ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1381/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", м. Київ.
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків, Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 2. Харківське обласне комунальне підприємство «Обласний інформаційно-технічний центр», м. Харків, 3. Комунальне підприємство «Теплові мережі Роганської селищної ради», смт. Рогань.
про стягнення коштів в розмірі 269700673,82 грн.
за участю представників:

позивача - Жирний О.С., адвокат,

відповідача - Засядько М.В., адвокат,

третьої особи 1 - не з`явився,

третьої особи 2 - Закаблуков А.С., довіреність № 47 від 03.06.2020,

третьої особи 3 - Косінова Т.С., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Укртрансгаз", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків, про стягнення заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу в розмірі 217810660,09 грн., 3% річних в розмірі 17799488,30 грн. та інфляційних втрат в розмірі 34090525,42 грн. за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015. Підставою нарахування даної суми заборгованості стала невчасна та не в повному обсязі сплата відповідачем за надані позивачем послуги балансування природного газу. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 12.05.2020 призначено справу № 922/1381/20 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09.06.2020.

03.06.2020 відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 12547), в якому зазначає, що позивач безпідставно провів розрахунок послуг балансування обсягів природного газу за період січень червень 2018 року, з урахуванням коефіцієнту компенсації - 1,2, адже обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається оператором ҐРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. Для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування для оператора ГРМ, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам. Враховуючи, що за вказаний період, негативний небаланс не перевищував 5% від всього обсягу газу відібраного відповідачем з газотранспортної системи для подальшого розподілу замовникам, відтак для розрахунку вартості послуг балансування у вказані місяці належить застосовувати коефіцієнт компенсації - 1. Відповідач стверджує, що в порушення умов договору та Кодексу ГТС позивачем не дотримано відповідний порядок визначення небалансу (пункти 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу), не направлено останньому відповідний звіт про надання послуг з балансування, як це передбачено главою 4 розділу XIV Кодексу та не надано змоги самостійно врегулювати небаланс у визначені строки (пункти 3-6 глави 3 розділу XIV Кодексу). Окрім того, на думку відповідача, дії позивача при складанні односторонніх актів про надання послуг балансування, розрахунків та рахунків, в яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення позивачем порядку надання послуг балансування, строків, передбачених умовами договору та нормами Кодексу ГТС. Відповідач посилається на постанови НКРЕКП від 29.12.2017 № 1620 та від 15.02.2018 №190, як докази підтвердження своєї позиції та докази недобросовісної поведінки позивача під час надання послуг на ринку постачання природного газу. Також, відповідач зазначає про відсутність доказів того, що АТ "Харківгаз" замовляло послуги балансування, оскільки підписання договору № від 17.12.2015 не доводить його виконання. Окремо вказує, що позивачем не доведено наявність загрози цілісності газотранспортної системи, недотримання замовником послуг транспортування своїх підтверджених номінацій. Окрім того, відсутність підписаних між сторонами додатків №1 "Розподіл потужності", додатку №2 "Розподіл потужності з обмеженнями" та додатку №3 "Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу", які є невід`ємними частинами типового договору транспортування природного газу не дає можливості встановити обсяг наданих позивачем відповідачу послуг, а також вказує на неузгодженість такої істотної умови договору як предмет договору. Відповідач вказує, що правовідносини між сторонами жодним чином не стосуються діяльності оператора газорозподільної системи в частині розподілу природного газу третім особам. На думку відповідача, позивачем не надано доказів вчинення заходів балансування останньому, закупівлі необхідного обсягу природного газу для надання відповідної послуги у спірний період та доказів обгрунтованого обсягу природного газу та реально понесених витрат АТ "Харківгаз". Відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних первинних документів, які б свідчили про реальність надання послуг балансування АТ "Харківгаз" за газові місяці січень червень 2018 року, відповідно до положень Кодексу ГТС, а додані до матеріалів справи акти та рахунки наданих послуг балансування обсягів природного газу складені в односторонньому порядку та підписані лише представником АТ "Укртрансгаз", що не є підтвердження наданих послуг АТ "Харківгаз", у відповідності до договору транспортування від 17.12.2015 № та Кодексу ГТС. Відповідач зазначає, що позивачем не вказано, який обсяг газу був замовлений, на підставі яких документів, які фактичні обсяги відібрані та чим це має бути підтверджено. Відповідач посилається на практику Верховного Суду стосовно неналежності односторонніх актів як доказів на підтвердження визначення обсягу та вартості послуг балансування газу. Також відповідач зазначає, що обсяги природного газу, спожиті підприємствами ТКЕ, не мають бути віднесені на небаланс АТ «Харківгаз», а повинні були враховані як обсяг постачальника АТ «НАК «Нафтогаз Україна» відповідно до розпорядження КМУ № 720-р від 04.10.2017 Постанови КМУ від 22.03.2017 № 187. З матеріалів справи вбачається, що алокацію позивач не здійснював, що свідчить про відсутність будь-яких доказів надання послуг балансування. Позивачем не надано доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи. Зокрема, не надано доказів резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків балансування системи. Таким чином, у зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази вчинення відповідних дій зі сторони позивача не надані, відповідач вважає, що такі послуги йому не надавалися, оскільки відсутній чіткий ланцюг (відповідні договори з іншими суб`єктами господарювання, укладені позивачем з метою балансування газотранспортної системи), який би надав можливість документально підтвердити факт наявності у позивача ресурсу для здійснення балансування. З огляду на вищевикладене, відповідач просить у позові відмовити в повному обсязі.

