ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/267/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.

розглянувши справу № 916/267/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» /, адреса - 02092, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 74, e-mail: /

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» /, адреса - 65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8, каб. №2/

про визнання актів подачі/повернення вагонів недійсними

за участю сторін:

від позивача - Тураш Сергій Миколайович, довіреність № 5796, дата видачі : 01.09.20;

від позивача - Биховченко Іван Іванович, довіреність № 5429, дата видачі : 12.08.20;

від відповідача - Гершман Людмила Володимирівна, ордер ВН № 1007965, дата видачі : 05.06.20.

В С Т А Н О В И В:

03.02.2020 року акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач, залізниця, філія «ДВРЗ» AT «Укрзалізниця») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 284/20/ до товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» (далі - відповідач, ТОВ "ВТК") про визнання актів подачі/повернення вагонів недійсними та стягнення судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016р. про надання послуг з організації перевезень в частині недотримання процедури двох підписів при складанні актів подачі/повернення вагонів.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 16, 203, 214-215 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2020 року позовну заяву акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» вх. № 284/20 від 03.02.2020 року залишено без руху. 21.02.2020 року вх. № 4621/20 господарським судом одержано заяву про усунення недоліків поданої позовної заяви і ухвалою суду від 25.02.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/267/20; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.03.2020 року та встановлений строк для подачі відповідних заяв по суті.

Слід зазначити, що у зв`язку з введенням карантинних заходів на території України згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та розпорядженням Одеського міського голови від 15.03.2020 року № 218 "Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Одесі, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19", запроваджено карантин з протидії поширюванню коронавіруса COVID-19 у період з 12 березня по 03 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 № 225, запроваджено карантин з протидії поширюванню коронавіруса COVID-19 по 24 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291, запроваджено карантин з протидії поширюванню коронавіруса COVID-19 по 11 травня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 з 11.03.2020 року по 22.05.2020 року на всій території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" зі змінами внесеними постановою КМУ від 17.06.2020 року № 500 дію карантину продовжено з 22.06.2020 року до 31 липня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020р. №641 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

Рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 року, затвердженого протоколом № 916-3/2020 у період дії вказаного карантину рекомендовано перенести судові засідання за межі призначеного строку.

Відповідно до п. 4 Розділу Х Прикінцевих положень ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) /в редакції змін до Господарського процесуального кодексу України, внесених Законом України № 540- IX від 30.03.2020 року, чинної чинна на момент відкладення судових засідань/, судові засідання по справі в т.ч.відкладались, про що сторони по справі сповіщались ухвалами та телефонограмами /т. 1 а.с. 141-142, т. 2 98-99, 148-149/.

Судові засідання по справі були призначені на: 22.04.2020 року о 9:30, 20.05.2020 року о 12:45, 09.06.2020 року о 10:30, 30.06.2020 року о 14:00, 29.07.2020 року о 12:30, 03.09.2020 о 12:20.

18.03.2020 року господарським судом отримано відзив на позов за вх. № 6933/20, відповідно до якого відповідач просить суд у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» відмовити повністю, аргументуючи свої заперечення наступним.

Зазначає, що обранийо позивачем спосіб захисту порушеного права неможливо застосувати до актів подачі/повернення вагонів, з огляду на те, що останні в юридичному значенні не підпадають під поняття правочину, визначеному ст. 202 ЦК України. ТОВ «ВТК», звертає увагу суду, що вищими судовими інстанціями багаторазово зазначалося, що за своєю правовою природою акти приймання-передачі - не є правочинами, а є лише письмовими доказами у справі та документами первинного бухгалтерського обліку. Так само й спірні Акти подачі/повернення на думку відповідача є письмовими документами, які містять найменування сторін, предмет самої передачі (у даному випадку - вагони) і фіксують факт такої передачі.

На підтвердження своїх заперечень відповідач посилається на узагальнення ВСУ практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними (24.11.2008 року). В Узагальненні було проаналізовано практику розгляду судами цивільних справ за 2007 р. про визнання правочинів недійсними згідно з положеннями Цивільного кодексу та було зазначено наступне: "...за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо); рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану); протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об`єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів (акт приймання-передачі, товарний чек).

Представник ТОВ «ВТК» також посилається на постанову ВГСУ від 26.01.2017 року по справі № 911/1601/16, де судом встановлено: «…Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли обґрунтованого висновку, що спірний акт приймання-передачі природного газу за січень 2015 р. не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення послуги з транспортування природного газу, а також визначає обсяги транспортованого газу».

Зазначена правова позиція також, за твердженням відповідача, висловлена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду при розгляді справи № 910/12827/17, у справі № 916/613/17 , у справі № 910/12258/17.

Таким чином, відповідач вважає що спірні акти подачі/повернення не є правочином, а лише є документом (доказом) того, що сторони вчинили взаємні дії, спрямовані на виконання правочину та виконання зобов`язань за Договором про надання послуг з організації перевезень від 11.07.2016 року та рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року, ухваленого у справі № 916/626/18.

Зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року, ухваленим у справі № 916/626/18, яке набрало законної сили 19.03.2019 року, зобов`язано АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» вчинити наступні дії (п. 5 резолютивної частини): в день прибуття порожніх напіввагонів на станцію приписки «Дарниця» регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» за актами подачі/повернення 880 одиниць за номерами згідно переліку. У вказаному в рішенні переліку, зокрема, зазначаються напіввагони з номерами, вказаними в спірних Актах подачі/повернення вагонів № 82 від 29.08.2019 року, № 83 від 29.08.2019 року, № 84 від 20.09.2019 року, № 85 від 20.09.2019 року, № 86 від 23.09.2019 року, № 87 від 25.09.2019 року, № 88 від 01.10.2019 року, № 89 від 09.10.2019 року, № 90 від 21.10.2019 року, № 91 від 25.10.2019 року.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на наказ № 294 від 26.09.2019 року, на який також міститься посилання в позові, його було прийнято саме на виконання вищевказаного рішення господарського суду. Отже, укладаючи спірні акти подачі/повернення вагонів, філія «Дарницький вагоноремонтний завод» виконувала обов`язок, встановлений рішенням суду, за невиконання якого, встановлена кримінальна відповідальність. Відповідач, посилаючись на положення ст. 129-1 КУ, ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», ст. 326 ГПК України зазначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також, представник відповідача посилається на практику Європейського суду з прав людини, зазначаючи наступне. Європейським судом з прав людини неодноразово підкреслювалася важливість саме стадії виконання рішення: «Суд бере до уваги те, що пункт 1 статті б § 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж, розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.»

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) зазначено, що «для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Судом підкреслювалося, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Стороні не може бути відмовлено у своєчасному виконанні фінального рішення щодо компенсації збитків за шкоду (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), § 35), незалежно від складності національних процедур правозастосування або бюджетної системи держави. Держава не може не виконувати рішення, спираючись на недостатність бюджетних коштів або інших ресурсів (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), § 35; Amat- G Ltd and Mebaghishvili v. Georgia (Амат-Г Лімітед і Мебагішвілі проти Грузії), § 47; Scordino V. Italy (Скордіно проти Італії) (по. 1)[ВП], § 199).

Отже, Європейський суд констатував, що не можна посилаючись на неможливість виконати рішення перешкоджати заявникові отримати вигоду від ухваленого на його користь судового рішення, що було для нього надзвичайно важливо.

Одним з яскравих прикладів є справа «Войтенко проти України», у якій Суд знайшов порушення пункту першого статті 6, статті 13 та статті 1 протоколу №1 Конвенції. У цій справі рішення залишалось невиконаним через відсутність бюджетних коштів та законодавчих заходів. Суд дійшов висновку, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення, крім порушення статті 6, становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу № 1 Конвенції.

Стаття 6 § 1 гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень (на відміну від виконання рішень, що можуть оскаржуватись у судах вищої інстанції) (Ouzounis and Others v. Greece, (Узуніс проти Греції), § 21).

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права Рада Європи» (Hornsby у. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (по. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37)

У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватись, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

Отже, укладаючи оскаржувані акти подачі/повернення напіввагонів філія «ДВРЗ» AT «Укрзалізниця» здійснила часткове виконання остаточного, залишеного в силі Постановою Верховного суду від 19.03.2019 року (справа № 916/626/18) рішення суду.

Зокрема, відповідач повідомляє господарський суд, що 24.12.2019 року до Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Нікітіною М.О. було подано повідомлення за вих. № 69666 від 17.12.2019 року про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення), ухваленого у справі № 916/626/18 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» та яке відповідно у виконавчих провадженнях, що перебувають у провадженні державного виконавця Нікітіної М.О., перебуває у процесуальному статусі стягувана.

У вказаному повідомленні, зокрема, йдеться про те, що філією «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця» не передано за Актами подачі/повернення напіввагони, які вказані в п. 5 резолютивної частини рішення.

25.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження за № 0010585 (відповідь Дніпровського відділу поліції м. Києва надається).

Таким чином, відповідач вважає, що укладення спірних актів подачі/повернення вагонів було здійснено на підставі остаточного рішення суду та спрямовано виключно на його виконання. За актами передано саме ті вагони, що вказані в рішенні, а тому жодних протиправних дій чи перевищення повноважень відсутнє.

Натомість, подання штучного позову про визнання актів недійсними, на думку відповідача, є черговим проявом свавілля з боку АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ДВРЗ» та перешкоджання виконанню судового рішення.

Також, відповідач зазначає та звертає увагу суду, що подавши позов про визнання означених актів недійсними, позивач намагається скасувати акти подачі/повернення, що є підставою для використання вказаних вагонів у господарській діяльності ТОВ «ВТК», тобто намагається повернути status quo, що існував до моменту виконання рішення в цій частині, інакше кажучи, позивач намагається домогтися повороту виконання рішення суду.

Водночас, інститут повороту виконання рішення спрямований виключно на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням, тоді як рішення господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року, не є скасованим, а залишено в силі Верховним Судом 19.03.2019 року. Отже, по-перше, підстав для повороту виконання рішення немає, а по-друге, процесуальний механізм повороту виконання рішення встановлений виключно ст. 333 ГПК України. Тому відповідач вважає, що у разі задоволення позову судом відбудеться безпідставний поворот виконання рішення, що є недопустимим втручанням в процедуру виконання рішення суду.

По-четверте, стосовно наслідків та юридичної сили перевищень повноважень в процесі укладення актів подачі/повернення, ТОВ «ВТК» зазначає наступне. Відповідач не погоджується з твердженням позивача щодо перевищення філією «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця» повноважень в процесі підписання оскаржуваних актів подачі/повернення, оскільки:

1) така передача мала місце виключно на виконання судового рішення, яке набрало законної сили;

2) акти подачі/повернення не є договорами, довіреностями та іншими вихідними документами щодо листування з третіми особами, а також банківськими та фінансовими документами, а тому п. 5.7. розділу 5 Положення про філію щодо вчинення з дотриманням правила двох підписів уповноважених осіб на дані акти не розповсюджується;

3) акти з боку філії «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця» (як вбачається з позову) підписано уповноваженою особою - в.о. директора філії ОСОБА_1 .

В самому позові позивач зазначає, що наказом АТ «Укрзалізниця» № 1722/0с від 28.08.2019 року ОСОБА_1 призначено в.о. директора Філії «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця».

Таким чином, з 28.08.2019 року ОСОБА_1 був уповноважений на вчинення всіх дій, пов`язаних з діяльністю Філії, а тому укладення актів на виконання рішення суду було вчинено у межах належних повноважень.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи правочин чи інший документ, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Вказаний висновок висловлювався і ВСУ у справі № 6-62цс16.

Водночас, позивачем не надано жодних доказів, які б могли свідчити про те, що укладаючи акти подачі/повернення напіввагонів, ТОВ «ВТК» діяло недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знало або могло знати про відсутність у філії «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця» повноважень на їх укладення.

Крім того, відповідач наголошує, що Положення про Філію «ДВРЗ», на яке посилається позивач не є опублікованим ані на сайті АТ «Укрзалізниця», ані на сайті Дарницького вагоноремонтного заводу. Жодні обмеження повноважень в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відкритому доступі також не оприлюднені. Відповідно, представник ТОВ «ВТК» в процесі підписання з АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ДВРЗ» актів стверджує , що не було відомо про наявність начебто якихось обмежень, визначених в п. 5.7. Положення та не могло передбачити, що посадові особи філії, укладаючи акти перевищують повноваження.

По-п`яте, представник відповідача зазначив, що у зв`язку з тим, що Актами подачі/повернення вагонів, філія АТ «Укрзалізниця» розпочала лише частково виконувати рішення господарського суду Одеської області, ТОВ «ВТК» направило запити до декількох структурних підрозділів АТ «Укрзалізниця» щодо роз`яснення даної ситуації.

У відповідь на запит в листі № ЦЦТех-09/650 від 28.10.2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» зазначило, що AT «Укрзалізниця» прийнято до виконання рішення суду та на виконання зазначеного рішення, товариству з обмеженою відповідальністю «ВТК» передано 108 вагонів, що підтверджується актами подачі/повернення, з яких знято ознаку курсування вагону - як власного під управлінням філії «Центр транспортної логістики» AT «Укрзалізниця» та підтверджено через АРМ «вантажні вагони компаній-операторів» операцію «передача власних вагонів в оперативне управління» і що AT «Укрзалізниця» вживаються заходи для виконання рішення суду в повному обсязі.

Аналогічного змісту лист було отримано від Департаменту комерційної роботи AT «Укрзалізниця» від 25.10.2019 року № ЦМ-12/511.

Листом від 31.10.2019 року за вих. № 5/5054 філія «ДВРЗ» AT «Укрзалізниця» повідомило про зміну банківських реквізитів та просить врахувати лист-повідомлення про зміну реквізитів як невід`ємну частину Договору № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 року.

Тобто, своїми діями та листами, які були датовані значно пізніше за дати підписання актів, позивач визнає та підтверджує, а також схвалює цю передачу 108 вагонів та зазначає, що вживає всі можливі заходи, спрямовані на подальше виконання умов договору та рішення суду.

Так, відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Окрім укладення актів подачі/повернення напіввагонів та схвалення передачі вагонів у листах, відповідач стверджує, що філія «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця» направляє щомісяця на адресу ТОВ «ВТК» акти наданих послуг, в яких зафіксовано надання послуг переданими за актами вагонами, що також достеменно свідчить про схвалення передачі вагонів за оскаржуваними актами.

31.03.2020 року за вх. № 8162/20 господарським судом отримано відповідь на відзив, в якому представник позивача просить суд задовольнити позов АТ «Українська залізниця» в особі філії «ДВРЗ», зазначаючи при цьому на наступе.

Позивач не погоджується з висновком відповідача щодо обраного ним способу захисту права, визнання недійсними актів подачі/повернення вагонів, що даний вид захисту неможливо застосувати, оскільки акти в юридичному значенні не підпадають під поняття правочину, посилаючись при цьому на приписи статей 203, 215 ЦК України. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору , що не суперечать законодавству. Позивач та відповідач визначили та погодили зміст договору про надання послуг 07/16/11/01-Р від 11 липня 2016 р. (надалі договір), який містить 12 розділів, одним з яких є розділ І, який визначає предмет договору.

Згідно п. 1.2 розділу 1 договору, кількість вагонів для здійснення Послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезень, дата та станція повернення вагону після здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів. Таким чином, на думку позивача оскаржувані акти подачі повернення вагонів є складовою частиною предмету договору, а не окремим письмовим документом, який не є правочином.

Стосовно укладення позивачем оскаржуваних актів подачі/повернення вагонів на виконання рішення суду, позивач зазначає, що не може погодитись з думкою відповідача, оскільки рішенням ГСОО від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18 позивача фактично було зобов`язано виконати умови договору, тобто надати відповідачу послуги з організації перевезень вантажів напіввагонами, але ж сам порядок надання таких послуг все одно має відповідати узгодженим сторонами в договорі умовам та законодавству, а оскаржувані акти подачі/повернення вагонів на думку позивача їм не відповідають.

Крім того, позивач посилаючись на ч. 1 ст. 180 ГК України зазначає, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Посилаючись на положення п. 9.3. договору зазначає, що усі зміни, додатки і доповнення до цього договору повинні бути виконані у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками Сторін, скріплені печатками, є невід`ємною цього договору. Зразок форми акту подачі/повернення вагонів є додатком № 2 до договору та був погоджений відповідачем, про що свідчить підпис його уповноваженої особи та печатка.

У запереченні, які надійшло до господарського суду 15.04.2020 року /вх. 9620/20/ відповідач вказує, що відповідь на відзив є необґрунтованою та такою, що не заслуговує на увагу суду виходячи з наступного.

По-перше, у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що у зв`язку із тим, що відповідно до умов Договору №07/16/11/01-Р від 11.07.2016 (далі - Договір) Сторонами було узгоджено зразкову форму Акту подачі/повернення вагонів, в якому містяться два поля для підпису зі сторони Позивача(Виконавця), свідчить про розуміння TOB «ВТК» порядку підписання документів з боку Позивача.

Із зазначеною позицією Позивача не можливо погодитись, оскільки слід зазначити, що у самому Договорі №07/16/11/01-Р від 11.07.2016 не має будь-яких посилань, про те що, правочин вважається вчиненим за умови двох підписів уповноважених осіб Позивача,

Крім того, п. 2.1.10 Договору передбачено, що Виконавець (Позивач) зобов`язаний сповіщати Замовника про зміни діючих або ведення нових підвідомчих нормативно-правових актів, що стосуються питань цього Договору; п. 9.5 Договору встановлено, що у разі зміни реквізитів підприємства, фактичної адреси, інших змін які можуть перешкоджати виконанню зобов`язань за цим Договором, Сторони зобов`язані повідомити про це один одного не пізніше за 15 календарних дні з моменту виникнення таких змін.

Таким чином, враховуючи ту обставину що Положення про Філію «ДВРЗ», на яке посилається позивач, не є опублікованим ані на сайті АТ «Укрзалізниця», ані на сайті Дарницького вагоноремонтного заводу, жодні обмеження повноважень в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відкритому доступі також не оприлюднені відповідач вказує, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» відповідно до умов Договору №07/16/11/01-Р від 11.07.2016 було зобов`язане повідомити ТОВ «ВТК» про те, що в п.п, 5.7 п.5 Положення про філію «Дарницький вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» передбачено, що всі документи, що видаються третім особам, вважаються належним чином оформленими та мають юридичну силу тільки за умови дотримання правила двох підписів, тобто підписані щонайменше двома посадовими особами, уповноваженими наці дії довіреністю, виданою АТ «Українська залізниця».

Таким чином, відповідач наполягає, що в процесі підписання з АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ДВРЗ» спірних актів не було відомо про наявність якихось обмежень, визначених в п. 5.7, Положення та не могло передбачити, що посадові особи філії, укладаючи акти перевищують повноваження.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ДВРЗ» не виконало свої обов`язки передбачені п.2.1.10 та п.9.5 Договору №07/16/11/01 -Р від 11.07.2016 та не повідомило ТОВ «ВТК» про «правило двох підписів» уповноваженими особами філії «ДВРЗ» будь- яких документів, які надходили на адресу Відповідача відсутні. Позивачем не надано до суду будь-яких підтверджуючих доказів того, що на адресу ТОВ «ВТК» направлялись листи або будь-які інші документи, в яких повідомлялось про наявність правила «двох підписів» будь-яких вихідних документів відповідно до п. 5.7 Положення про філію «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця». Зважаючи на вищевказане, відповідач зазначає, що не знав та не міг знати про наявні обставин, на які в своїй позовній заяві та відповіді на відзив посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог щодо визнання актів подачі/повернення вагонів недійсними у зв`язку із перевищенням повноважень в.о. директором філії «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця».

По-друге, у позовній заяві та відповіді на відзив АТ «Укрзалізниця» просить визнати акти подачі/повернення вагонів недійсними, посилаючись на норми, що регулюють відносини щодо укладення та визнання недійсними правочинів. ТОВ «ВТК» наполягає на тому, що обраний позивачем спосіб захисту права (визнання недійсними) неможливо застосувати до актів подачі/повернення вагонів, оскільки останні в юридичному значенні не підпадають під поняття правочину.

Вказує, що акт подачі/повернення вагонів розглядається як письмовий документ, який містить найменування сторін, предмет самої передачі (наприклад, майно або майновий комплекс) і фіксує факт такої передачі. Крім того, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підписанням акту подачі/повернення вагонів, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", сторони зафіксували факт здійснення господарської операції, яка є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за умовами Договору №07/16/11/01-Р від 11.07.2016.

Зазначену правову позицію також підтверджує Верховний Суд у своїх рішеннях по справі №916/63/17 від 11.06.2018 та справа №910/12827/17 від 11.04.2018.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі № 916/267/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.06.2020 року о 14:00.

30.06.2020 року під час розгляду справи по суті постановлено протокольну ухвалу про перерву до 29.07.2020 року о 12:30 год.

30.06.2020 року секретарем судового засідання Господарського суду Одеської області Потребенко О.М. та адміністратором С.М. Ткаченко було складено акт про те, що при розгляді 30.06.2020 року справи № 916/267/20 у зв`язку з тимчасовим збоєм в електропостачанні через погодні умови було виявлено неналежне функціонування програми звукозаписувальної системи технічної фіксації «Оберіг», яка відповідає за аудіозапис судового засідання. А саме під час збереження протоколу судового засідання було виявлено, що вказаний аудіозапис не був збережений.

Судове засідання по справі № 916/267/20 призначене на 29 липня 2020 р. о 12:30, не відбулося у зв`язку з проведенням повної дезінфекційної обробки адміністративної будівелі суду у зв`язку з виявленням в суді випадку захворювання на коронавірусну інфекцію.

28.07.2020р. сторони були повідомлені засобами телефонного зв`язку про те, що відповідно до розпорядження голови Господарського суду Одеської області №1 від 28.07.2020р. судове засідання не відбудеться через проведення дезинфекції приміщень суду, про що складено відповідну довідку, яка міститься в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року сторони були сповіщені про те, що судове засідання по справі № 916/267/20 відкладено на 03.09.2020 р. о 12:20 год.

