ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Черкаси справа № 925/406/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В. та за участю представника позивача Поліщука В.О., адвокат за довіреністю (приймає участь у засіданні в режимі відеоконференції),

розглянув у приміщенні суду справу за позовом

Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради

про стягнення 454928,52 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Комунального підприємства «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради про стягнення 454928,52 грн за прострочення виконання зобов`язання з своєчасної оплати за поставлений природний газ згідно з договором постачання природного газу від 13.09.2017 №1138/1718-ТЕ-36, у тому числі: 162638,40 грн пені, 110187,39 грн три відсотки річних, 182102,73 грн інфляційних та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним між сторонами договором позивач передав, а відповідач прийняв природний газ, проте у визначений договором строк відповідач своєчасно не розраховувався, допустивши прострочення оплати його вартості, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій та інших нарахувань, обов`язок зі сплати яких передбачено договором та діючим законодавством.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.04.2020 відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

21.04.2020 відповідач надіслав до суду відзив від 16.04.2020 №80 на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити повністю. Відповідач позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки зобов`язання за договором виконані в повному обсязі. Причиною прострочення виконання зобов`язання є несвоєчасна оплата споживачами послуг з централізованого опалення, довготривалість процедури затвердження тарифів і, як наслідок, відсутність достатніх коштів для забезпечення своєчасних розрахунків за отриманий природний газ; а також наявність різниці в тарифах на теплову енергію, яка невідшкодована бюджетами різних рівнів. Крім того, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними норами. Тому нарахування пені за дані періоди є помилковим. Застосування до підприємства штрафних санкцій може призвести до погіршення тяжкого фінансового стану, що порушить майнові інтереси споживачів, а саме поставить під загрозу забезпечення необхідними послугами населення та соціальну сферу в місті Звенигородка та в майбутньому вплине на інтереси споживачів міста. Джерел покриття штрафних санкцій у підприємства немає.

12.05.2020 позивач надіслав до суду відповідь від 07.05.2020 №14/4-3030-20 на відзив, у якому позовні вимоги підтримує повністю, оскільки уклавши договір постачання природного газу сторони досягли усіх істотних умов договору та відповідно взяли на себе зобов`язання визначені договором. Враховуючи, що відповідачем були порушені умови договору щодо строків проведення розрахунків та не надано належних та допустимих доказів щодо спростування наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, то відсутні підстави для відмови у позові.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.05.2020 відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.06.2020 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

За клопотанням відповідача, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.08.2020 розгляд справи відкладено.

У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 25.08.2020 протокольною ухвалою розгляд справи відкладено та повідомлено сторони про час та місце судового засідання у порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

02.09.2020 відповідач надіслав до суду електронною поштою клопотання від 01.09.2020 про зменшення розміру штрафних санкцій на 80%, що становить 32528,00 грн. Клопотання мотивоване тим, що майновий стан підприємства є критичним. Всі отримані кошти від бюджетних організацій за теплову енергію направлялись на рахунки в Ощадбанку зі спеціальним режимом використання та на користь НАК «Нафтогаз України», в той же день відраховувалось та сплачувалось від 80% до 95 % отриманих коштів на оплату поточної заборгованості за газ. Основним покупцем послуг з централізованого опалення являється населення міста Звенигородка, яке вчасно не розраховується за отримані послуги, а тому і підприємство не може вчасно розрахуватись за отриманий природний газ з постачальником. На даний час борг по категорії споживачів населення становить 2222968,19 грн. Підприємство становиться заручником постачальника природного газу через кабальні умови договорів на постачання природного газу та законодавства України. При цьому пеню та штрафні санкції населенню за невчасну сплату підприємство не нараховує і штрафні санкції, які виставляє постачальник в тарифи не включає. Свідоме затвердження занижених тарифів органом місцевого самоврядування призводить до отримання збитків підприємством. Відповідач неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування з вимогою про виділення коштів з місцевого бюджету для відшкодування підприємству залишку різниці в тарифах, яка виникла ще в 2016 році по населенню і бюджетним установам у розмірі 2925700,00 грн, а саме: по населенню 2176500,00 грн, та по бюджетним установам 749200,00 грн. Відповідач зазначив, що зобов`язання за договором були виконані відповідачем повністю, основний борг сплачувався в добровільному порядку, лише залишок боргу 10% сплачений із затримкою. Прострочення оплати було незначним та спричинено несвоєчасними розрахунками бюджетних організацій та неотриманням своєчасної компенсації від держави різниці між тарифами на теплову енергію та її собівартістю. Обсяг невідшкодованої різниці між тарифами та собівартістю за минулі роки в час дії договору складав 2925700,00 грн.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог частини1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальником позивач у справі), в особі начальника Департаменту реалізації газу Лужанського В.Г., який діє на підставі довіреності від 28.12.2016 №14-195, та Комунальним підприємством «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради (споживачем відповідач у справі), в особі директора Писанко І.В, що діє на підставі Статуту, було укладено договір постачання природного газу №1138/1718-ТЕ-36 (далі договір, а.с. 10-19) на період жовтень 2017 року березень 2018 року.

Відповідно до пункту 1.2 договору встановлено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Ціна за 1000 куб м природного газу за цим договором становить 4942,00 грн, крім того, податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн (пункт 5.2 договору).

Порядок та умови проведення розрахунків сторонами узгоджено у розділі 6 договору. Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

Сторони погодили, що у будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 договору у разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу (пункт 6.3.2 договору).

У пункті 8.2 договору закріплено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогами про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності) у тому числі щодо стягнення заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних становить 5 років (пункт 10.3 договору)

У пункті 11.3 договору сторони погодили порядок внесення змін до договору. Усі зміни і доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків зазначених у абзаці першому пункту 2.3, пунктах 11.4 та 11.5 цього договору.

12.01.2018 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору (а.с. 20-21), за умовами якої, зокрема, пункт 8.2 договору викладено в новій редакції: у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплати, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256.

03.04.2018 між сторонами підписано Додаткову угоду №2 до договору (а.с. 22), за умовами якої додано пункт 2.1 розділу 2 договору: постачальник передає споживачу в період з 01.04.2018 до 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 100 тис.куб.м. Пункт 12.1 договору викладено в наступній редакції: договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Решта умов договору залишилась без змін.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 9 617 780,39 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, від 30.11.2017, від 31.12.2017, від 31.01.2018, від 28.02.2018, від 31.03.2018 та від 30.04.2018 (а.с. 30-36) та не заперечується учасниками справи.

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, допустивши прострочення в оплаті позивачу поставленого ним протягом жовтня 2017 року-квітня 2018 року природного газу.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань стало підставою для нарахування позивачем 162638,40 грн пені, 110187,39 грн три відсотки річних, 182102,73 грн інфляційних та підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення нарахованих сум, що є предметом спору.

Як встановлено судом між сторонами у справі виникли та існують договірні відносини оплатної поставки природного газу, як різновиду товару, на підставі письмового строкового оплатного двостороннього договору.

За правовою природою договір постачання природного газу, який укладений між позивачем та відповідачем є договором поставки.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 712 Цивільного кодексу України також регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений сторонами договір підписаний повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, містить всі істотні умови для договорів даного виду, дійсність його сторонами визнається.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, газ, що продавався за цим договором, повинен був бути використаний покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. На його виконання позивач, передавав відповідачу протягом жовтня 2017 року-квітня 2018 року природний газ на загальну суму 9 617 780,39 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу в обсягах, які визначені у договорі, а відповідач зобов`язався його оплатити у строки, визначені договором.

За умовами договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу

З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно оплачував вартість отриманого газу чим порушив умови господарського зобов`язання. Остаточна сплата основного боргу відповідачем проведена 27.01.2020.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у відповідності з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

На підставі вказаних вимог позивачем нараховано відповідачу 162638,40 грн пені за період прострочення з 28.11.2017 до 27.01.2020 з врахуванням періодів прострочення та фактичної оплати за розрахунковий період, які просить стягнути з відповідача (враховуючи положення щодо строку звернення до суду (строк позовної давності) 5 років).

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон», розрахунки позивача зроблені вірно.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 217 Господарського кодексу України).

Водночас, частиною 2 статті 233 Господарського кодексу України визначено, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З огляду на те, що на день звернення з позовом до суду боржником повністю виконані зобов`язання за договором, а також те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач не зазнав збитків, суд, враховуючи майновий стан боржника, вважає, що нараховані позивачем штрафні санкції є надмірно великими, тому з урахуванням інтересів відповідача зменшує їх на 50%, частково задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення пені у сумі 81319,20 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі наведених правових норм позивач нарахував відповідачу 110187,39 грн три відсотки річних, 182102,73 грн інфляційних з відповідача за період прострочення з 28.11.2017 до 27.01.2020, суд вважає, що вказані вимоги є доведеними , тому підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору, тому суд частково задовольняє вимоги позивача у розмірі 81319,20 грн пені, 110187,39 грн три відсотки річних, 182102,73 грн інфляційних.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 5604,14 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради (вул. Кримського, 25, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, ідентифікаційний ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, буд.6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний ) 81319,20 грн пені 110187,39 грн три відсотки річних, 182102,73 грн інфляційні 5604,14 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.09.2020.

Суддя О.І.Кучеренко