ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м.Харків Справа № 913/414/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали позовної заяви №14/4-3989-20 від 19.06.2020

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601)

до відповідача - Комунального підприємства "Сватове Тепло" (місцезнаходження: вул. Садова, буд. 91, м. Сватове, Луганська область, 92600)

про стягнення 2084 грн 54 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.07.2020 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Сватове Тепло" про стягнення 2084 грн 54 коп., в тому числі пеня в сумі 1742 грн 81 коп., 3% річних в сумі 341 грн 73 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Комунальним підприємством "Сватове Тепло" зобов`язань за договором №5287/18-БО-20 від 05.10.2018 щодо повної та своєчасної оплати грошових коштів за поставлений природний газ.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

23.07.2020 на адресу Господарського суду Луганської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №137 від 21.07.2020 яким проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, оскільки відповідач є підприємством - виконавцем житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), а позивач є постачальником енергоресурсу, тому положення ч. 2 ст. 2 Закону України № 85-VIII від 13.01.2015 "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №5287/18-БО-20 від 27.10.2016.

Відповідно до ст. 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області, -

В С Т А Н О В И В:

05.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником, та Комунальним підприємством "Сватове - Тепло", як споживачем, був укладений договір постачання природного газу №5287/18-БО-20, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Умовами договору сторони погодили, що газ який продається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п.1.2.); постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 17.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 10,0 тис. куб. метрів (п. 2.1.); постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання - передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання - передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання - передачі (п.3.1.); приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання - передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді встановлюється, шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п.3.7.); постачальник не пізніше 26.10.2018 повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання - передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п.3.9.); ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4942 грн 00 коп. за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за договором з дати набрання чинності відповідних змін (п.5.1.); ціна за 1000 куб. м газу на дату укладання договору становить 7907 грн 20 коп., крім того податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488 грн 64 коп. (п. 5.2.); оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1.); за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п.8.1.); строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п.10.3.); договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 по 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.12).

23.10.2018 між сторонами була укладена додаткова угода №1, якою внесено зміни до п.2.1 договору в частині зміни обсягів та періоду постачання газу та викладено його в наступній редакції: постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 26.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 25,0 тис. куб. метрів; до п.3.9. договору щодо строку повернення акта приймання - передачі природного газу, та викладено його в наступній редакції: постачальник не пізніше 06.11.2018 повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання - передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта; до п.12.1 договору щодо строку дії договору, та викладено його в наступній редакції: договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 по 26.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

29.10.2018 між сторонами була укладена додаткова угода №2, якою внесено зміни до п.2.1 договору в частині зміни обсягів та періоду постачання газу та викладено його в наступній редакції: постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 31.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 35,0 тис. куб. метрів; до п.3.9. договору щодо строку повернення акта приймання - передачі природного газу, та викладено його в наступній редакції: постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання - передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта; до п. 5.3. договору щодо ціни природного газу, та викладено його в наступній редакції: постачання природного газу споживачеві за ціною, визначеною в п.5.2. цього договору, здійснюється з умови виконання споживачем, на якого станом на 30.09.2015 поширювалась дія статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", обов`язку щодо відкриття рахунка із спеціальним режимом використання, та дотримання вимог пункту 12 Положення; до п.12.1 договору щодо строку дії договору, та викладено його в наступній редакції: договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 по 31.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №3 до договору сторони внесли зміни до договору постачання природного газу, зокрема внесено зміни до п. 1.4 договору в частині визначення предмету договору, та викладено його в наступній редакції: за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України; до п.2.1 договору в частині зміни обсягів та періоду постачання газу та викладено його в наступній редакції: постачальник передає споживачу з 01.11.2018 по 30.11.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 76,0 тис. куб. метрів; до п. 3.1 договору щодо порядку та умови передачі газу, та викладено його в наступній редакції: постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі природного газу власного видобутку - у пунктах приймання - передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу - у пунктах приймання - передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання - передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання - передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ; до п.п.5.1.-5.3 договору щодо ціни природного газу, та викладено їх в наступній редакції: ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб. метрів газу з 01.11.2018 становить 6235 грн 51 коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7482 грн 61 коп. Постачання природного газу споживачеві за ціною, визначеною в п.5.2. договору, здійснюється за умови дотримання вимог п.11 Положення; до пп.1, пп.3 п. 6 договору щодо порядку та умов проведення розрахунків, та викладено їх у наступній редакції: споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; до п.12.1 договору щодо строку дії договору, та викладено у наступній редакції: договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 по 30.11.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