До судового засідання щодо розгляду справи по суті 03.09.2020 року позивач та представники відповідача з`явились, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, представники відповідача проти задоволення заявлених позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаюсь на доводи наведені в заявах по суті.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 11.07.2016 року між АТ «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» /виконавець/ та ТОВ «Вантажна транспортна компанія» /замовник/ укладено договір про надання послуг № 07/16/11/01-Р.

За умовами укладеного договору - виконавець від свого імені та за рахунок Товариства надає послуги з організації перевезень вантажів піввагонами, власності виконавця (далі - вагони) (пункт 1.1);

- кількість вагонів для здійснення послуги, їх номери, модель, дата та станція початку здійснення перевезення, дата та станція повернення вагону після здійснення перевезення відображаються в актах подачі/повернення вагонів (пункти 1.2);

- послуги надаються тільки для перевезення вантажів, дозволених до перевезення у піввагонах згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та угод про залізничні міжнародні сполучення (пункт 1.3);

- послуги надаються на території України (крім станцій АР Крим), країн СНД та Балтії, при цьому одна зі станцій (навантаження або вивантаження) повинна знаходитись в межах України. Станцією закінчення здійснення перевезення (надання послуг) не може бути станція, яка знаходиться в межах тимчасово окупованих територій, що визначені чинним законодавством України; територій Донецької, Луганської областей в географічних межах цих адміністративно-територіальних одиниць (пункт 1.4);

- протягом строку дії договору виконавець зобов`язаний розглядати письмові заявки замовника на перевезення. У випадку непогодження заявок надавати замовнику відповідь протягом 3-х робочих діб з моменту отримання заявки (підпункт 2.1.1 пункту 2.1);

- на виконавця покладено обов`язок складати акти наданих послуг (додаток № 3) з нарахування сум платежів згідно з умовами пункту 3.6. розділу 3 цього договору та надавати їх для оформлення замовнику не пізніше 7-го числа місяця наступного за звітним (підпункт 2.1.2 пункту 2.1);

- замовник зобов`язаний належним чином оформляти та узгоджувати з регіональними філіями Залізниці заявки і плани на перевезення вантажів у вагонах виконавця (підпункт 2.2.1 пункту 2.2);

- на замовника покладено обов`язок завчасно, за 7 днів до дати подачі вагонів, відправляти виконавцю заявку відповідно до місячного плану перевезень, узгодженого з залізницею (дирекцією залізничних перевезень) та/або електронною поштою (додаток № 4) стосовно перевезення, яке планується (підпункт 2.2.3 пункту 2.2);

- розрахунок ставки за кожен вагон за кожну добу визначається Протоколом договірної ціни, який є невід`ємною частиною договору (додаток № 1) (пункт 3.1). Відповідно до Протоколу № 1 узгодження договірної ціни до договору про надання послуг, сторони дійшли згоди встановити ставку за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг у розмірі 200,00 грн. Місячна вартість надання послуг перераховується на підставі актів подачі/повернення вагонів;

- період надання послуг починається з дати підписання акта подачі/повернення вагонів (пункт 3.3);

- сплата за надання виконавцем послуги у поточному періоді (календарному місяці) здійснюється замовником згідно з умовами цього договору відповідно до кількості вагонів, якими надається послуга, на підставі актів подачі/повернення вагонів (додаток № 2) (пункт 3.2 у редакції додаткової угоди від 31.10.2016 № 1);

- оплата послуг виконавця здійснюється замовником в національній валюті України шляхом 100 % передоплати вартості послуг за поточний період (календарний місяць) надання послуг протягом перших 5-ти календарних днів місяця, в якому будуть надаватись послуги, за реквізитами, зазначеними у розділі 12 цього договору. Оплата послуг виконавця здійснюється відповідно до умов цього договору, та кількості вагонів, якими надається послуга, станом на перше число місяця, за який здійснюється передоплата, згідно з актами подачі/повернення вагонів і ставкою, визначеною Протоколом узгодження договірної ціни, що діє на дату здійснення передоплати (пункт 3.5 у редакції додаткової угоди від 31.10.2016 № 1);

- щомісячна вартість послуг визначається з розрахунку ставки за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг (додаток № 3), згідно з протоколами узгодження договірної ціни (додаток 1) та нараховується на підставі актів подачі/повернення вагонів (пункт 3.6);

- договір набирає чинності з дати підписання обома сторонами та діє 1 рік, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного здійснення розрахунків. Строк дії договору може змінюватись за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (пункт 10.1).

Господарським судом встановлено, що у березні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" (далі - Залізниця в особі філії "ДВРЗ") звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (далі - Товариство) про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії з підстав неналежного виконання умов договору про надання послуг від 11.07.2016 № 07/16/11/01-Р (далі - договір).

У травні 2018 року Товариство звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до Залізниці в особі філії "ДВРЗ", в якій, посилаючись на неналежне виконання умов договору, просило:

1) зобов`язати Залізницю в особі філії "Центр транспортної логістики" повернути на станцію приписки напіввагонів - "Дарниця" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці (код станції 320007) порожні напіввагони у кількості 1 032 одиниці (за номерами, які наведено у пункті 2 прохальної частини зустрічного позову) для їх передачі за актами подачі/повернення вагонів Товариству та внесення даних по власних вантажних вагонах до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) для проставлення ознаки "Оператор ТОВ "Вантажна транспортна компанія" (код оператора 75);

2) зобов`язати Залізницю в особі Філії "Центр транспортної логістики" в день прибуття порожніх напіввагонів у кількості 1 032 одиниці (за номерами напіввагонів, визначеними у пункті 3 прохальної частини зустрічного позову) на станцію приписки - "Дарниця" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці (код станції 320007) виключити з даних по власних вантажних вагонах автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) - ознаку курсування вагону - як власного під управлінням філії "Центр транспортної логістики";

3) зобов`язати Залізницю в особі філії "ДВРЗ" в день прибуття порожніх напіввагонів на станцію приписки "Дарниця" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці (код станції 320007) передати Товариству за актами подачі/повернення 1 032 одиниці напіввагонів (за номерами, переліченими у пункті 4 прохальної частини зустрічного позову);

4) зобов`язати Залізницю в особі філії "ДВРЗ" з дня передачі Товариству за актами подачі/повернення 1 032 одиниць напіввагонів, для забезпечення здійснення перевезень вантажу згідно з Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, затвердженими Міністерством транспорту України від 20.08.2001 № 542, надати безперервно послуги з організації перевезень загальним обсягом 376 838 вагонодіб протягом одного року, а саме: надати протягом першого, другого, третього, четвертого, п`ятого, шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого місяців з дня передачі Товариству за актами подачі/повернення 1 032 одиниць напіввагонів, послуги в обсязі 32 398 вагонодіб для перевезення вантажу (вагою 75 629 тон) напіввагонами у кількості 1 065 одиниць (за номерами, які вказані у пункті 5 прохальної частини зустрічного позову);

5) зобов`язати Залізницю в особі філії "ДВРЗ" в день прибуття порожніх напіввагонів (за номерами, переліченими у пункті 6 прохальної частини зустрічного позову) на станцію приписки "Дарниця" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці (код станції 320007) підтвердити через автоматизоване робоче місце (АРМ) "Вантажні вагони компаній-операторів" операцію "передача власних вагонів в оперативне управління" для проставлення ознаки "оператор Товариство" (код оператора 75);

6) зобов`язати Залізницю призупинити дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 на напіввагони (за номерами, переліченими у пункті 7 прохальної частини зустрічного позову) на строк 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею послуг з організації перевезень загальним обсягом 388 787 вагонодіб, а саме:

- встановити, що строком в 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії "ДВРЗ" послуг з організації перевезень загальним обсягом 388 787 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 065 одиниць розрахунок плати за перевезення вантажу у напіввагонах здійснюється за тарифною схемою 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу, з базовою ставкою плати - інфраструктурна складова (Івл) для власного або орендованого вагона;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення, нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 1 як для універсального власного рухомого складу із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

- встановити на строк в 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії "ДВРЗ" послуг з організації перевезень загальним обсягом 388 787 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 065 одиниць, здійснювати розрахунок плати за перевезення у порожньому стані напіввагонів за переліченими номерами (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту) за тарифною схемою 14 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення, нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 14 із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

7) зобов`язати Залізницю своїм розпорядженням довести до відома усіх причетних співробітників порядок розрахунку плати за перевезення вантажу і плати за перевезення у порожньому стані у напіввагонах (за номерами, переліченими у пункті 8 прохальної частини зустрічного позову), стосовно яких призупинено дію Порядку визначення плати за використання власних вагонів перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів від 19.02.2018 строком на один рік з дня початку надання послуг Товариству, а саме:

- строком на 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії "ДВРЗ" послуг з організації перевезень загальним обсягом 376 838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 032 одиниць, розрахунок плати за перевезення вантажу у зазначених напіввагонах здійснюється за тарифною схемою 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу, з базовою ставкою плати - інфраструктурна складова (Івл) для власного або орендованого вагона;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 1 як для універсального власного рухомого складу із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

- на строк 1 (один) рік з дня початку надання Залізницею в особі філії "ДВРЗ" послуг з організації перевезень загальним обсягом 376 838 вагонодіб напіввагонами у кількості 1 032 одиниць, здійснюється розрахунок плати за перевезення у порожньому стані вказаних напіввагонів (після вивантаження та під навантаження, у ремонт або з ремонту) за тарифною схемою 14 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, як для універсального власного рухомого складу;

- у перевізних документах при відправленні чи при видачі вантажу (накладній внутрішнього сполучення та накладній у міжнародному сполученні) у відповідних графах проставляється загальна плата за перевезення нарахована відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги за тарифною схемою 14 із застосуванням коригуючих коефіцієнтів;

8) розпорядженням Залізниці зобов`язати філію "Головний інформаційно-обчислювальний центр" додати до переліку особливих умов таблиці "Вагони, які пересуваються в особливих умовах" умову "перевезення у власних вагонах філії "ДВРЗ" оператор Товариство (код оператора 75) на умовах власного рухомого складу за дозволом УЗ № _____від ______ " з завантаженням переліку напіввагонів (за номерами напіввагонів, визначеними у пункті 9 прохальної частини позову) в підсистему введення нормативно - довідкової інформації (ПСВ НДІ) та підключенням в автоматизовану систему керування вантажними перевезеннями на залізничному транспорті України (АСК ЕП УЗ), внесення змін до програмного забезпечення щодо оформлення перевізних документів;

9) розпорядженням Залізниці зобов`язати Департамент комерційної роботи та філію "Головний інформаційно-обчислювальний центр" забезпечити внесення до складу Довідника штемпелів та відміток перевізного документа та їх відповідності особливим відміткам та приміткам вагонного листа і натурного листа вантажного поїзда нової відмітки "перевезення у власних вагонах філії "ДВРЗ" оператор Товариство (код оператора 75) на умовах власного рухомого складу за дозволом УЗ № ___ від __".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 (суддя Демешин О. А.) Залізниці в особі філії "ДВРЗ" у задоволенні позову відмовлено; зустрічний позов Товариства задоволено у повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 скасовано частково: позов Залізниці в особі філії "ДВРЗ" задоволено частково; зобов`язано Товариство повернути Залізниці в особі філії "ДВРЗ" напіввагони у кількості 33 одиниці з виключенням з операторського управління Товариства через АРМ "Вантажні вагони компанії-оператора"; в іншій частині рішення за первісним позовом залишено без змін; Товариству у задоволенні зустрічного позову до Залізниці в особі філії "ДВРЗ" про зобов`язання виконати умови договору в натурі відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 916/626/18 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення; касаційну скаргу ТОВ "ВТК" задоволено, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 скасовано, рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 залишено в силі.

Таким чином, рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України відповідно до чинного законодавства.

Зокрема, судом встановлено, що у відповідності до пункту 5 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року, яке набрало законної сили 19 березня 2019 року ГСОО вирішено наступне:

«Зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» (, місцезнаходження: 02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 74) в день прибуття порожніх напіввагонів на станцію приписки «Дарниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (код станції 320007) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» (, місцезнаходження: 68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Шевченка, 7а, oфіс 45) за актами подачі/повернення 880 одиниць напіввагонів за наступними номерами: 61828836, 61828927, 61829578, 61829719, 61830030, 61830386, 61830477, 61831012, 61831178, 61832002, 61832028, 61832051, 61832176, 61832408, 61832531, 61832648, 61833414, 61833471, 61833539, 61833679, 61833752, 61833968, 61834230, 61834446, 61836276, 61836672, 61836920, 61836946, 61837720, 61838140, 62525233, 62526439, 62526462, 62526835, 62526983, 62529011, 62529243, 62529417, 62529714, 62529946, 62530068, 62530175, 62531819, 62532221, 62532767, 62533260, 62533500, 62533732, 62533922, 62533930, 62534326, 62534821, 62534979, 62535067, 62535638, 62535984, 62536529, 62536644, 62536701, 62536834, 62537105, 62537154, 62537253, 62537279, 62537477, 62538103, 62538285, 62538376, 62538574, 62538632, 62538723, 62538806, 62539218, 62539259, 62539374, 62539879, 62539945, 62611231, 62611256, 62611264, 62611314, 62611322, 62611348, 62611355, 62611363, 62611371, 62611389, 62611405, 62611413, 62611421, 62611439, 62611447, 62611454, 62611520, 62611538, 62611561, 62611603, 62611629, 62611637, 62611645, 62611652, 62611660, 62611710, 62611736, 62611769, 62611777, 62611785, 62611801, 62611819, 62611827, 62611835, 62611843, 62611850, 62611918, 62611926, 62611934, 62611942, 62611959, 62611983, 62612007, 62891908, 62892070, 62892104, 62892153, 62892245, 62892278, 62892286, 62892302, 62892336, 62892369, 62892377, 62892385, 62892401, 62892518, 62892526, 62892542, 62892559, 62892575, 62892609, 62892625, 62892633, 62912258, 62912282, 62912308, 62912316, 62912324, 62912332, 62912357, 62912423, 62912431, 62912449, 62912456, 62912464, 62912472, 62912480, 62912506, 62912514, 62912522, 62912530, 62912563, 62912571, 62912589, 62912613, 62912639, 62912647, 62912654, 62912662, 62912738, 62912746, 62912761, 62912803, 62912811, 62912837, 62912878, 62912886, 62912902, 62912910, 62912951, 62912969, 62912977, 62913009, 62913017, 62919964, 62920004, 62920012, 62920020, 62920038, 62920046, 62920061, 62920079, 62920087, 62920111, 62920137, 62920145, 62920160, 62920178, 62920202, 62920210, 62920228, 62920236, 62920251, 62920269, 62920319, 62920327, 62920343, 62920368, 62920376, 62920384, 62920418, 62920442, 62920475, 62920483, 62920509, 62920533, 62920541, 62920574, 62920582, 62920608, 62920616, 62920632, 62920640, 62920657, 62920715, 62920723, 62920731, 62920749, 62920764, 62920772, 62920780, 62920806, 62920814, 62920830, 62920848, 62920855, 62920863, 62920871, 62920889, 62920905, 62920921, 62920939, 62920954, 62921002, 62921010, 62921028, 62921044, 62921051, 62921085, 62921119, 62921168, 62921184, 62921200, 62921234, 62921242, 62921267, 62921309, 62921317, 62921663, 62921689, 62921713, 62921721, 62921739, 62921747, 62921754, 62921762, 62921770, 62921788, 62921820, 62921846, 62921853, 62921861, 62921903, 62921911, 62921929, 62921960, 62921986, 62922075, 62922109, 62922117, 62922125, 62922133, 62922141, 62922158, 62922208, 62922216, 62922224, 62922240, 62922257, 62922273, 62922281, 62922315, 62922349, 62922356, 62922364, 62922372, 62922380, 62922406, 62922414, 62922422, 62922430, 62922448, 62922455, 62922489, 62922505, 62922539, 62922547, 62922562, 62922570, 62922612, 62922620, 62922646, 62922661, 62922679, 62922729, 62922752, 62922786, 62922802, 62922810, 62922828, 62922836, 62922844, 62922851, 62922869, 62922877, 62922901, 62922919, 62922927, 62922935, 62922950, 62922976, 62922984, 62923008, 62923040, 62923065, 62923073, 62923115, 62923131, 62923156, 62923164, 62923180, 62923206, 62923214, 62923248, 62923263, 62923271, 62923321, 62923339, 62923347, 62923354, 62923362, 62923370, 62923388, 62923404, 62923412, 62923438, 62923446, 62923479, 62923487, 62923503, 62923511, 62923529, 62923537, 62923545, 62923586, 62923602, 62923628, 62923636, 62923644, 62923669, 62923677, 62923685, 62928734, 62928767, 62928775, 62928783, 62928809, 62928817, 62928833, 62928841, 62928858, 62928866, 62928874, 62928882, 62928924, 62928932, 62928940, 62928957, 62928973, 62929005, 62929039, 62929047, 62929054, 62929062, 62929070, 62929146, 62929153, 62929179, 62929187, 62929203, 62929211, 62929229, 62929237, 62929252, 62929260, 62929302, 62929310, 62929328, 62929344, 62929369, 62929377, 62929385, 62929401, 62929419, 62929427, 62929435, 62929443, 62929450, 62929484, 62929500, 62929518, 62929526, 62929534, 62929575, 62929617, 62929633, 62929658, 62929666, 62929674, 62929682, 62929716, 62929724, 62929740, 62929757, 62929765, 62929807, 62929823, 62929831, 62929864, 62929872, 62929880, 62929906, 62929914, 62929930, 62929948, 62929955, 62929971, 62929989, 62930003, 62930011, 62930029, 62930045, 62930060, 62930086, 62930102, 62930128, 62930151, 62930169, 62930177, 62930185, 62930235, 62930250, 62930318, 62930334, 62930359, 62930367, 62930383, 62930409, 62930417, 62930425, 62930433, 62930441, 62930474, 62930482, 62930508, 62930516, 62930524, 62930565, 62930607, 62930623, 62930656, 62930672, 62930748, 62930755, 62930763, 62930771, 62930805, 62930854, 62930862, 62930920, 62930953, 62930979, 62931043, 62931068, 62931076, 62931134, 62931142, 62931159, 62931167, 62931217, 62931225, 62931233, 62931241, 62931266, 62931282, 62931316, 62931324, 62931332, 62931340, 62931365, 62931373, 62931415, 62931423, 62931431, 62931456, 62931472, 62931506, 62931514, 62931530, 62931563, 62931589, 62931605, 62931647, 62931670, 62932363, 62932371, 62932405, 62932413, 62932439, 62932447, 62932454, 62932504, 62932512, 62932520, 62932538, 62932546, 62932579, 62932603, 62932611, 62932637, 62932652, 62932686, 62932702, 62932728, 62932736, 62932751, 62932769, 62932777, 62932819, 62932827, 62932843, 62932884, 62932900, 62932918, 62932926, 62932934, 62932942, 62932959, 62932967, 62933015, 62933023, 62933031, 62933049, 62933056, 62933080, 62933106, 62933122, 62933130, 62933155, 62933163, 62933205, 62933213, 62933247, 62933254, 62933270, 62933288, 62933320, 62933338, 62933346, 62933353, 62933361, 62933379, 62933387, 62933403, 62933486, 62933502, 62933544, 62933569, 62933627, 62933650, 62933676, 62933684, 62933700, 62933726, 62933742, 62933783, 62933825, 62933841, 62933866, 62933908, 62933932, 62934021, 62934039, 62934047, 62934054, 62934070, 62934120, 62934138, 62943758, 62943774, 62943782, 62943808, 62943824, 62943840, 62943857, 62943873, 62943881, 62943907, 62943915, 62943923, 62943949, 62943956, 62943972, 62944004, 62944012, 62944020, 62944038, 62944046, 62944053, 62944087, 62944103, 62944129, 62944145, 62944152, 62944186, 62944210, 62944228, 62944236, 62944244, 62944251, 62960877, 62960885, 62960901, 62960919, 62960935, 62960943, 62960950, 62960968, 62960976, 62960984, 62961008, 62961016, 63029136, 63029144, 63029151, 63029177, 63029219, 63029227, 63029235, 63029276, 63029284, 63029300, 63029326, 63029359, 63029383, 63029409, 63029433, 63029441, 63029458, 63029474, 63029508, 63029516, 63029532, 63029540, 63029557, 63029607, 63029623, 63029631, 63029649, 63029656, 63029664, 63029672, 63029680, 63029714, 63029722, 63029730, 63029748, 63029755, 63029771, 63029813, 63029862, 63029870, 63029888, 63029904, 63029912, 63029938, 63029946, 63029953, 63029961, 63029979, 63029987, 63030001, 63030027, 63030050, 63030068, 63030076, 63030084, 63030142, 63030175, 63030209, 63030225, 63030241, 63030258, 63030266, 63030274, 63030282, 63030308, 63030316, 63030324, 63030357, 63069116, 63069165, 63069173, 63069181, 63069215, 63069223, 63069249, 63069264, 63069272, 63069306, 63069355, 63069371, 63069405, 63069413, 63069454, 63069462, 63069488, 63069512, 63069538, 63069546, 63069553, 63069579, 63069629, 63069660, 63069686, 63069710, 63069744, 63069769, 63069777, 63069785, 63069801, 63069850, 63069868, 63069884, 63069918, 63069926, 63069934, 63069967, 63069983, 63070007, 63070015, 63070056, 63070080, 63070106, 63070114, 63070130, 63070155, 63070163, 63070189, 63070205, 63070213, 63070254, 63104442, 63104467, 63104475, 63104483, 63104509, 63104517, 63104525, 63104541, 63104558, 63104566, 63104574, 63104582, 63104608, 63104624, 63104632, 63104640, 63104657, 63104665, 63104673, 63104681, 63104707, 63104723, 63104731, 63104749, 63104756, 63104764, 63104772, 63104814, 63104822, 63104830, 63104848, 63104855, 63104863, 63104871, 63104889, 63104913, 63104921, 63104939, 63104954, 63104962, 63104988, 63105001, 63105019, 63105035, 63105050, 63105068, 63105076, 63105118, 63105126, 63105134, 63105241, 63105258, 63105266, 63105274, 63105316, 63105365, 63105373, 63105415, 63105431, 63105449, 63105464, 63105472, 63105480, 63105506, 63105514, 63105522, 63105530, 63105555, 63105571, 63105589, 63105613, 63105621, 63105639, 63105647, 63105654, 63155915, 63155923, 63155931, 63155949, 63155956, 63155964, 63155972, 63155980, 63156012, 63156038, 63156046, 63156053, 63156061, 63156087, 63156103, 63156111, 63156129, 63156145, 63156152, 63156178, 63156186, 63156202, 63156210, 63156228, 63156244, 63156251, 63156269, 63156277, 63156285, 63156301, 63156343, 63156350, 63156384, 63156400, 63156418.»

21.08.2018 року Господарський суд Одеської області видав відповідні накази /т.1 а.с. 211-248/.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що у вказаному в рішенні переліку, між тим, зазначені напіввагони з номерами, зазначеними в спірних актах подачі/повернення вагонів № 82 від 29.08.2019 року, № 83 від 29.08.2019 року, № 84 від 20.09.2019 року, № 85 від 20.09.2019 року, № 86 від 23.09.2019 року, № 87 від 25.09.2019 року, № 88 від 01.10.2019 року, № 89 від 09.10.2019 року, № 90 від 21.10.2019 року, № 91 від 25.10.2019 року /т.1 а.с. 43-52/.

Судом встановлено, що наказом АТ «Укрзалізниця» № 1632/ос від 09.08.2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора філії «Дарницький вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця», наказом АТ «Укрзалізниця» № 1722/0с від 28.08.2019 року ОСОБА_1 призначено в.о. директора Філії «ДВРЗ» АТ «Укрзалізниця» /т.1 1 а.с. 34-35/.

Крім того, в матеріалах справи міститься Наказ АТ «Українська залізниця» Філія «Дарницький вагоноремонтний завод» № 294 від 26.09.2019 року «Про виконання рішення господарського суду»/т.1. а.с. 36/, яким в.о. директора філії П.С. Гриценко з метою виконання філією «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» рішення Господарського, суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18, залишеним в силі Постановою Верховного суду України від 19.03.2019 р., на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія», відповідно до Наказу Господарського суду Одеської області №916/626/18 від 21 серпня 2018 року (виконавчі провадження АСВП № 58832385, № 58832347 та№ 58802841)наказав:

« 1. бухгалтерії філії відповідно до службової записки (листа, тощо), наданої в.о. директора філії чи іншим відділом, на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 р. у справі № 916/62618 та відповідно до умов Договору про надання послуг № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 р, оформляти рахунки-фактури на здійснення попередньої оплати на нові партії вагонів, що передаються для надання послуг, виходячи зі ставки, за кожен вагон за кожну добу періоду надання Послуг 200 грн, без ПДВ, або 240 грн. з врахуванням ПДВ, Вказані рахунки-фактури оформляти тільки за одним підписом в.о. директора філії;

2. оформляти та приймати до виконання в бухгалтерському обліку акти подачі/повернення вагонів, які складені згідно з Договором № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 р., підписані зі сторони Виконавця - філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» тільки за одним підписом в.о. директора філії;

3. після отримання бухгалтерією актів подачі/повернення вагонів в перший місяць надання послуг та за повний кожний наступний місяць надання послуг відповідно до Договору № 07/1611/01-Р від 11.07.2016 р., оформляти акти виконаних робіт за надані послуги та рахунки-фактури за ставкою за кожен вагон за кожну добу періоду надання послуг 200 грн. без ПДВ, або 240 грн. з врахуванням ПДВ. Вказані документи оформляти тільки за одним підписом в.о. директора філії;

4. Всім підрозділам філії, задіяним в виконанні рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18, забезпечити неухильне виконання вимог до цього наказу.

5. Контроль за виконанням цього наказу залишаю за собою.»

Аналізуючи даний доказ, суд встановив, що на момент укладання та підписання спірних актів подачі/повернення вагонів уповноважена особа позивача, діючи в межах своїх повноважень, видала наказ для неухильного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18, що не суперечить чинному законодавству України, а навпаки скеровано на завершення судового процесу, а саме виконанням рішення суду.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що на момент підписання спірних актів подачі/повернення вагонів № 82 від 29.08.2019 року, № 83 від 29.08.2019 року, № 84 від 20.09.2019 року, № 85 від 20.09.2019 року, № 86 від 23.09.2019 року, № 87 від 25.09.2019 року, № 88 від 01.10.2019 року, № 89 від 09.10.2019 року, № 90 від 21.10.2019 року, № 91 від 25.10.2019 року, Наказ № 294 від 26.09.2019 року «Про виконання рішення господарського суду»/т.1. а.с. 36/ був оспорений та не мав юридичної сили, а відтак будь-яким чином обмежував би дії в.о. директора філії ОСОБА_1 на підписання спірних актів.

Також, в матеріалах справи міститься нотаріально завірена довіреність від 21.08.2019 року /т.1 а.с. 63/ видана АТ «Українська залізниця», якою Гриценка Павла Сергійовича цією довіреністю уповноважено здійснювати поточне керівництво та управління діяльністю Філії «Дарницький вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця», її структурних підрозділів, відповідно до планів, затверджених Довірителем. Крім того, пунктом 3 даної довіреності ОСОБА_1 уповноважено розпоряджатися майном, яким наділена Філія Товариством, та набувати майно Філії в інтересах та від імені Довірителя відповідно до законодавства. Пунктом 4 довіреності уповноважено представляти інтереси Довірителя в тому числі й в органах юстиції будь-якого рівня, в тому числі в органах державної виконавчої служби, з усіма правами, що надані, зокрема Законом України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази, які підтверджували б, що зазначена довіреність була недійсна на момент підписання спірних актів подачі/повернення вагонів.

Враховуючи вказане, суд не бере до уваги посилання позивача щодо перевищення повноважень в.о. директора філії «Дарницький вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 при підписанні спірних актів подачі/повернення вагонів, так як вважає, що він діяв в межах повноважень наданих йому позивачем.

Більш того, судом встановлено за відповідними наказами від 21.08.2018 року № 916/626/18, виданими Господарський суд Одеської області, відкриті виконавчі провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи постановами про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2019 року /т. 2 а.с. 1-25/.

Також судом встановлено, що у зв`язку з тим, що Актами подачі/повернення вагонів, філія АТ «Укрзалізниця» розпочала лише частково виконувати рішення господарського суду Одеської області, ТОВ «ВТК» направило запити до декількох структурних підрозділів АТ «Укрзалізниця» щодо роз`яснення даної ситуації.

В матеріалах справи наявний лист № ЦЦТех-09/650 від 28.10.2019 року, яким Акціонерне товариство «Українська залізниця» зазначило, що AT «Укрзалізниця» прийнято до виконання рішення суду та на виконання зазначеного рішення, товариству з обмеженою відповідальністю «ВТК» передано 108 вагонів, що підтверджується актами подачі/повернення, з яких знято ознаку курсування вагону - як власного під управлінням філії «Центр транспортної логістики» AT «Укрзалізниця» та підтверджено через АРМ «вантажні вагони компаній-операторів» операцію «передача власних вагонів в оперативне управління». Крім того зазначено, що зважаючи на встановлену нормами законодавства обов`язковість виконання рішень суду, що набрали законної сили, АТ «Укрзалізниця» вживаються заходи для виконання рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі № 916/626/18 в повному обсязі /т. 2 а.с. 31/. Лист від Департаменту комерційної роботи AT «Укрзалізниця» від 25.10.2019 року № ЦМ-12/511 має аналогічний зміст листа № ЦЦТех-09/650 від 28.10.2019 року, також наявний в матеріалах справи /т.2 а.с.29/

Враховуючи вищезазначене, господарський суд приходить до висновку, що своїми діями та листами, які були датовані пізніше за дати підписання спірних актів, позивач фактично визнає та підтверджує, крім того особисто схвалює передачу 108 вагонів та зазначає, що вживає всі можливі заходи, спрямовані на подальше виконання умов договору та рішення суду у справі № 916/626/18.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання недійсними актів подачі/повернення вагонів, суд погоджується з висновками Верховного Суду, що неможливо застосувати до актів подачі/повернення вагонів такий спосіб захисту, з огляду на те, що останні в юридичному значенні не підпадають під поняття правочину, визначеному ст. 202 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Господарський суд зазначає, що за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо); рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану); протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об`єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів, у тому числі й акт приймання-передачі.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові ВГСУ від 26.01.2017 року по справі № 911/1601/16, де судом встановлено: «…Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли обґрунтованого висновку, що спірний акт приймання-передачі природного газу за січень 2015 р. не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення послуги з транспортування природного газу, а також визначає обсяги транспортованого газу.»

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу № 910/12827/17 за позовом ТОВ "Будинок оптики" до ПАТ "Дельта Банк" в якій сторона посилалася на те, що акт приймання-передачі є правочином, який підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, зі свого боку у своїй постанові від 11 квітня 2018 року зазначив, що акт приймання-передачі прав вимоги є лише одним із доказів, що підтверджує належне виконання особою свого зобов`язання з передачі на користь відповідача прав вимоги, а тому вказаний акт приймання-передачі не має ознак правочину.

У справі № 916/613/17 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.06.2018 року зазначив: «…задоволення позову про визнання недійсним акту, підписаного на виконання умов договору, не може відновити права або законні інтереси позивача. Вказаний акт прийому-передачі майна не є правочином».

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що акти подачі/повернення знаходяться поза межами загального поняття статті 202 Цивільного кодексу України, а тому позовна вимога про визнання їх недійсними не підлягає задоволенню, оскільки акти за своєю правовою природою не є правочином.

Крім того, як було встановлено господарським судом вище, позивач зобов`язаний на виконання приписів п. 5 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18, забезпечити неухильне виконання вимог щодо передачі вагонів за актами подачі/повернення вагонів № 82 від 29.08.2019 року, № 83 від 29.08.2019 року, № 84 від 20.09.2019 року, № 85 від 20.09.2019 року, № 86 від 23.09.2019 року, № 87 від 25.09.2019 року, № 88 від 01.10.2019 року, № 89 від 09.10.2019 року, № 90 від 21.10.2019 року, № 91 від 25.10.2019 року.

Господарський суд зазначає, що не приймає до уваги посилення позивача щодо того, що оскільки рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у справі № 916/626/18 позивача фактично було зобов`язано виконати умови договору, тобто надати відповідачу послуг з організації перевезень вантажів напіввагонами, але ж сам порядок надання таких послуг все одно має відповідати узгодженим сторонами в договорі умовам та законодавству, оскаржувані акти подачі/повернення вагонів ним не відповідають, вважає їх такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи належними та допустимим доказами.

Зокрема, суд наголошує, що у укладеному між сторонами договорі від 11.07.2016 року № 07/16/11/01-Р відсутні будь -які посилання стосовно правила двох підписів уповноважених осіб позивача, відсутні й докази направлення позивачем відповідачеві на виконання умов договору № 07/16/11/01-Р, а саме пунктів 2.1.10, 9.5. будь-яких документів, щодо попередження застосування правила двох підписів АТ «Українська залізниця» при складанні правочинів та ін.

Посилання позивача, що інформація щодо правила двох підписів уповноважених осіб АТ «Українська залізниця» було достеменно відомо відповідачеві, так як договір № 07/16/11/01-Р та додатки до нього були підписані саме таким шляхом, також, що дане правило передбачено Положення про Філію «ДВРЗ», також судом не приймаються до уваги, з огляду на ту обставину що Положення про Філію «ДВРЗ», на яке посилається позивач, не є опублікованим ні на сайті АТ «Укрзалізниця» https://www.uz.gov.ua/, ні на сайті Дарницького вагоноремонтного заводу http://www.dvrz.com.ua/, жодні обмеження повноважень в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відкритому доступі також не оприлюднені, тому суд приходить до висновку що даний факт виключає можливість достеменної обізнаності відповідачем змісту Положення про Філію «ДВРЗ».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 92 ЦК України Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ( 995_004 ) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейським судом з прав людини неодноразово підкреслювалася важливість саме стадії виконання рішення: «Суд бере до уваги те, що пункт 1 статті б § 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж, розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.»

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) зазначено, що «для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Судом підкреслювалося, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Стороні не може бути відмовлено у своєчасному виконанні фінального рішення щодо компенсації збитків за шкоду (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), § 35), незалежно від складності національних процедур правозастосування або бюджетної системи держави. Держава не може не виконувати рішення, спираючись на недостатність бюджетних коштів або інших ресурсів (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), § 35; Amat- G Ltd and Mebaghishvili v. Georgia (Амат-Г Лімітед і Мебагішвілі проти Грузії), § 47; Scordino V. Italy (Скордіно проти Італії) (по. 1)[ВП], § 199).

Отже, Європейський суд констатував, що не можна посилаючись на неможливість виконати рішення перешкоджати заявникові отримати вигоду від ухваленого на його користь судового рішення, що було для нього надзвичайно важливо.

Одним з яскравих прикладів є справа «Войтенко проти України», у якій Суд знайшов порушення пункту першого статті 6, статті 13 та статті 1 протоколу №1 Конвенції. У цій справі рішення залишалось невиконаним через відсутність бюджетних коштів та законодавчих заходів. Суд дійшов висновку, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення, крім порушення статті 6, становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу № 1 Конвенції.

Стаття 6 § 1 гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень (на відміну від виконання рішень, що можуть оскаржуватись у судах вищої інстанції) (Ouzounis and Others v. Greece, (Узуніс проти Греції), § 21).

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права Рада Європи» (Hornsby у. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (по. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37)

У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватись, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

Таким чином, укладаючи спірні акти подачі/повернення вагонів філія «ДВРЗ» AT «Укрзалізниця» здійснила часткове виконання остаточного, залишеного в силі Постановою Верховного суду від 19.03.2019 року рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/626/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували порушення відповідачем прав та інтересів позивача, натомість відповідачем надано до суду докази, які спростовують вимоги позивача.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» у повному обсязі.

Стосовно вимог позивача про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 3842,00 грн., що вбачається із платіжними доручення № 2393649 від 10.12.2019 року та № 2386974 від 06.12.2019 року /т. 1 а.с. 37-38/.

Згідно п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Таким чином, враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Дарницький вагоноремонтний завод» акціонерного товариства «Українська залізниця» /, адреса - 02092, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 74, e-mail: / до товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажна транспортна компанія» /, адреса - 65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 20Б, офіс 8, каб. №2/ про визнання актів подачі/повернення вагонів недійсними відмовити у повному обсязі.

2. Судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження аби прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 09 вересня 2020 р.

Суддя Н.Д. Петренко