22.06.2020 позивачем, через канцелярію суду, надано відповідь на відзив (вх. № 14067), в якій зазначив, що відповідно до п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС, позивач у встановленому порядку повідомив відповідача про надання йому послуг балансування з наданням актів про надання послуг балансування та рахунків. Також позивач надав відповідачу звіти по точкам входу/виходу відповідача. Отже, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точкам входу/виходу відповідача, у останнього, відповідно до п. 9.4. договору та п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС, виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів. Крім того, позивач вказує, що при визначенні розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості наданих відповідачу послуг балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів відповідача, виходив з умов п. 9.2. договору, в якому передбачено, що при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1, а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту 1,2. Відповідач, як замовник послуг транспортування у спірні місяці, через точку входу до газотранспортної системи, не подав жодних обсягів природного газу, однак, при цьому здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування. Таким чином, обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні місяці і призвів до того, що при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2. Позивачем для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування було правильно визначено обсяги природного газу, відібрані відповідачем у спірні місяці з фізичних точок виходу з газотранспортної системи у розмірах небалансів відповідача за вказані періоди. Згідно з інформацією відповідача, відображеною в алокаціях про фактичні обсяги (об`єми) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірні місяці, вказано, що відповідач у зазначених періодах не здійснив подачі природного газу через точки входу до газотранспортної системи, однак при цьому ним було здійснено відбір природного газу, що і склав обсяги його негативних небалансів за такі місяці. У вказаних алокаціях відповідача також зазначено, що інші обсяги природного газу, відображені в такій інформації, були відібрані не відповідачем, а іншими споживачами газу, зокрема підприємствами промисловості, теплогенеруючими підприємствами, іншими суб`єктами господарювання, населенням, релігійними, бюджетними організаціями. Таким чином, взагалі не зрозуміло, як обсяги природного газу інших споживачів природного газу могли би бути віднесені на відповідача, який такі обсяги не споживав та не придбавав тощо, а лише здійснював його розподіл на договірних умовах для замовників таких послуг. Отже, з урахуванням викладеного, позивач вірно встановив, що розмірі небалансу відповідача у спірних правовідносинах складає більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи. Також, позивач висловив свою позицію щодо віднесення на баланс АТ «НАК «Нафтогаз України» обсягів природного газу, спожитих підприємствами ТКЕ, зазначивши, що лише наявність укладеного з постачальником договору постачання природного газу не може свідчити про здійснення поставки природного газу споживачу, оскільки доказом який підтверджує саме факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, якій фіксує проведення господарської операції. Факт здійснення господарської операції підтверджується не укладенням договору, а вчиненням фактичних дій, що спричиняють рух активів та капіталу. В підтвердження своєї позиції позивач посилається на правові висновки Верховного Суду. З урахуванням викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2020 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", м. Київ. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 12 серпня 2020 року. Відкладено підготовче засідання на 14.07.2020.

Ухвалою господарського суду від 14.07.2020 залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Харківське обласне комунальне підприємство «Обласний інформаційно-технічний центр», м. Харків, та КП «Теплові мережі Роганської селищної ради», смт. Рогань. Відкладено підготовче засідання на 03.08.2020.

24.07.2020, через канцелярію суду, КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» надано письмові пояснення щодо відзиву на позовну заяву (вх. № 17081), в яких представник третьої особи підтримав правову позицію відповідача у даному спорі та зазначив, що між КП "Теплові мережі Роганської селищної" та НАК «Нафтогаз України» (постачальник) укладені договори постачання природного газу. В силу договорів на постачання природного газу НАК «Нафтогаз України», на підставі постанови КМУ від 22.03.2017 № 187, якою затверджено "Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", Розпорядження КМУ від 04.10.2017 № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року" НАК «Нафтогаз України» наділений спеціальними обов`язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, а тому зобов`язаний, здійснювати постачання природного газу позивачеві для вироблення теплової енергії на умовах укладених з останнім договорів. Третя особа зазначає, що обсяг природного газу в розмірі 54,035 тис.куб. м, який був поставлений НАК «Нафтогаз України» КП "Теплові мережі Роганської селищної" безпідставно включений до обсягу небалансу відповідача. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.08.2020 закрито підготовче провадження у справі № 922/1381/20 та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12.08.2020.

10.08.2020 третьою особою - АТ НАК «Нафтогаз України», надано до суду письмові пояснення (вх. № 18301), в яких наголосив, що у спірні періоди АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не подавало номінації позивачу по споживачам: КП "Обласний інформаційно-технічний центр" та КП "Теплові мережі Роганської селищної ради". Позивач не підтверджував такі номінації та, відповідно, не повідомляв про них відповідача. Відповідач, за відсутності правових підстав, здійснив розподіл природного газу в спірні періоди, природний газ, що був розподілений відповідачем, не був власністю Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»; у січні, лютому та квітні 2018 року вищезазначеними споживачами було здійснено несанкціонований відбір природного газу. В підтвердження своєї позиції позивач посилається на правові висновки Верховного Суду. З урахуванням викладеного, перша третя особа просить суд позов задовольнити.

Протокольною ухвалою від 12.08.2020, в судовому засіданні оголошувалась перерва, до 03.09.2020, в порядку ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 03.09.2020 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в ході виконання укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. позивач здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів у січні 2018 в обсязі 13 260,254 тис.куб.м., у лютому 2018 в обсязі 11 119,600 тис.куб.м., у березні 2018 в обсязі 5 504,786 тис. куб.м, у квітні 2018 в обсязі 1952,157 тис.куб.м.. у травні 2018 в обсязі 566,588 тис.куб.м., у червні 2018 в обсязі 541,691 тис.куб.м., що підтверджується алокаціями (звітами) АТ «Харківгаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за січень червень 2018р., звітами по точках входу/виходу за січень червень 2018р. Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат та споживачами без подання таких обсягів, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу. У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних місячних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 415056840,09 грн., про що було оформлено односторонні акти про надання таких послуг №01-18- БАЛАНС від 31.01.2018, №02-18--БАЛАНС від 28.02.2018, №03-18--БАЛАНС від 31.03.2018, №04-18--БАЛАНС від 30.04.2018, №05-18--БАЛАНС від 31.05.2018, №06-18--БАЛАНС від 30.06.2018, які надіслано відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу, які було отримано відповідачем.

За таких обставин, позивач вважає, що з моменту отримання вказаних актів, звітів та рахунків, відповідно до умов п.9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу ГТС, у АТ «Харківгаз» виникло зобов`язання здійснити оплату наданих послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів. Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов договору відповідач лише частково здійснив оплату на суму 197246180,26 грн., у зв`язку з чим заборгованість за послуги балансування складає 217810660,09 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.09.2020 проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник першої третьої особи у судове засідання 03.09.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представники другої та третьої третіх осіб у судовому засіданні 03.09.2020 підтримали правову позицію відповідача у справі.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні учасники судового розгляду погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.09.2020, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

17.12.2015 між позивачем (оператор) та відповідачем (замовник) підписано договір транспортування природного газу №, згідно п. 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно п. 2.3 договору, послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Відповідно до п. 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 2.7 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (п. 2.8. договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено обов`язок оператора, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.2 договору оператор має право, зокрема, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; вчасно врегульовувати небаланси.

П. 4.2 договору передбачено, що замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

За змістом п. 5.4 окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством /виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п.п. 9.1, 9.2 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В (балансування) = БЦГ х К х QБГ, де:

БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2.

При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 9.4 договору оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора (п. 9.5 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформляються оператором і замовником актами наданих послуг.

Згідно з п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

П. 11.5 договору передбачено, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Розділом 12 договору встановлено, що протягом всього строку отримання послуг замовник надає оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу. Фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов`язань на користь оператора. Фінансове забезпечення щодо послуг балансування надається у формах, визначених Кодексом, на користь оператора згідно з чинним законодавством України. Оператор зупиняє надання послуг в разі порушення замовником умов надання фінансового забезпечення.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2, 13.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 17.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Окремо сторонами підписано додаткову угоду №1 від 30.12.2016 до вищевказаного договору, згідно з якою внесено зміни та доповнення у п.п. 8.2, 8.4, 10.4, 17.1 (продовжено дію договору до 31.01.2017). Пункт 9.4 викладено у наступній редакції: "9.4 Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних у абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій а державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

Позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у січні 2018 в обсязі 13 260,254 тис.куб.м., у лютому 2018 в обсязі 11 119,600 тис.куб.м., у березні 2018 в обсязі 5 504,786 тис. куб.м, у квітні 2018 в обсязі 1952,157 тис.куб.м.. у травні 2018 в обсязі 566,588 тис.куб.м., у червні 2018 в обсязі 541,691 тис.куб.м., що відображено в актах надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунках вартості послуг балансування та звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем).

У зв`язку із нездійсненням АТ «Харківгаз» заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, АТ «Укртрансгаз» надало АТ «Харківгаз» послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 415056840,09 грн., про що було оформлено односторонні акти про надання таких послуг №01-18- БАЛАНС від 31.01.2018, №02-18--БАЛАНС від 28.02.2018., №03-18--БАЛАНС від 31.03.2018, №04-18--БАЛАНС від 30.04.2018, №05-18--БАЛАНС від 31.05.2018, №06-18--БАЛАНС від 30.06.2018, які надіслано відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу, які було отримано відповідачем.

На підтвердження негативних місячних небалансів позивач надав до матеріалів справи копії актів надання послуг балансування обсягів природного газу за період з січня-червня 2018 складені ним в односторонньому порядку, копії розрахунків вартості послуг балансування та рахунків на оплату таких послуг за спірний період та супровідні листи разом з якими вказані документи направлялись на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

Зокрема, розрахунок, рахунок на оплату послуг балансування, акт надання послуг балансування за січень 2018 та звіт по точкам позивач надіслав супровідним листом № TSOВИХ-18-356 від 14.02.2018 відповідачу поштою 19.02.2018;

розрахунок, рахунок на оплату послуг балансування, акт надання послуг балансування за лютий 2018 та звіт по точкам позивач надіслав супровідним листом № TSOВИХ-18-669 від 14.03.2018 відповідачу поштою 19.03.2018;

розрахунок, рахунок на оплату послуг балансування, акт надання послуг балансування за березень 2018 та звіт по точкам позивач надіслав супровідним листом № TSOВИХ-18-971 від 13.04.2018 відповідачу поштою 18.04.2018,

розрахунок, рахунок на оплату послуг балансування, акт надання послуг балансування за квітень 2018 та звіт по точкам позивач надіслав супровідним листом № TSOВИХ-18-1228 від 14.05.2018 відповідачу поштою 16.05.2018;

розрахунок, рахунок на оплату послуг балансування, акт надання послуг балансування за травень 2018 та звіт по точкам позивач надіслав супровідним листом № TSOВИХ-18-1475 від 14.06.2018 відповідачу поштою 18.06.2018;

розрахунок, рахунок на оплату послуг балансування, акт надання послуг балансування за червень 2018 та звіт по точкам позивач надіслав супровідним листом № TSOВИХ-18-1832 від 13.07.2018 відповідачу поштою 19.07.2018.

Також, позивач надав в обґрунтування заявлених позовних вимог до справи копії звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператору газорозподільних мереж), копії звітів про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Харківгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів), копії алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Харківгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками), повідомлення про обсяги транспортування за період січень лютий 2018.

Як стверджує позивач, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точках входу/виходу у відповідача згідно з п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС, у відповідача виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов договору відповідач лише частково здійснив оплату на суму 197246180,26 грн., у зв`язку з чим заборгованість за послуги балансування складає 217810660,09 грн.

Враховуючи наявність у відповідача несплаченого боргу за надані позивачем послуги балансування природного газу, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 17799 488,30 грн. та інфляційні втрати у розмірі 34090 525,42 грн.

У доданих до матеріалів справи постановах НКРЕКП від 29.12.2017 №1620 та від 15.02.2018 №190 «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу» зазначено про встановлені порушення АТ «Укртрансгаз», зокрема в частині: дотримання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками; щодо приведення договірних відносин у відповідність до вимог типового договору транспортування природного газу у тримісячний строк з дати набрання чинності цією постановою; дотримання термінів надання замовникам послуг транспортування повідомлень про підтвердження та відхилення номінацій/реномінацій; надання в установленні терміни (до 14 числа) замовникам послуг транспортування звітів про наданні послуги балансування та рахунків на оплату; застосування коефіцієнта компенсації під час проведення розрахунків вартості послуг балансування; здійснення оператором ITC алокацій фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування; надання інформації про небаланс замовника послуг балансування; щомісячного визначення базової ціни газу; у частині щомісячного визначення оператором ГТС базової ціни газу у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщення відповідної інформації на своєму веб-сайті; надання замовникам транспортування актів надання послуг балансування обсягів природного газу у строки, визначенні Кодексом ГТС та ін.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч. ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Ч. ч. 2, 3 ст. 180 ГК України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2015 між сторонами підписано договір транспортування природного газу №, відповідно до умов п. 2.1 якого ПАТ "Укртрансгаз" надає ПАТ "Харківгаз" послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

В ході виконання умов вищевказаного договору у сторін відбулись зміни найменувань юридичних осіб, що враховано судом при розгляді справи, а тому, на час розгляду справи, належними сторонами за договором № від 17.12.2015 є: АТ "Укртрансгаз" та Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (АТ «Харківгаз»).

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність позивача, як оператора газотранспортної системи врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС, надалі - в редакції, чинній на момент надання позивачем відповідачу послуг балансування), одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Відповідач у спірних правовідносинах, окрім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільної системи (оператор ГРС), яким відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу VIII Кодекс газотранспортної системи, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

В свою чергу, фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, а комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

Алокація, згідно з п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу, це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

П. 8 глави 3 Розділу ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. п. 1, 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Отже, як випливає із зазначених приписів чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, позивач має права та обов`язки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - постанова НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015, є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Умовами договору (п.п. 2.4., 5.4, 6.1) сторони визначили, що обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування). Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних дочках входу/виходу до відповідного замовника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, як оператором газотранспортної системи, здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем, за результатами чого у останнього виявлені обсяги негативних місячних небалансів, що зафіксовано у односторонніх звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування за спірні періоди, зокрема у січні 2018 в обсязі 13260,254 тис.куб.м., у лютому 2018 в обсязі 11119,600 тис.куб.м., у березні 2018 в обсязі 5504,786 тис. куб.м, у квітні 2018 в обсязі 1952,157 тис.куб.м у травні 2018 в обсязі 566,588 тис.куб.м., у червні 2018 в обсязі 541,691 тис.куб.м.

Позивачем для оформлення наданих відповідачу послуг балансування, в межах повноважень, визначених в Кодексі ГТС, складено односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газ та надіслано відповідачу супровідними листами № TSOВИХ-18-356 від 14.02.2018, № TSOВИХ-18-669 від 14.03.2018, № TSOВИХ-18-971 від 13.04.2018, № TSOВИХ-18-1228 від 14.05.2018, № TSOВИХ-18-1475 від 14.06.2018, № TSOВИХ-18-1832 від 13.07.2018 з додатками (розрахунками вартості послуг балансування, рахунками на оплату послуг та звітами по точках входу/виходу відповідача за січень-червень 2018 року).

За результатами дослідження доказів відправки поштою даних супровідних листів, судом встановлено факт порушення позивачем п. 9.4 договору в частині дотримання строків направлення відповідачу розрахунку вартості послуг балансування та рахунка-фактури.

За умовами п.2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно п.2.8. Договору є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

У п.5.4 договору сторони встановили, що окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи / прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що сторони за договором не підписували додатків 1, 2, 3 до договору, яким визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, які повинні містити схеми потоків газу через вузли обліку природного газу, їх місце розташування на схемі, межі балансової належності або схематичні позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки, а позивач не передавав об`єми (обсяги) природного газу в точках комерційного обліку.

Відсутність додатку 3 вказує на неузгодженість сторонами при підписанні договору переліку комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу та їх характеристик: назв ПППГ (ГРС, ПВВГ), місця встановлення та типу ВОГ (до/після вузла редукування), Pmax абсолютного (МПа), максимальної витрати (об`єму) газу комерційним вузлом обліку за добу за стандартних умов, реквізитів Акта розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін (№, дата), як це передбачено додатками до типового договору.

Оскільки надання послуг балансування перебуває у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування природного газу, відсутність узгоджених умов щодо обсягів та порядку надання послуг унеможливлює належне виконання умов договору, у тому числі, в частині порядку визначення вартості послуг балансування.

Окрім того, складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №916/2090/16, від 18.06.2019 у справі №922/1580/18.

Окремо судом враховується і та обставина, що матеріали справи не містять доказів наявності небалансів в системі у заявлені позивачем періоди, а також вчинення останнім заходів спрямованих на усунення загрози цілісності газотранспортної системи.

Таким чином, проаналізувавши наявні докази в матеріалах справи суд зазначає про неможливість перевірити, який саме обсяг газу позивач облікував в системі, що, на думку останнього, відповідач використав за період з січень - червень 2018 року без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 32 і ч. 2 ст. 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовникові послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора ГТС, пов`язаних зі здійсненням балансування.

Оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат, забезпечуючи замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування.

Позивач, в свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, не надав суду доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи. Зокрема, не надано доказів резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи.

Оскільки чинним законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи, шляхом вчинення оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а позивачем доказів вчинення таких дій до матеріалів справи не надано, суд вважає, що позивач не довів надання послуг балансування за спірними відносинами.

Судом надана належна оцінка поясненням сторін та наявним матеріалам справи в частині вірного визначення АТ «Укртрансгаз» обсягу небалансу та встановлено, що до його складу відповідачем було безпідставно зараховано обсяг газу, котрий був поставлений підприємствам теплокомуненерго постачальником АТ "НАК "Нафтогаз України".

Як зазначено відповідачем, обсяги природного газу, спожиті підприємствами ТКЕ, враховані в баланс розподіленого природного газу АТ «Харківгаз» за січень червень 2018 року, як обсяг постачальника НАК «Нафтогаз України», зокрема по періодах:

у січні 2018 року 4033,239 тис.куб.м газу, у лютому 2018 року 3774,944 тис.куб.м газу, у квітні 2018 року 335,675 тис.куб.м - по об`єктах споживання КП «Обласний інформаційно-технічний центр»;

у квітні 2018 року 54,035 тис.куб.м по об`єктах споживання КП «Теплові мережі Роганської селищної ради».

З пояснень КП «Теплові мережі Роганської селищної ради» вбачається, що між КП "Теплові мережі Роганської селищної" та НАК «Нафтогаз України» (постачальник) укладені договори постачання природного газу № 1315/1718-БО-32 від 23.10.2017, № 1314/1718-ТЕ-32 від 23.10.2017 та № 1316/1718-КП-32 від 23.10.2017, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.

Згідно ч. 3 ст. 11 вищевказаного Закону, до загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу належать: національна безпека, а також безпека постачання природного газу; стабільність, належна якість та доступність енергоресурсів; захист навколишнього природного середовища, у тому числі енергоефективність, збільшення частки енергії з альтернативних джерел та зменшення викидів парникових газів; захист здоров`я, життя та власності населення.

Згідно з положеннями ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187 затверджено "Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу".

Даним Положенням визначено обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам, не створюючи загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів про порційності, прозорості та недискримінації.

Це Положення застосовується у прозорий і недискримінаційний спосіб та не повинне обмежувати права суб`єктів господарювання, що створені відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, зокрема право на здійснення постачання природного газу споживачам за умови дотримання вимог законодавства; не позбавляє побутових споживачів та виробників теплової енергії права обирати постачальника природного газу і права придбавати природний газ за цінами, що вільно встановлюються сторонами договору постачання природного газу, як це передбачено Законом України "Про ринок природного газу".