26.11.2018 між сторонами була укладена додаткова угода №4 якою внесено зміни до пунктів 1-12 договору, зокрема п.2.1., викладено в наступній редакції: постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 467,775 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях (жовтень 2018-25,775 тис. куб. метрів, листопад 2018- 76,0 тис.куб.метрів, грудень 2018-90,0 тис.куб.метрів, січень 2019-100,0 тис.куб.метрів, лютий 2019-85,0 тис.куб.метрів, березнь 2019-71,0 тис.куб.метрів, квітень 2019-20,0 тис.куб.метрів); п.3.8. договору викладений в наступній редакції: приймання - передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання - передачі газу. Споживач в акті приймання - передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п.1.2 договору (п.3.8.1 договору); споживач в акті приймання - передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання - передачі газу; п.3.9 викладений в наступній редакції: споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом завірену копію акту про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий період, складеного між споживачем та оператором ГРМ (ГТС) (п.3.9.1. договору); п.4.2. викладений в наступній редакції: ціна за 1000 куб.метрів газу становить 6235 грн 51 коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ)- 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 7482 грн 61 коп.; п.5.1. договору викладений в наступній редакції: оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу; п.11.1 викладений в наступній редакції: договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

19.03.2019 між сторонами була укладена додаткова угода №5, якою сторони погодили, що пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, аб.2 пп 3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абзац 5 пп5 п. 6.2, пп8 п.6.2, пп4 п.6.3, абзац 3 пп2 п. 6.4 договору застосовуються сторонами з 01.03.2019; пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1 пп 3.9.2 п. 3.9, абзац 4 пп 5 п. 6.2, абзац 2 пп2 п. 6.4 договору з 01.03.2019 втрачають чинність.

20.03.2019 між сторонами була укладена додаткова угода №6, якою внесено зміни до п.2.1. договору в частині кількості та фізико - хімічних показниках природного газу, та викладено в наступній редакції: постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 479,366 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях: жовтень 2018-25,775 тис.куб.метрів, листопад 2018-85,449 тис.куб.метрів, грудень 2018-99,241 тис.куб.метрів, січень 2019-99,844 тис.куб.метрів, лютий 2019-79,057 тис.куб.метрів, березень 2019-65,0 тис.куб.метрів, квітень 2019-25,0 тис.куб.метрів.

29.03.2019 між сторонами була укладена додаткова угода №7, якою сторони погодили що у зв`язку з тим, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на підставі постанови Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019 було перейменовано в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", "ПАТ "Національна акціонерна компанія "НАфтогаз України", "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" замінити словами "Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у відповідному відмінку.

На виконання умов договору позивач в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 поставив природний газ відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: акт за жовтень 2018 року в обсязі 25,775 тис.куб.м. на суму 244569 грн 70 коп., акт за листопад 2018 року в обсязі 85,449 тис.куб.м. на суму 639381 грн 71 коп, акт за грудень 2018 року в обсязі 99,241 тис.куб.м. на суму 742581 грн 90 коп, акт за січень 2019 року в обсязі 99,844 тис. куб.метрів на суму 747093 грн 91 коп., акт за лютий 2018 року в обсязі 79,057 тис.куб.метрів на суму 591552 грн 85 коп., акт за березень 2019 року в обсязі 65,479 тис.куб.метрів на суму 489953 грн 95 коп., акт за квітень 2019 року в обсязі 22,499 тис.куб.метрів на суму 168351 грн 29 коп., підписаними сторонами, без будь-яких претензій, зауважень та скріплені печатками сторін, належним чином завірені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до бухгалтерської виписки позивача станом на 31.03.2020 заборгованість Комунального підприємства "Сватове Тепло" перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відсутня.

Відповідач розрахувався за поставлений природний газ в повному обсязі, але з порушенням п. 6.1 договору, що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов`язань позивачем відповідно до п.7.2 договору нараховано пеню за зобов`язанням жовтня 2018 року за період з 27.11.2018 по 13.12.2018 в сумі 1742 грн 81 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних за зобов`язанням жовтня 2018 року за період з 27.11.2018 по 13.12.2018 в сумі 341 грн 73 коп.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування .

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що позивачем, як постачальником, на виконання умов договору постачання природного газу №5287/18-БО-20 від 05.10.2018, було поставлено відповідачу за період жовтень 2018-квітень 2019, а останнім прийнято природний газ на загальну суму 3623485 грн 31 коп., що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які підписані представниками сторін, а також скріплені печатками юридичних осіб, без жодних зауважень та заперечень. Відповідно до бухгалтерської виписки позивача заборгованість Комунального підприємства "Сватове Тепло" перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відсутня. Відповідач здійснив оплату за поставлений газ в повному обсязі, однак з порушенням встановленого договором строку на оплату, що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач документально обґрунтував передачу природного газу, а також факт несвоєчасної оплати відповідачем отриманого природного газу за зобов`язаннями з жовтня 2018 по квітень 2019.

У відповідності до п. 7.2 договором постачання природного газу №5287/18-БО-20 від 05.10.2018, позивач просить стягнути з відповідача за період прострочення пеню у розмірі 1742 грн 81 коп., а також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 341 грн 73 коп.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обов`язки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм закону, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних та встановлено, що він є вірним, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 341 грн 73 коп. є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені суд зазначає наступне.

Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивач відповідно до п. 7.2 договору нарахував пеню в загальній в сумі 1742 грн 81 коп.

13 січня 2015 року Верховною радою України був прийнятий Закон України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" № 85-VIII, відповідно до ч. 2 ст. 2 якого встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Статтею 3 цього Закону передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Офіційне опублікування відбулось у офіційному виданні газета Голос України №21 від 06.02.2015

Таким чином, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015.

У розумінні ст. 275 Господарського кодексу України енергопостачальним підприємством (енергопостачальником) є суб`єкт господарювання, що відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві за договором.

Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики Про затвердження Правил користування електричною енергією до електричної енергії (активна) віднесено енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару, до електричної енергії (реактивна) - технологічно шкідливу циркуляцію електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з визначень ст. 275 Господарського кодексу України та мети і сфери застосування Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", слідує висновок додержання суб`єктного складу, яким є наявність обох означених у Законі учасників, а саме суб`єкт, як енергопостачальна компанія, діяльність якої пов`язана з постачанням безпосередньо самої енергії, як різновиду товару, що виробляється, виходячи з її властивості, у результаті перетворення енергетичних ресурсів/джерела енергії, та суб`єкт, якому встановлені обмеження в силу приведеного Закону, як підприємство - виконавець/виробник житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги громадянам у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 6 Статуту АТ "НАК "Нафтогаз України" предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ; постачання природного газу, газу вугільних родовищ; постачання природного газу, газу вугільних родовищ за нерегульованим тарифом.

Законом України від 01.04.1994 № 74/94-ВР "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до п. 1.5 ст. 1 Закону України від 23.06.2005 № 2711-IV "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто, природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

Отже, з урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства, позивач є енергопостачальною компанією в розумінні ст. 2 Закону № 85-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі № 913/66/18, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2019 у справі № 905/1882/18, від 15.05.2019 у справі № 905/1308/18, від 02.07.2019 у справі № 905/303/18, від 25.07.2019 у справі № 913/647/18, від 13.02.2020 у справі № 913/230/19, від 03.03.2020 у справі № 913/408/19.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.07.2020, основним видом економічної діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Суд приймає до уваги, що на момент укладення договору постачання природного газу №5287/18-БО-20 від 05.10.2018 місцезнаходженням відповідача було: вул. Садова, буд. 91, м. Сватове, Луганська область.

Наразі за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої на сайті https://usr.minjust.gov.ua місцезнаходженням відповідача є також м. Сватове Луганської області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого віднесено до таких територій, зокрема м. Сватове Луганської області.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що Комунальне підприємство "Сватове тепло" є підприємством - виконавцем житлово-комунальних послуг, яке надавало такі послуги на території проведення антитерористичної операції, з огляду на що є суб`єктом, на якого розповсюджуються приписи ч.2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" №85-VІІІ від 13.01.2015.

З урахуванням того, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції станом на жовтень 2018-квітень 2019, приймаючи до уваги, що АТ "НАК "Нафтогаз України" є постачальником енергоресурсу, положення ч. 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово - комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору постачання природного газу №5287/18-БО-20 від 05.10.2018.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки приписи ч.2 ст.2 Закону України №85-VIII від 13.01.2015 поширюються на правовідносини сторін, вимога Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення з Комунального підприємства "Сватове Тепло" пені нарахованої за несвоєчасне виконання зобов`язання за жовтень 2018 не є законною та обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 344 грн 59 коп.

Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Сватове Тепло" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних в сумі 341 грн 73 коп. та судовий збір у розмірі 344 грн 59 коп.

3. В інший частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи 20077720)

Відповідач: Комунальне підприємство "Сватове Тепло" (місцезнаходження: вул. Садова, буд. 91, м. Сватове, Луганська область, 92600, ідентифікаційний код юридичної особи 35130308)

Повний текст рішення складено та підписано 14.09.2020

Суддя С.В. Масловський