ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3045/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В., розглянув спір

за позовом Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" м. Покров, Дніпропетровська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальність "Січеславський Машинобудівний завод", м. Покров, Дніпропетровська обл.

про відшкодування збитків у сумі 13 000,00 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про відшкодування збитків у сумі 13 000,00 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань відповідно до угоди від 07.04.2020 про надання безперешкодного та необмеженого доступу до рухомого майна, останнім понесено збитки у загальній сумі 13 000,00 грн.

У відзиві на позов, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу свої вимог.

А саме, докази, які долучені позивачем до позовної заяви, не підтверджують той факт, що останньому завдано збитків з вини відповідача.

Таким чином, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими належними доказами.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, зазначаючи наступне.

Позивач не мав змоги надати докази на підтвердження того, що відповідач чинив перешкоди у доступі представникам ПрАТ «ОРРЗ» до спірного майна, у зв`язку з тим, що до закриття кримінального провадження № 0000340 від 26.05.2020, останній не мав юридичного права розголошувати відомості досудового розслідування.

На підставі чого, позивачем долучено до відповіді на відзив додаткові докази в обґрунтування позовних вимог.

Крім того, позивач зазначає, що посилання відповідача, що у ПрАТ «ОРРЗ» не виникло зобов`язання для оплати праці за демонтування верстатів, оскільки такі роботи не були виконані, є безпідставним, у зв`язку з тим, що ним було виплачено 100% авансу підрядникам відповідно до укладених договорів цивільно-правового характеру з фізичними особами від 25.05.2020 у загальній сумі 5 000,00 грн.

На підставі викладеного позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає таке.

Посилання позивача про те, що ТОВ «СМЗ» не допускало представників ПрАТ «ОРРЗ» є безпідставним, оскільки представниками ТОВ «СМЗ» було забезпечено безперешкодний доступ відповідальним особам ПрАТ «ОРРЗ» до майна, яке було передано їм для охорони та збереження відповідно до угод від 07.04.2020 та 09.04.2020.

25.05.2020 невідомі особи з території ПрАТ «ОРРЗ» несанкціоновано проникли на територію ТОВ «СМЗ», не маючи при собі жодних документів які б дозволили ідентифікувати їх, з метою демонтажу верстатів.

Керівництвом ТОВ «СМЗ» були вчинені всі можливі та належні заходи для збереження майна (верстатів).

Відповідач звертає увагу суду, що працівники охоронної фірми ТОВ «СО-Лідер» перебували на території ТОВ «СМЗ» з 21.05.2020, що спростовує твердження позивача про те, що ПрАТ «ОРРЗ» був вимушений продовжувати договір з ТОВ «СО-Лідер» після подій які відбулися 25.05.2020.

Позивачем не надано доказів до матеріалів справи, які б зобов`язували відповідача відшкодувати витрати ПрАТ «ОРРЗ» за договором про надання послуг з охорони № 200520 Ф від 21.05.2020.

Кримінальне провадження на яке посилається позивач не відноситься до обставин вказаної справи та не може нести доказовий характер щодо збитків.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження сплати авансу підрядникам за демонтаж спірного обладнання.

Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Разом з позовом позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій було відмовлено ухвалою суду від 11.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2020 вказану вище позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статті 162, 172 Господарського процесуального кодексу України.

16.06.2020 від позивача надійшла заява, в якій останнім обґрунтовано розрахунок заявленої до стягнення суми основного боргу та додано відповідні докази на підтвердження викладеного, відсутність яких на момент подання позовної заяви стала підставою для залишення її без руху.

19.06.2020 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/3045/20, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 20.07.2020.

Ухвалами суду від 20.07.2020, 18.08.2020 розгляд справи відкладався до 18.08.2020, 07.09.2020, про що сторони повідомлялися відповідно до статті 242 ГПК України.

За змістом пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020 (набрав чинності 17.07.2020) процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

07.09.2020 відповідач подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі.

04.09.2020 від позивача через канцелярію суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшли документи, а саме:

- заяви про залучення до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» та Товариство з обмеженою відповідальністю «СО-Лідер»;

- додаткові пояснення по справі;

- заява про збільшення розміру позовних вимог;

- клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши в судовому засіданні вказані заяви та клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За приписами частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи, що перше судове засідання відбулося 20.07.2020, а позивачем не обґрунтовано та не зазначено поважних причин, на підставі яких останнім вказані заяви не були подані до початку першого судового засідання, суд подані заяви залишає без розгляду.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи подане клопотання, останній зазначає, що у зв`язку з тим, що судове засідання призначено на 07.09.2020, а відповідачу потрібен додатковий час для надання відповіді на збільшення позовних вимог, крім того з 26.08.2020 Урядом продовжено дію адаптивного карантину до 31.10.2020, останній вважає, що наявні підстави для відкладення розгляду справи та продовження процесуальних строків.

З огляду на викладене, а також враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань та в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи, а тому вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: наявність підстав для стягнення збитків з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням останнім своїх зобов`язань відповідно до угоди від 07.04.2020 про надання безперешкодного та необмеженого доступу до рухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (Власник) та Приватним акціонерним товариством "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (Зберігач) укладено Договір охорони майна та його збереження № 25/03-20.

Відповідно до пункту 1.1 Договору Власник передає, а Зберігач приймає під охорону та зберігання майно згідно переліку, зазначеному в акті приймання-передачі, який є додатком № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 3.4 (в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.05.2020 до Договору) Зберігач має право транспортувати та переміщувати майно, якщо це необхідно для його охорони і збереження та не потягне за собою зміну конструкції, працездатності, фізичних властивостей чи некомплектність майна.

Договір вступає в дію з моменту підписання даного договору та акту приймання-передачі і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

На виконання умов даного Договору відповідно до акту приймання-передачі майна, що передається під охорону та зберігання від 25.03.2020 (а.с. 13) Товариство з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (Власник) передало, а Приватне акціонерне товариство "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (Зберігач) прийняло наступне майно вартістю 1 561 640,00 грн., а саме:

- верстат горизонтально-розточечний 2Е-656- 1 шт.;

- верстат зубофрезерний модель Р3200 ( зав.21656) - 1 шт.;

- зубофрезерний верстат модель 5А283 - 1 шт.;

- верстат РТ-40 1 шт.;

- токарно-винторезний верстат 165-1 шт.

Вказане майно знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Г. Тикви, буд. 3.

В подальшому, 07.04.2020 між Приватним акціонерним товариством "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (Коритсувач) та Товариством з обмеженою відповідальність "Січеславський Машинобудівний завод" (Зберігач) було укладено угоду про надання безперешкодного та необмеженого доступу до рухомого майна.

Відповідно до пункту 1 даної Угоди Користувач надає Зберігачу право на безперешкодний і необмежений доступ до рухомого майна, а саме:

- верстат горизонтально-розточечний 2Е-656- 1 шт.;

- верстат зубофрезерний модель Р3200 ( зав.21656) - 1 шт.;

- зубофрезерний верстат модель 5А283 - 1 шт.;

- верстат РТ-40 1 шт.,

- токарно-винторезний верстат 165-1 шт.

яке знаходиться у будівлі резино-ремонтного цеху літ. «А-1», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21, за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Тикви Григорія, буд. 3-А, з метою охорони та збереження рухомого майна.

Пунктом 2 сторони погодили, що Угода, встановлена даним договором, включає в себе право Зберігача безперешкодно проходити у будівлю резино-ремонтного цеху літ. «А-1», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21, за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Тикви Григорія, буд. 3-А в частині перебування рухомого майна вказаного у цьому пункті Угоди з 08 години 00 хвилин до 24 години 00 хвилин, а в разі необхідності необмеженого доступу у часі.

Як зазначає позивач, 25.05.2020 з метою зменшення витрат на охорону майна та виключення використання його ТОВ «СМЗ», керуючись пунктом 3.4 Договору охорони майна та його збереження № 25/03-20 від 25.03.2020, останнім було прийнято рішення про переміщення спірного майна, яке знаходиться у будівлі резино-ремонтного цеху літ. «А-1», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21, за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Тикви Григорія, буд. 3-А, у зв`язку з чим було розпочато демонтаж верстатів.

Прете, як стверджує позивач, 27.05.2020 після того, як представники ПрАТ «ОРРЗ» розпочали підготовку верстатів до переміщення, посадові особи ТОВ «СМЗ» заборонили здійснювати демонтаж верстатів на підставі чого, керівництво ТОВ «СМЗ» чинило дії по перешкоді у доступі представникам ПрАТ «ОРРЗ» до спірного майна.

03.06.2020 позивач повторно намагався розпочати підготовку верстатів до демонтажу, але керівництво ТОВ «СМЗ» знову чинило дії по перешкоді у доступі представникам ПрАТ «ОРРЗ» до спірного майна.

