РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.09.2020Справа № 910/8313/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598)

про стягнення 20 214, 98 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 20 214, 98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" було виконано свої зобов`язання перед страхувальником за договором № 54604а9хм від 28.02.2019 та сплачено суму страхового відшкодування, у зв`язку з чим до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки, а отже, й виникла необхідність звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 позовну прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

15.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що ним на користь позивача було сплачено страхове відшкодування в розмірі 13 489, 68 грн. В іншій частині позовних вимог відповідач просить відмовити з огляду на їх необґрунтованість.

Станом на дату ухвалення рішення суду позивачем відповіді на відзив до суду не подано, враховуючи те, що строки розгляду справи продовжувалися у відповідності до вимог п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції від 03.07.2020 та у зв`язку із запровадженням на території України карантину Кабінетом Міністрів України з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19.

Крім того, суд зазначає, що станом на 07.08.2020 позивачем не подано до суду заяви про продовження процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії, встановленого судом як це передбачено п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції від 17.07.2020.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019 між Акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування", найменування якого в подальшому було змінено на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті № 54604а9хм, предметом якого є, зокрема, майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки Nissan Qashqai державний номер НОМЕР_1 .

Строк дії даного договору з 08.03.2019 по 07.03.2020.

19.12.2019 о 15:30 год. за адресою: м. Харків, вул. Туполева, 20 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Nissan Qashqai державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Aydi A4 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно полісу № АО/5913405 (строк дії до 07.03.2020, франшиза - 500, 00 грн).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Nissan Qashqai державний номер НОМЕР_1 .

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 у справі № 643/49/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, позивач на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, страхового акту № ARX2530270 від 27.12.2019, який складено на підставі рахунку ТОВ "Атлант Моторз Харків" № АГТО-001298 від 23.12.2019 здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 20 714, 98 грн на рахунок останнього згідно платіжного доручення № 629 534 від 03.01.2020 із зазначенням призначення платежу "Страхове відшкодування згідно акту № ARX2530270, ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , Без ПДВ".

Відтак, позивач у зв`язку з тим, що ним було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 20 714, 98 грн потерпілій особі за збитки, які були спричинені транспортним засобом Aydi A4 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно полісу № АО/5913405, просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу кошти в розмірі 20 214, 98 грн (за вирахуванням франшизи 500, 00 грн).

З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 0023616 від 12.03.2020, в якій просив останнього виплатити суму страхового відшкодування в розмірі 20 714, 98 грн, однак, станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідачем не було відшкодовано позивачу зазначених коштів.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Суд вказує, що вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 у справі № 643/49/20.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло в порядку регресу право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АО/5913405 в розмірі 20 714, 98 грн у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику (на рахунок ТОВ "Атлант Моторз Харків") суму страхового відшкодування в розмірі 20 714, 98 грн згідно платіжного доручення № 629 534 від 03.01.2020.

Крім того суд вказує, що норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

При цьому, суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Разом з тим, відповідно до. ч. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, під час розгляду справи, зокрема до поданого відзиву відповідачем було додано платіжне доручення № 9443 від 16.06.2020 на суму 13 489, 68 грн з призначенням платежу "Страх. відшк. в порядку регресу зг. страх. акту № ЦВ/20/2201 за дог. страх. № АО- від 07.09.2019. Без ПДВ".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору (стягнення в сумі 13 489, 68 грн) припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду та відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 13 489, 68 грн.

Разам з тим, відповідач заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в частині суми 6 725, 30 грн вказує слідуюче.

Відповідно до пп. е) п. 4.4. розділу 4 Методики оцінки колісних транспортних засобів, однак предметом дослідження у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації;

Водночас, рахунок № АГТО-001298 від 23.12.2019 складений на підставі ремонтної калькуляції № 1.003.19.0 від 26.12.2019, яка ніким не підписана та не зазначено ким і у зв`язку з чим (для яких цілей) вона складена. Підпису особи, яка її склала, вказана калькуляція також не містить.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача, що вищевказані документи, рахунок та калькуляція в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не є належним та допустимим доказом щодо вартості ремонту автомобіля.

Як про це вказує відповідач, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" керуючись ст. 33, 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" направило матеріали справи аварійному комісару ОСОБА_3 для визначення розміру коефіцієнту фізичного зносу відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Згідно ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 34.4, ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Так, як про це вказує відповідач та що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, аварійний комісар ОСОБА_3 , використовуючи програмний комплекс "AudaHistory" на базі програмного комплексу для визначення вартості матеріального збитку "Audatex", встановив що пошкоджений автомобіль до даного ДТП (14.11.2018 року) ремонтувався. Роздруківки з програмного комплексу "AudaHistory" міститься в матеріалах справи.

Тобто, даний автомобіль неодноразово до даного ДТП зазнавав пошкоджень тому складові частин кузова, кабіни, рами відновлювались ремонтом.

Згідно консультації № 91-D/70/1 від 11.06.2020 фізичний знос пошкодженого транспортного засобу становить 39,7 %.

Відтак, на підставі даних з рахунку СТО ремонтної калькуляції та з застосуванням встановленого оцінювачем коефіцієнту зносу 39.7 %, та за вирахуванням франшизи (500,00 грн) сума страхового відшкодування становить 13 489,68 грн. Як було встановлено судом вище, означену суму і було сплачено відповідачем на користь позивача 16.06.2020.

При тому, суд вказує, що вищевикладених доводів позивачем спростовано не було. Доказів, щоб свідчили про протилежне, суду не представлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в сумі 6 725, 30 грн, а відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судовий збір у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 231, 232, 233 та 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 13 489, 68 грн.

1. В частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" в сумі 6 725, 30 грн - відмовити.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська,буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) витрати по сплаті судового збору розмірі 1 402 (одна тисяча чотириста дві) грн 69 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.09.2020

Суддя Д.О. Баранов