Пунктом 3 Положення № 187 визначено обов`язок HAК "Нафтогаз України" постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, зокрема, виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

У пункті 12 Положення № 187 зазначено, що виробник теплової енергії має право до 01.04.2018 придбавати природний газ для категорій використання природного газу, визначених підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, у HAК "Нафтогаз України" за умови, що такий виробник, на якого станом на 30.09.2015 поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов`язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання, а виробник теплової енергії, що також придбаває природний газ для виробництва електричної енергії, додатково виконав установлені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 № 670 "Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 53, ст. 1722) вимоги щодо проведення розрахунків з використанням механізму розподілу коштів, що надходять в розрахунок за відпущену електричну енергію на рахунки із спеціальним режимом використання.

При цьому, постачання природного газу HAК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 Положення № 187, на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам тепло вої енергії, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а у випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", - на підставі типового договору з дотриманням принципу недискримінації.

Згідно приписів пункту 12 Положення № 187, обов`язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на HAК "Нафтогаз України" на період до 1 квітня 2018 р. за таких умов:

- укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

- відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ; або

- відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2017 р. природний газ з урахуванням сум оформлених та не профінансовованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 10, ст. 482; 2003 р., № 44, ст. 2309), за усіма укладеними з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ; або

- станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівень розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій) з урахуванням суми нарахованих та не профінансованих пільг і субсидій згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 10, ст. 482; 2003 р., № 44, ст. 2309), за усіма укладеними з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків; або

- наявність укладеного договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором в рамках реалізації Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"; або

- надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 року з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Окрім, того, постачання природного газу АК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії в спірний період здійснювалося на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, що затверджується КМУ, а у випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", - на підставі типового договору з дотриманням принципу недискримінації.

Пунктом 1 розпорядження Кабінету Міністрів України № 720-р від 04.10.2017 "Про деякі питання опалювального сезону 2017/18" передбачено, що з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2017/18 року публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України":

- укласти до 14 жовтня 2017 року договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 357 (Офіційний вісник України, 2016 p., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації;

- разом з операторами газотранспортних та газорозподільних мереж забезпечити протягом опалювального сезону 2017/18 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Отже, Кабінет Міністрів України своїми рішеннями зобов`язав певних суб`єктів ринку природного газу здійснювати постачання для певних споживачів природного газу.

При цьому, відповідач, АТ "Харківгаз", не є таким суб`єктом ринку природного газу, на якого покладено зобов`язання здійснювати постачання природного газу для певних споживачів.

Таким чином, відповідний обсяг газу, поставлений ПАТ "НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії був правильно кваліфікований відповідачем, як такий, що поставлений відповідно до узгоджених догорів між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та підприємствами теплокомуненерго, а позивачем помилково віднесений до обсягів небалансу відповідача. З урахуванням викладеного, суд зауважує, що постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії є обов`язком АТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного суду від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17 та від 04.08.2018 у справі №922/4187/17.

Таким чином відповідний обсяг газу, поставлений АТ "НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії безпідставно віднесений позивачем до обсягів небалансу відповідача.

Матеріали справи свідчать, що розрахунок вартості послуг балансування за січень червень 2018 року у проведений позивачем, виходячи із коефіцієнта компенсації 1,2.

За результатами дослідження правильності застосування коефіцієнту при здійсненні розрахунку вартості послуг балансування за газові місяці спірного періоду суд дійшов висновку щодо недоведеності вірного застосування позивачем коефіціенту 1,2, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу.

Згідно п. 9.1 договору транспортування природного газу, укладеного між АТ «Харківгаз» та АТ «Укртрансгаз», у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Розмір негативного місячного небалансу Замовника визначається відповідно до вимог Кодексу ГТС.

П. 9.2 договору визначено, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою, в якій зазначається коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

П. 4 глави 6 розділу III Кодексу ГРМ визначено, що об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Отже, обсяг фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу визначається оператором ГРМ шляхом розрахунку і є залишком нерозподіленого газу за підсумками місяця. Таким чином, додаткові умови, якими АТ «Укртрансгаз» керується при визначені коефіцієнту для послуг балансування, як то враховує не всі обсяги газу, які надходять до ГРМ, а лише ті, які були замовлені газорозподільним підприємством, враховує безпосередність/опосередкованість відбору газу газорозподільним підприємством, не передбачені ні Кодексом ГТС, ні Кодексом ГРМ. Для визначення коефіцієнту компенсації, при розрахунку вартості послуг балансування для оператора ГРМ, необхідно враховувати весь обсяг природного газу, отриманий ним у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Коефіцієнт компенсації слід розраховувати, виходячи з пропорції небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, який був відібраний АТ "Харківгаз".

П. 9.2. договору не містить конкретизації ким саме відібраний природний газ з газотранспортної системи замовником послуг (відповідачем) чи споживачами. А отже, при розрахунку коефіцієнту слід враховувати загальний обсяг газу, відібраного з газотранспортної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Дана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18, від 18.06.2019 у справі № 922/1580/18.

В той же час, твердження позивача про те, що при визначенні коефіцієнту необхідно враховувати не весь обсяг природного газу, отриманого з газотранспортної системи, а лише той, що був отриманий відповідачем для власних потреб та виробничо-технологічних витрат природного газу, носять довільний характер, оскільки не ґрунтується ні на положеннях укладеного між сторонами договору, ні на приписах Кодексу ГТС.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 04.09.2018 у справі №916/1807/16.

Водночас, з наданих позивачем до матеріалів справи помісячних звітів за спірний період по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) та актів надання послуг балансування обсягів природного газу не вбачається підстав внесення даних у ці звіти, тобто на якій підставі АТ "Укртрансгаз" здійснював алокацію, що також свідчить про недоведеність надання послуги балансування.

За таких обставин, у суду відсутня можливість перевірки обсягу газу використаного позивачем для послуг балансування і, відповідно, визначення його вартості.

Так як з наданих до матеріалів справи документів (доказів) неможливо визначити факт і обсяги балансування, то і питання коефіцієнту, який слід застосувати при розрахунку вартості послуги балансування (1 чи 1,2), вирішити неможливо, тому суд не дає оцінку зазначеним обставинам справи, а факт вірного застосування позивачем до спірних відносин коефіцієнту 1,2 - є недоведеним.

Предметом спору є стягнення заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу в розмірі 217810660,09 грн. за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015. В позові позивач вказує, що ним, як оператором газотранспортної системи, надано відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 415056840,09 грн., однак відповідач лише частково здійснив оплату на суму 197246180,26 грн., у зв`язку з чим заборгованість за послуги балансування складає 217810660,09 грн. Відповідач не погодився з позивачем щодо розміру частково сплаченої суми, вказавши що за 2018 рік ним сплачено 351557 296,61 грн.

В свою чергу, матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості, документів, що підтверджують нарахування та оплати за даним договором із зазначенням призначення платежів (платіжними дорученнями, виписками банку тощо), що не дає змогу суду надати оцінку розміру заборгованості за цим договором.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Враховуючи недоведеність позивачем належними та допустити доказами на підтвердження негативного місячного небалансу у АТ "Харківгаз" за спірний період у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням вставленого законодавством порядку, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення 217810660,09 грн. боргу за послуги балансування обсягів природного газу, слід відмовити.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача, на підставі ст. 625 ЦК України, та п. 13.5 договору № від 17.12.2015 3% річних в розмірі 17799488,30 грн. та інфляційних втрат в розмірі 34090525,42 грн. за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг балансування природного газу у заявлених обсягах за спірний період у відповідності до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 270871999,91 грн. за послуги балансування обсягів природного газу, підстави для нарахування та стягнення з АТ "Харківгаз" 3% річних в розмірі 17799488,30 грн. та інфляційних втрат в розмірі 34090525,42 грн., як похідних вимог, суд не вбачає, а тому у задоволенні позовних вимог про їх стягнення належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову у задоволенні заявлених АТ "Укртрансгаз" позовних вимог, витрати зі сплати судового збору, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 50, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 177, 183, 216, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, );

Відповідач - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, );

Третя особа - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, );

Третя особа - Харківське обласне комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр" (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, 9 під`їзд);

Третя особа - Комунальне підприємство "Теплові мережі Роганської селищної ради" (62481, Харківська область, смт. Рогань, вул. Першого Травня, 1).

Повне рішення складено 09.09.2020.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1381/20