У зв`язку з даними діями відповідача, позивач був вимушений продовжувати здійснювати охорону майна за допомогою охоронної фірми ТОВ «СО Лідер», на наступний місяць за договором № 200520 Ф про надання послуг з охорони від 21.05.2020 сплативши грошову суму у розмірі 8 000,00 грн.

Крім того, відповідно до укладених договорів цивільно-правового характеру з фізичними особами від 25.05.2020 про здійснення демонтажу верстатів, позивачем було сплачено 5 000,00 грн., проте у зв`язку з вищезазначеними подіями підрядні роботи не були виконані.

Таким чином, позивачу було завдано збитків на загальну суму 13 000,00 грн., у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частиною 1 статті 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (частина 1 статті 218 Господарського кодексу України), тобто, настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої стаття 224 Господарського кодексу України, пов`язане з наявністю складу правопорушення, що включає в себе: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв`язок між ними, вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Таким чином, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Згідно з частиною 2 статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Тому, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Згідно зі статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не надано доказів вчинення дій по перешкоді в доступі представникам ПрАТ «ОРРЗ» до майна ТОВ «ОРРЗ», до того ж, як вказує сам позивач, його представники розпочали підготовку верстатів до переміщення, а отже, останні мали доступ до спірного майна, як 27.05.2020 так і 03.06.2020.

Крім того, посилання позивача на те що дії керівництва ТОВ «СМЗ» змусили його продовжувати здійснювати охорону майна за допомогою охоронної фірми ТОВ «СО Лідер», на наступний місяць 2020 року та сплатити вказаній фірмі 8 000,00 грн. за договором № 200520 Ф про надання послуг з охорони від 21.05.2020, також не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, вказаний договір позивачем укладено 21.05.2020 з охоронною фірмою ТОВ «СО Лідер» зі строком його дії до 31.12.2020.

Умови даного договору передбачають здійснення оплати за послуги шляхом перерахування попередньої оплати.

Події, вказані у позовній заяві, пов`язані з вчиненням перешкод відбувалися після укладання вказаного договору.

Отже, слід прийти до висновку про відсутність причинного зв`язку між здійсненням оплати за договором № 200520 Ф про надання послуг з охорони від 21.05.2020 та подіями на які вказує позивач у позові, а саме, про здійснення керівництвом ТОВ «СМЗ» перешкод у доступі представникам ПрАТ «ОРРЗ» до спірного майна, які за його ж твердженнями відбулися 27.05.2020 та 03.06.2020.

До того ж, твердження позивача, що ним було сплачено 5 000,00 грн. фізичним особам на підставі договорів цивільно-правового характеру 25.05.2020, за демонтаж верстатів, роботи по якому не відбулися з вини відповідача, є безпідставними та необґрунтованими належними доказами, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підтвердження оплати за демонтування верстатів надано копії касових ордерів №№ 115, 116, 117, 118, 119 від 09.05.2020, з яких вбачається, що фізичним особам було виплачено зарплату за червень у сумі по 850 грн.

Тоді, як сам позивач зазначає в позовній заяві та у відповіді на відзив, що ПрАТ «ОРРЗ» отримав від підрядників пропозицію змінити умови оплати у зв`язку з суттєвими змінами умов виконання робіт (не допуску підрядника до об`єкта робіт), у свою чергу ПрАТ «ОРРЗ» надав згоду на зміну умов договору - виплативши 100% авансу підрядникам за договорами цивільно-правового характеру від 25.05.2020 у сумі 5 000 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, останнім не надано доказів внесення змін до вказаних договорів, а також не надано доказів на підтвердження сплаченого авансу у сумі 5 000,00 відповідно до умов договорів цивільно-правового характеру від 25.05.2020 за роботи, які повинні були проводитися у травні 2020 року, як стверджує позивач.

Таким чином, враховуючи, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, оскільки позивачем не доведено прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою заподіяною позивачу, то відсутні підстави для застосування до відповідача такої міри господарської відповідальності, як стягнення збитків.

Саме на Приватне акціонерне товариство "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", як позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Проте, всупереч наведеному позивач не довів перед судом, яким чином зі сторони відповідача були порушені права позивача.

З огляду на викладене, господарський суд вважає вимоги Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" про стягнення збитків в сумі 13 000,00 грн. недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" до Товариства з обмеженою відповідальність "Січеславський Машинобудівний завод" відшкодування збитків у сумі 13 000,00 грн. - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 14.09.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко