АТ «Одесаобленерго» 14.01.2020 року (про що свідчить відмітка про отримання), відповідач повідомив позивача про те, що власником приміщення є інша особа ( ОСОБА_1 ) лише 14.01.2020 року, тобто після спливу спірного періоду. Відповідач зазначив, що йому відомо про існування заборгованості у розмірі 123 659,05 грн. нарахованих згідно рахунків-фактур № 7828/2 та 7828/3 від 29.12.2018 року, однак ТК «АЛМІ» не вбачає підстав для їх сплати.

Окрім того, суд звертає увагу , що господарським судом Одеської області в межах справи 916/2669/18 було встановлено, що договір про постачання електричної енергії № 7828 від 04.04.2018 р. між АТ «Одесаобленерго» та ТК «АЛМІ» ніким не оскаржувався та є чинним.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, твердження відповідача про обов`язок АТ «Одесаобленерго» відключити електроустановки відповідача та відсутність підстав проводити нарахування за спожиту електричну енергію є необґрунтованими та таким, що не знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Щодо обов`язку відповідача сплачувати за спожиту електричну енергію

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» - електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що договірні відносини між позивачем та відповідачем не припинялись, на відповідача покладено обов`язок з оплати за спожиту у спірний період електричну енергію.

Водночас, твердження відповідача зазначенні у відзиві на позовну заяву не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та є необґрунтованими.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України , -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства "Одесаобленерго" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Торгової компанії "АЛМІ" (Підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (вул. Середня, 83-В, Одеса, 65005, ) на користь Акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул. Миколи Боровського, 28Б, Одеса, Одеська область, 65031, ) заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 123 654,68грн. ( сто двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 68 коп.), заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 4,37 грн. (чотири грн. 37 коп.) та 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов