номер провадження справи 4/76/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 Справа № 908/953/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

до відповідача Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)», (70050, смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, вул. Зелена)

про стягнення 250807,12 грн.

10.04.2020 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 007-33/5730 від 09.04.2020 (вх. № 1049/08-07/20 від 10.04.2020) Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)», смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області про стягнення 250807,12 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 3702 від 01.09.2005, що складається з основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 185925,88 грн., 3 % річних в сумі 15472,87 грн. та інфляційних втрат в розмірі 49408,37 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 10.04.2020 справу № 908/953/20 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.05.2020 після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/953/20 у порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/76/20, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, мотивовані посиланням на приписи ст., ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст., ст. 230, 275, 276 ГК України та положення укладеного сторонами договору про постачання електричної енергії № 3702 від 01.09.2005. Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3702 від 01.09.2005 щодо своєчасної та повної оплати спожитої активної електричної енергії за період з березня 2017 року по серпень 2017 року, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 185925,88 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання з оплати спожитої активної електричної енергії позивач, керуючись приписами діючого законодавства, нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період прострочення з 11.04.2017 по 20.03.2020 у розмірі 15472,87 грн., а також інфляційні нарахування за загальний період з квітня 2017 року по січень 2020 року в розмірі 49408,37 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю, а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3762,11 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.05.2020 у справі № 908/953/20 відповідачу запропоновано протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 15 днів з дня, наступного за днем закінчення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019), подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» (ідентифікаційний код юридичної особи 08680112) є: 70050, смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, вул. Зелена, що відповідає адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 542) вбачається, що ухвала господарського суду Запорізької області від 06.05.2020 у справі № 908/953/20 отримана уповноваженою особою Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» - Козубською - 14.05.2020.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатньо заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 908/953/20.

При цьому судом враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Про хід розгляду даної справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень» http://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (з подальшими змінами) на усій території України установлено карантин, із запровадженням відповідних заборонюючих та обмежувальних карантинних заходів.

Законом України № 540-IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» у Господарському процесуальному кодексі України розділ X «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 4 такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.».

Законом України № 731-IХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» пункт 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, згідно з п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Встановлений п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ 20-денний строк закінчився 07.08.2020.

Враховуючи вище наведене, відповідач у справі № 908/953/20 не був позбавлений права у строк до 07.08.2020 включно скористатися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у справі № 908/953/20 або подати вмотивовану заяву про продовження відповідного строку.

Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у строк до 07.08.2020 включно не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 05.06.2020 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі сплили 06.07.2020, але судом враховані вище наведенні норми законодавства щодо змін в процесуальному законодавстві у зв`язку із запровадженням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 15.09.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

01.09.2005 Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (Постачальник електричної енергії) та Підприємством Кам`янської виправної колонії № 101 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області (Споживач) укладений Договір про постачання електричної енергії № 3702 (далі за текстом - Договір) з відповідними додатками до нього, а також змінами і доповненнями, внесеними додатковими угодами.

Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (позивач у справі), про що зазначено в Статуті Підприємства.

Правонаступником Підприємства Кам`янської виправної колонії № 101 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області є Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» (відповідач у справі).

За умовами розділу 1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.11.2006 сторони узгодили, що Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а Споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 «Точки продажу електричної енергії споживачу».

Відповідно до п. 9.7 Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2005. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Матеріали справи не містять заяв про припинення дії Договору, в судовому порядку Договір не визнано недійсним і не розірвано, таким чином, на час вирішення спору судом Договір № 3702 від 01.09.2005 є діючим.

Згідно розділу 2 Договору під час виконання умов Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до умов п. 2.2.3 Договору Споживач зобов`язався оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Постачальник має право одержувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим Договором. (п. 3.1.1 Договору)

Відповідно до п., п. 7.2, 7.3 Договору розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами та згідно Додатками №, № 4, 5, 6.

Сторонами до Договору підписаний, зокрема, Додаток № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію».

У пунктах 1, 5 Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» сторони погодили, що розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на рахунок Постачальника електричної енергії, вказаний в п. 10 Договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії. За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну-вимогу доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

У пункті 4 Додатку № 4 визначено, що Споживач не пізніше 14-00 годин 2-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою споживача та скріплених його печаткою: «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» за формою Додатка № 5.1; «Акта звірки обсягу споживання електричної енергії, відпущеної постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу» за формою Додатка № 5.4. Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає Споживачу.

Згідно з пунктом 6 Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» рахунки або платіжні вимоги-доручення направляються Постачальником споживачу поштою рекомендованим листом, нарочним або віддаються уповноваженому представнику Споживача під розпис у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою постачальника журналі.

