ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Справа № 913/220/20
Провадження №19/913/220/20
Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи
про стягнення 21 412 471 грн 10 коп.
Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
У засіданні брали участь:
від позивача Шевчук О.С., на підставі довіреності №1820 від 02.01.2020, адвокат;
від відповідача представник не прибув
Товариство з обмеженою відповідальністю Енергопром Сістем звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Лисичанськвугілля про стягнення заборгованості в сумі 16 856 267 грн 80 коп., інфляційних втрат в сумі 306 743 грн 89 коп., пені в сумі 1 922 151 грн 99 коп., 3 % річних у сумі 294 079 грн 98 коп., штрафу в сумі 2 033 227 грн 44 коп. (з урахуванням заяви №09-06/1 від 09.06.2020 про збільшення позовних вимог).
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №06-496 від 02.07.2019 щодо своєчасної оплати використаної електричної енергії, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, на яку нараховані пеня, інфляційні, штраф та 3 % річних.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 21.04.2020 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 19.05.2020
Ухвалою суду від 19.05.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 01.06.2020.
Ухвалою суду від 01.06.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 23.06.2020.
Ухвалою суду від 23.06.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 20.07.2020.
Ухвалою суду від 20.07.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 17.08.2020.
Ухвалою суду від 17.08.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 31.08.2020.
Зазначене підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
31.08.2020 позивач в судовому засіданні подав клопотання №27-08/2 від 27.08.2020 в паперовому вигляді, яке 31.08.2020 було надіслано на електронну адресу суду.
Зазначені клопотання розглянуті, задоволені та долучені судом до матеріалів справи.
31.08.2020 від відповідача на електронну адресу суду надійшла заява б/н від 31.08.2020 про розгляд справи без участі його представника.
Заява розглянута, задоволена та долучена судом до матеріалів справи.
Представник відповідача в судове засідання 31.08.2020 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Неподання відзиву на позовну заяву та неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.
Згідно положень ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судовому засіданні 31.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд зазначає наступне.
Договір про постачання електричної енергії споживачу (далі договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України (п.1.1 договору).
Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком №1 до цього договору (п.3.1 договору).
Додатковою угодою №1 від 02.07.2019 сторони узгодили внести зміни до договору, зокрема:
- викласти п.7 Додатку №2 у наступній редакції: «У разі несвоєчасної сплати споживачем за постачання електричної енергії споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день від суми простроченого платежу. У разі прострочення споживачем оплати за постачання електричної енергії більше ніж на 10 календарних днів споживач додатково сплачує штраф у розмірі 10 % від простроченої суми.»;
- викласти абз. 5 п.5.6 договору та п.3.5 Додатку №2 у наступній редакції: «Розрахунки за цим договором здійснюються у формі: - попередньої оплати на підставі рахунку та остаточного розрахунку за фактично спожиту електричну енергію на підставі Акта приймання передачі електричної енергії та рахунку, а саме: - Споживач розраховується з постачальником за попередньою оплатою на підставі рахунку з 01 (першого) по 10 (десяте) число місяця з 10 (десятого) по 20 (двадцяте) число місяця, а з 20 (двадцятого) числа місяця по 5 (п`яте) число наступного місяця розраховується на підставі остаточного розрахунку за фактично спожиту електричну енергію та на підставі Акта приймання передачі електричної енергії. Оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути більше 5 робочих днів з дня отримання споживачем такого рахунку.».
Додатковою угодою №10 від 20.11.2019 сторони домовились припинити договірні відносини в частині постачання електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії споживачу №06-496 від 02.07.2019 з 20.11.2019. Постачання електричної енергії за договором припиняється о 23:59 год. 19.11.2019. В частині розрахунків (оплати) договірні відносини за договором зберігають свою чинність до здійснення повних взаєморозрахунків між сторонами.
На виконання вказаних умов договору позивачем було надано відповідачу послуги з постачання електричної енергії, а відповідачем прийнято електричну енергію на загальну суму 37 798 855 грн 52 коп., що підтверджується актами прийому передачі електричної енергії та виставленими рахунками, а також актом звіряння взаємних розрахунків, яку останній оплатив частково в сумі 20 942 587 грн 72 коп. Несплаченою залишилася сума 16 856 267 грн 80 коп.
21.08.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію №21/1 від 21.08.2019 про сплату заборгованості за електричну енергію: за липень 2019 у розмірі 1 214 347 грн 86 коп., пеню в розмірі 7 918 грн 21 коп. та 3 % річних у розмірі 698 грн 67 коп.; за період з 01.08.2019 по 10.08.2019 (включно) у розмірі 3 156 920 грн 00 коп., а також пеню в розмірі 23 525 грн 54 коп. та 3 % річних у розмірі 2 075 грн 78 коп.
28.08.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію №28/1 від 28.08.2019 про сплату заборгованості за електричну енергію за період з 11.08.2019 по 20.08.2019 (включно) у сумі 3 363 653 грн 32 коп., пеню в розмірі 15 666 грн 33 коп. та 3 % річних у розмірі 1 382 грн 32 коп.
18.10.2019 відповідач направив на адресу позивача гарантійний лист №01/12-715 від 18.10.2019, яким він зобов`язався сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 у сумі 11 742 107 грн 18 коп. у строк не більше 7 банківських днів з дня направлення вказаного гарантійного листа постачальнику.
Відповідач у відповіді №01/12-780 від 18.11.2019 на претензію №15-11/1 зазначив, що заперечень на претензію не має, оскільки зазначена сума заборгованості за електричну енергію підтверджується та рахується по бухгалтерії ПАТ «Лисичанськвугілля» станом на 18.11.2019 і має пріоритет оплати перед іншими фінансово господарськими зобов`язаннями.
21.12.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію №21-12/1 від 21.12.2019 про сплату заборгованості за електричну енергію в сумі 16 856 267 грн 80 коп., пеню в розмірі 1 030 567 грн 14 коп., 3 % річних у розмірі 85 495 грн 05 коп. та штраф у розмірі 2 191 724 грн 03 коп.
Зазначене стало підставою звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір №06-496 від 02.07.2019 є договором енергопостачання, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.
Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Згідно із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №06-496 від 02.07.2019 в сумі 16 856 267 грн 80 коп.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 20.08.2019 по 29.05.2020 в сумі 1 922 151 грн 99 коп. суд зазначає наступне.
Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.
Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені за період з 20.08.2019 по 29.05.2020 в сумі 1 922 151 грн 99 коп. та штрафу в сумі 2 033 227 грн 44 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу підлягають задоволенню судом повністю.
Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 20.08.2019 по 29.05.2020 в сумі 294 079 грн 98 коп. та інфляційних втрат за період з 11.09.2019 по 29.05.2020 в сумі 306 743 грн 89 коп. господарський суд зазначає наступне.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3 % річних за період з 20.08.2019 по 29.05.2020 в сумі 294 079 грн 98 коп. та інфляційних втрат з 11.09.2019 по 29.05.2020 в сумі 306 743 грн 89 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню судом повністю.
Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.
Судовий збір покладається на відповідача згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.123, 129, 130, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Енергопром Сістем до Акціонерного товариства Лисичанськвугілля про стягнення 21 412 471 грн 10 коп. задовольнити повністю.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.09.2020.

Суддя Т.В. Косенко