Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" вересня 2020 р. Справа № 5023/182/12

вх. № 182/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Калашников Г.О.

за участю: представника ХОЦЗ - Лесик О.І.

представника ГУ ДПС у Х/О - Климова А.С.

ліквідатора - Безпалий С.О.

ТОВ ОТП Факторинг Україна - Вельковський С.В.

ТОВ "Укрмазсервіс" - Стець М.В.

розглянувши заяву ліквідатора (вх.№ 20582 від 07.09.2020 р.) про забезпечення його заяви про визнання недійсним договору по справі за заявою : УПФУ у Холодногірському районі, м. Харків

до ТОВ "СМП-166" м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 22.01.2013 р. ТОВ "СМП-166" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Шапку І.С.

Ухвалою суду від 29.07.3013 р. задоволено клопотання ліквідатора про продовження строку ліквідаційної процедури, продовжено строк виконання ліквідаційної процедури до 22.01.2014 р.

Ухвалою суду від 08.04.2014 р. задоволено клопотання ліквідатора про продовження строку ліквідаційної процедури, продовжено строк виконання ліквідаційної процедури до 22.07.2014 р.

Ухвалою суду від 11.02.2015 р. припинені повноваження ліквідатора Шапки І.С. та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О.

27.02.2020 до канцелярії суду від ліквідатора боржника надійшла заява (вх. № 5233), в якій він просить суд визнати недійсним договорі купівлі - продажу від 08.07.2014, укладений між ТОВ "СМП-166" та ТОВ "УКРМАЗСЕРВІС", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Балух І.В. за реєстровим № 715, яка була призначена до розгляду із залученням до участі у її розгляді ТОВ "Укрмазсервіс" (, м. Харків, в`їзд Золотий 1, буд. 9) та арбітражного керуючого Шапку Інну Сергіївну ( свідоцтво 656 від 22.03.2013; м. Харків, вул. Холодногірська, буд. 74).

Предметом договору купівлі - продажу від 08.07.2014 є нежитлові будівелі: літ.«Р-1», заг.пл. 366,6 кв.м., літ. «С-1», заг.пл. 593,5 кв.м., літ. «Ю-1», заг.пл. 160,3 кв.м., літ. «Ф-1», заг.пл. 118,6 кв.м., літ. «Ш-1», заг.пл. 133,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

До суду від ліквідатора надійшла заява (вх. № 20582 від 07.09.2020р.), в якій він просить суд накласти заборону відчуження у будь-який спосіб, а також передачу в оренду, до статутних капіталів юридичних осіб та в іпотеку нежитлових будівель: літ. «Р-1», заг.пл. 366,6 кв.м., літ. «С-1», заг.пл. 593,5 кв.м., літ. «Ю-1», заг.пл. 160,3 кв.м., літ. «Ф-1», заг.пл. 118,6 кв.м., літ. «Ш-1», заг.пл. 133,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 32, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Заява ліквідатора про забезпечення його заяви про визнання недійсним договору обґрунтована тим, що існує реальна загроза, що під час розгляду заяви про визнання договору купівлі- продажу недійсним, в якій він просив визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 08.07.2014 р., укладений між ТОВ «СМП-166» та ТОВ «УКРМАЗСЕРВІС» та посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Балух І.В. за реєстровим № 715, буде відчужено на користь іншої особи та задоволення заяви ліквідатора банкрута не відновить порушених прав та інтересів боржника та кредиторів. Також ліквідатор вважає ці заходи співмірним із заявленими вимогами, здатними забезпечити ефективне поновлення порушених прав боржника, усунути ризики відчуження майна, зробити можливим реалізацію в майбутньому акту правосуддя і задоволених вимог заявника.

Представник ТОВ "УКРМАЗСЕРВІС" в судовому засіданні заперечував проти заяви ліквідатора щодо забезпечення заяви, вважає , що ліквідатором не доведено наявності будь-якої загрози щодо подальшого відчуження спірного майна.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши заяву ліквідатора про забезпечення його заяви про визнання недійсним договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 6 статті 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Положення статей 136, 137 ГПК України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову за своєю суттю є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справу про банкрутство.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що ліквідатор у заяві наполягає на існуванні реальної загрози відчуження спірного майна на користь іншої особи, проте жодного доказу в підтвердження наведеного не тільки не надав до заяви, а і не зазначив у ній.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна спірне майно зареєстровано за покупцем - ТОВ "УКРМАЗСЕРВІС" 08.07.2014 р. на підставі договору купівлі-продажу, який ліквідатор просить суд визнати недійсним та з тих пір не відчужувалося.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГП України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наявність лише посилання в заяві на потенційну загрозу відчуження спірного майна без наведення відповідного документального обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, тому суд дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ліквідатора про забезпечення його заяви про визнання недійсним договору.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 58-65 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ліквідатору в задоволенні заяви про забезпечення заяви (вх.№ 20582 від 07.09.2020 р.).

Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, ТОВ "Укрмазсервіс".

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 14.09.2020 р.

Суддя Усатий В.О.