Пунктом 7 Додатку № 4 встановлено, що Споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунку або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому Постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення вважається: при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів); у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги-доручення уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі - дата зазначена у журналі; при направленні нарочним - дата вручення споживачу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Запоріжжяобленерго» на виконання умов Договору постачання електричної енергії № 3702 від 01.09.2005 у період з березня по серпень 2017 року поставляло відповідачу електричну енергію, у зв`язку із чим відповідачу щомісячно виписувалися відповідні рахунки:

- рахунок № 3702/3а/рп від 31.03.2017 на суму 34077,80 грн. (за березень 2017 року, спожито 20238 кВт.год.), отриманий відповідачем 03.04.2017; відповідачем оплачений частково в сумі 165169,76 грн., залишок за рахунком - 17908,04 грн.; кінцевий термін оплати - 10.04.2017;

- рахунок № 3702/3а/рп від 30.04.2017 на суму 42356,16 грн. (за квітень 2017 року, спожито 25212 кВт.год.), отриманий відповідачем 03.05.2017; оплата відповідачем не здійснена; кінцевий термін оплати - 11.05.2017;

- рахунок № 3702/3а/рп від 31.05.2017 на суму 34191,36 грн. (за травень 2017 року, спожито 20352 кВт.год.), отриманий відповідачем 06.06.2017; оплата відповідачем не здійснена; кінцевий термін оплати - 14.06.2017;

- рахунок № 3702/3а/рп від 30.06.2017 на суму 33087,60 грн. (за червень 2017 року, спожито 19695 кВт.год.), отриманий відповідачем 05.07.2017; відповідачем оплачений частково в сумі 10000,00 грн., залишок за рахунком - 23087,60 грн.; кінцевий термін оплати - 12.07.2017;

- рахунок № 3702/3а/рп від 31.07.2017 на суму 34191,36 грн. (за липень 2017 року, спожито 20352 кВт.год.), отриманий відповідачем 02.08.2017; оплата відповідачем не здійснена; кінцевий термін оплати - 09.08.2017;

- рахунок № 3702/3а/рп від 31.08.2017 на суму 34191,36 грн. (за серпень 2017 року, спожито 20352 кВт.год.), отриманий відповідачем 06.09.2017; оплата відповідачем не здійснена; кінцевий термін оплати - 13.09.2017.

Таким чином, за спірний період позивачем поставлено відповідачу електроенергії на загальну суму 212095,64 грн., з яких відповідачем здійснено часткову оплату на суму 26169,76 грн.

Отже, залишок заборгованості відповідача перед позивачем за спожиту протягом березня - серпень 2017 року електроенергію становить 185925,88 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

У матеріалах справи містяться копії підписаних сторонами без зауважень та заперечень актів про спожиту активну електричну енергію за період з березня по серпень 2017 включно.

Також з матеріалів справи судом з`ясовано, що Вимогою за № 007-33/4872 від 23.03.2020 позивач звертався до відповідача щодо оплати заборгованості за спожиту протягом березня - серпня 2017 року електроенергію в розмірі 185925,88 грн. та штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань.

Відповідачем надана Відповідь на вимогу за № 11/12-1251 від 08.04.2020, згідно якої відповідач фактично визнав факт наявності заборгованості перед позивачем в розмірі 185925,88 грн.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст., ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Споживачі електричної енергії зобов`язані користуватися електричною енергією виключно на підставі договору та сплачувати обсяги електроенергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності заборгованості Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» за спожиту активну електричну енергію в розмірі 185925,88 грн. підтверджується фактичними обставинами справи та відповідачем жодними письмовими доказами не спростований.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов`язання відповідача оплатити спожиту за спірний період активну електричну енергії за Договором не припинено.

Приписами статті 526 ЦК України та частини 1 ст. 193 ГК України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів погашення заборгованості у повному обсязі або свого контррозрахунку суми заборгованості, заявленої до стягнення, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 185925,88 грн. документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до змісту ст., ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором № 3702 від 01.09.2005 підтверджено матеріалами справи.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться, зокрема зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

За порушення грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15472,87 грн. 3% річних за загальний період з 11.04.2017 по 20.03.2020 та 49408,37 грн. інфляційних втрат за загальний період з квітня 2017 року по січень 2020 включно.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3 % річних за заявлені позивачем періоди, суд встановив, що розрахунок здійснений правильно, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 15472,87 грн. 3 % річних підлягають задоволенню.

Дослідивши та перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок позивачем виконаний не правильно, оскільки позивачем допущені помилки при визначенні розміру сукупного індексу інфляції в кожному із заявлених до стягнення періоді.

Фактично у спірних правовідносинах стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 41974,72 грн. інфляційних нарахувань за загальний період з квітня 2017 року по січень 2020 включно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат заявлена позивачем обґрунтовано та підлягає задоволенню частково в розмірі 41974,72 грн. В іншій частині вимог про стягнення інфляційних втрат в задоволені позову відмовляється.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України)

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 185925,88 грн. основного боргу за спожиту електроенергію, 15472,87 грн. трьох відсотків річних та 41974,72 грн. інфляційних витрат. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовляється.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 129, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)», смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області про стягнення 250807,12 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 3702 від 01.09.2005 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)», (70050, смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, вул. Зелена, ідентифікаційний код юридичної особи 08680112) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926, на поточний рахунок № НОМЕР_1 АТ «Метабанк», МФО 313582) 185925 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 88 коп. основного боргу за спожиту електроенергію, 15475 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 87 коп. 3 % річних, 41974 (сорок одну тисячу дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 72 коп. інфляційних втрат і 3650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 61 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено « 15» вересня 2020 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.