ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2654/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову (вх.№2-3743/20 від 14.09.2020)

у справі №916/2654/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЗАХИСТ»

(вул. Проценка, буд. 23/4, м. Одеса, 65031, )

до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вікторія»

(вул. Кірова, буд. №1, с. Фурманівка, Кілійський район, Одеська область, 68321, код ЄДРПОУ 3169345)

про стягнення 553784,86 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЗАХИСТ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом (від 11.09.2020) до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вікторія" про стягнення 553784,86 грн., з яких 394455,44 грн. заборгованості, 32020,72 грн. пені, 41289,73 грн. відсотків річних, 78891,08грн. штрафу, 7127,97 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову зазначає, що між сторонами було укладено Договір поставки №18 від 31.01.2019, позивач передав товар за видатковими накладними, а відповідач не оплатив його у передбачений договором строк, заборгованість за поставлений товар становить 394455,44 грн. Нараховує штрафні санкції, інфляційні втрати та відсотки річних.

14.09.2020 за вх.№2-3743/20 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, які належать СВК «Вікторія», та буде виявлено виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову, а також інше майно, яке знаходиться на земельних ділянках та складських або інших приміщеннях, які перебувають у СВК «Вікторія» у власності та у користуванні у межах заявлених позовних вимог в розмірі не більше 553784,86 грн.

У заяві продубльовано доводи позовної заяви, заявником зазначено, що відповідач до теперішнього часу не здійснив перерахування грошових коштів в рахунок сплати зобов`язань за договором поставки, не здійснює повернення товару та будь-яких інших дій, які можуть бути доказами намірів відповідача про погашення ним своїх боргових зобов`язань. Позивач вважає, що наведене явно вказує на намагання відповідача ухилитись від виконання свого обов`язку щодо сплати заборгованості.

Вказує, що відповідач, як вбачається із його КВЕДів за витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, - займається сільським виробництвом, у тому числі розведенням та вирощуванням худоби та птиці, а для здійснення цієї діяльності має відповідні потужності, як-то сільська господарча техніка та нерухоме майно, яке є у відповідача у власності.

Позивач вказує, що за умови недотримання тривалий час зобов`язань щодо сплати за укладеними договорами, існує обґрунтоване припущення, що майно, яке належить відповідачу, може бути переоформлено на інший суб`єкт господарювання, і надалі виявиться відсутність можливості виконати зобов`язання.

Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист порушених прав позивача.

Заявник звертає увагу на дуже уповільнені розрахунки відповідача, які на даний час не здійснюються, що ставить під сумнів бажання відповідача розрахуватися за борговими зобов`язаннями. Наголошує на тому, що борг відповідача є безсумнівним, а позивач позбавлений можливості використовувати не тільки власні кошти, а і товар, який залишений у відповідача з надією на проведення розрахунків.

Вказує, що з листа відповідача вбачається, що порушення умов договору триватиме до другого півріччя 2021, і це не є гарантією, відповідач проявив відверте зловживання довірою позивача, часткові оплати відповідача виглядають як знущання над позивачем та свідчать про безвідповідальність відповідача.

Позивач пропонує не застосовувати зустрічне забезпечення, відповідач обізнаний із наявністю заборгованості, вжиття заходів забезпечення позову не несе загрози завдання збитків відповідачу.

До заяви додано претензію №59 від 14.08.2020 позивача до відповідача, а також лист СВК «Вікторія» за вих.№64 від 17.08.2020 до позивача, в якому у відповідь на претензію №59 відповідач вказує, що рахунки отримували, заборгованість у сумі 394455,44 грн. підтверджує, вказує, що у зв`язку із форс-мажорними обставинами, які склалися на підприємстві та і по Одеській області в цілому, а саме загибель усіх посівів озимих та ярових культур, просить перенести борг на друге півріччя 2021 року.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Положеннями ст.136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст.137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9).

Зі змісту заяви вбачається, що позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення подальшого розгляду даного спору у разі реалізації, відчуження належного відповідачеві майна на користь третіх осіб.

Між тим, на думку суду, наведені позивачем обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

Суд зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач вчиняє будь-які дії з підготовки чи проведення відчуження належного йому майна, а саме лише припущення про можливість ухилення від виконання рішення не є достатньою та обґрунтованою підставою для накладення арешту на майно відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявник не довів суду, що невжиття вказаних ним заходів зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

При цьому, невиконання вимог претензій відповідачем не свідчить про потенційне ухилення від виконання рішення суду, а свідчить виключно про наявність спору між сторонами.

За таких обставин, господарський суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, у зв`язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Обов`язок доказування наявності підстав, визначених ст.136 ГПК України умовою вжиття судом заходів забезпечення позову, покладається згідно ст.74 ГПК України саме на заявника, який в даному випадку таких обставин не наводить та не надає будь-яких доказів їх існування.

Керуючись ст.ст.136, ст.137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» про забезпечення позову (вх.№2-3743/20 від 14.09.2020) відмовити.

Ухвала набрала чинності 15.09.20 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвалою Господарського суду Одеської області.

Суддя Р.В. Волков