УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

м. Київ

10.09.2020Справа № 910/10393/19
Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши матеріали

заяви Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про виправлення помилки в наказах

у справі № 910/10393/19

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г) в особі Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до 1. Фізичної особи-підприємця Теленченко Максима Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

про стягнення 447 588,98 грн.

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/10393/19 за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до Фізичної особи - підприємця Теленченко Максима Миколайовича та ОСОБА_1 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в сумі 447 588,98 грн., а саме 400 002,15 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 23 832,55 грн. заборгованості за простроченими відсотками за кредитом, 21 119,58 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 654,64 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 1 844,48 грн. річних від прострочених сум по кредиту, 135,58 грн. річних від прострочених сум по відсоткам.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 року у справі № 910/10393/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2020 року, позов задоволено повністю, зокрема, стягнуто солідарно з Фізичної особи - підприємця Теленченко Максима Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, ) 400 002,15 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 23 832,55 грн. заборгованості за простроченими відсотками за кредитом, 21 119,58 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 654,64 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 1 844,48 грн. річних від прострочених сум по кредиту, 135,58 грн. річних від прострочених сум по відсоткам; стягнуто з Фізичної особи - підприємця Теленченко Максима Миколайовича на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 3 356,92 грн. судового збору; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 3 356,92 грн. судового збору.

На примусове виконання рішення у даній справі 23.06.2020 року Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва 07.09.2020 року від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" надійшла заява № 100.19-09/16695 від 07.09.2020 року про виправлення помилки у виконавчих документах по справі № 910/10393/19.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали заяви у справі № 910/10393/19 передані на розгляд судді Селівону А.М.

Так, відповідно до частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника, виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 170 ГПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Проте, як встановлено судом, заявником жодних доказів на підтвердження направлення заяви про виправлення помилки у виконавчих документах у справі № 910/10393/19 на адресу відповідачів (боржників) до останньої не додано.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що приписами статті 328 ГПК України передбачено розгляд заяви про виправлення помилки у виконавчому документів в судовому засіданні у десятиденний строк з дня її надходження до суду .

Отже, оскільки нормами ГПК передбачений обмежений строк для розгляду вказаних заяв та обов`язок повідомлення учасників справи про розгляд такої заяви, необхідною передумовою дотримання судом основних засад господарського судочинства під час розгляду зазначеної категорії заяв є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви про виправлення помилки у виконавчих документах, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення на відповідну заяву.

Таким чином, неотримання учасником справи копії заяви про виправлення помилки у виконавчому документі порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За наведених обставини, оскільки заява Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про виправлення помилки у виконавчих документах у справі № 910/10393/19 не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне повернути вказану заяву та додані до неї документи без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 232, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про виправлення помилки у виконавчих документах у справі № 910/10393/19 повернути заявнику без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 10.09.2020 року та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон