ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.09.2020 Справа № 920/403/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/403/20

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29А, код 20842474),

до відповідача Фізичної особи-підприємця Коломієць Валентини Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ),

про стягнення 158750 грн. 00 коп.

Справа розглядається без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

28.04.2020 Акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулось до суду з позовною заявою № АБ1472 від 24.04.2020, відповідно до якої просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Коломієць Валентини Іванівни (ІПН НОМЕР_1 ) на свою користь шкоду у розмірі 158 750 грн 00 коп, а також судові витрати у розмірі 2 381 грн 25 коп.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 30.04.2020 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати суду та надіслати на адресу представника позивача заяву свідка з відповідями на запитання. Також витребувано у Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області копії матеріалів про ДТП, яке трапилось 26.04.2017за участю автомобіля «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена представнику позивача, відповідачу та Охтирському відділу поліції ГУ НП в Сумській області.

Охтирський відділ поліції ГУ НП в Сумській області належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі, що підтверджується відміткою про отримання 07.07.2020 ухвали суду в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, проте витребувані судом документи не подав.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена на адресу ФОП Коломієць В.І. ( АДРЕСА_2 ), проте 13.08.2020 повернулася до суду.

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Згідно з пунктами 4, 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Відповідач відзиву на позов не надав. Повідомляючи відповідача про дату, місце та час судового засідання, йому направлялася ухвала за адресою, яка згідно витягу з ЄДРЮОФОПГФ є реєстраційною (вул.Заводська,15, кв.2, с.Мала Павлівка, Охтирський район, Сумська область, 42730). Ухвала суду повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Проте, враховуючи направлення кореспонденції за реєстраційною адресою, суд виходить з того, що ФОП Коломієць В.І. належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Матеріали справи свідчать, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своєї позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд встановив наступне:

20.02.2017 між ОСОБА_2 та ПАТ "Страхова компанія "Країна" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № УА152951, предметом страхування за яким є майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме: автомобілем «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

26.04.2017 року у місті Києві на площі Харківській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали технічні пошкодження.

Згідно з довідкою Управління патрульної поліції у м.Києві № 526626 зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України.

Згідно звіту № 3238 про незалежну грошову оцінку з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 481 964 грн 33 коп. Розмір франшизи за договором добровільного страхування становить 5% від розміру страхової суми (750000,00 грн.), тобто 37500,00 грн. вартість автомобіля «Мазда» реєстраційний номер НОМЕР_3 після ДТП згідно зобов`язуючої пропозиції становить 454250,00грн. Отже, розмір страхового відшкодування склав 258250,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування у розмірі 258250,00 грн. виплачено ОСОБА_4 згідно платіжних доручень № 1 від 06.06.2017 та № 1 від 07.06.2017 та відомостей до платіжних доручень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Згідно з ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, страхове відшкодування становить суму завданих страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється в Договорі страхування.

06.06.2017 та 07.06.2017 на виконання умов договору страхування АТ "СК "Країна" здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 258 250 грн 00 коп (платіжні доручення № 1 від 06.06.2017 та № 1 від 07.06.2017).

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як свідчать матеріали справи, згідно листа Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області від 17.10.2017 транспортний засіб, яким керував винуватець ДТП ОСОБА_1 на дату ДТП належав перевізнику Коломієць В.І . Отже, ОСОБА_1 під час ДТП виконував свої трудові обов`язки водія. ФОП Коломієць В.І. є страхувальником за полісом № АК/3209024 і як роботодавець та особа, яка володіла джерелом підвищеної небезпеки має відшкодувати завдану шкоду.

Охтирським ВП ГУНП в Сумській області протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не був складений у зв`язку із закінченням строку на притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.7 Постанови пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу оформлено належним чином, якщо робота проводилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

В матеріалах справи відсутні докази щодо неправомірного заволодіння ОСОБА_1 автомобілем «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, до АТ «Страхова компанія «Країна» перейшло право на отримання від ФОП Коломієць Валентини Іванівни (ІПН НОМЕР_1 ) компенсації збитків завданих власнику застрахованого автомобіля.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі по тексту- Закону N 1961-IV) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону N 1961-IV, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу № АК/3209024 (страхова сума визначена в розмірі 100 000,00 грн, франшиза 500 грн.). На цій підставі ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувала ПАТ «Страхова компанія «Країна» 99500,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди - 258250,00 грн. та страховим відшкодуванням - 99500,00 грн. становить 158750,00 грн.

16.03.2020 за вих. № АБ 1442 АТ "СК "Країна" направило до роботодавця винуватця ДТП - ФОП Коломієць Валентини Іванівни вимогу про відшкодування збитків не покритих страховим відшкодуванням, проте збитки відшкодовані не були.

Належність транспортного засобу Mercedes-Benz, Sprinter 413, НОМЕР_2 (на якому ОСОБА_1 потрапив у ДТП) Коломієць В.І. підтверджується довідкою про ДТП № 526626.

Згідно з ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Згідно з ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому за змістом статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позов Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" є правомірним, обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2381 грн 25 коп.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Сумської області

ВИРІШИВ:

1. Позов АТ "Страхова компанія "Країна" до ФОП Коломієць Валентини Іванівни задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коломієць Валентини Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29А, код 20842474) шкоду у розмірі 158 750 грн 00 коп, 2 381 грн 25 коп відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 14.09.2020.

Суддя О.Ю. Соп`яненко