УХВАЛА

16 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 905/706/19

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Зуєв В.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020

за позовом Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни

до Маріупольської міської ради

про:

1) скасування п.1 рішення Маріупольської міської ради "Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя фізичній особі-підприємцю Богініч О.В." №7/40-3758 від 21.03.2019;

2) визнання поновленим договору оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя фізичній особі-підприємцю Богініч О.В. від 26.02.2007 в редакції, яка викладена позивачем у позові,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 (повний текст складено 24.07.2020) у справі № 905/706/19, подана разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження 01.08.2020.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд вирішив залишити зазначену скаргу без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 310 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 310 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів

Як вбачається з касаційної скарги, заявник в якості обґрунтування наявності підстав для відкриття касаційного провадження зазначає, що у цій справі, на його думку, оскаржуване рішення господарського суду апеляційної інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права. Водночас ним не наведено випадків передбачених частиною другою статі 287 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки у касаційній скарзі скаржником не зазначено передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) подання цієї скарги, відповідно до частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України зазначена скарга підлягає залишенню без руху.

При цьому, Суд звертає увагу, що за змістом частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

В такий спосіб, зазначення підстави для відкриття касаційного провадження є не тільки обов`язковою вимогою до її змісту (пункт 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України), а й впливає на межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідну заяву або скаргу було подано до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У 2019 році Фізична особа-підприємець Богініч Олена Вікторівна звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради про: 1) скасування п.1 рішення Маріупольської міської ради "Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя фізичній особі-підприємцю Богініч О.В." №7/40-3758 від 21.03.2019; 2) визнання поновленим договору оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя фізичній особі-підприємцю Богініч О.В. від 26.02.2007 в редакції, яка викладена позивачем у позові.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.07.2019 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни до Маріупольської міської ради задоволено частково: 1) скасовано п.1 рішення Маріупольської міської ради №7/40-3758 від 21.03.2019 "Про поновлення строку оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя фізичній особі-підприємцю Богініч О.В."; 2) визнано поновленим договір оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя, укладений між Маріупольською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Богініч О.В. від 26.02.2007.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020, частково скасовано рішення Господарського суду Донецької області від 30.07.2019 в частині задоволення позовних вимог про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки та прийнято нове рішення, яким відмовлено у позові про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки по вул. Маміна-Сибіряка, 47 в Кальміуському районі міста Маріуполя, укладеного між Маріупольською міською радою та фізичною особою-підприємцем Богініч О.В. від 26.02.2007 року, в редакції, яка викладена позивачем у позові, в іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 13.01.2019 залишено без змін.

У касаційній скарзі Фізична особа-підприємець Богініч Олена Вікторівна просить Суд скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 в частині відмови у визнанні поновленим договору оренди земельної ділянки та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні апеляційної скарги Маріупольської міської ради.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлювався у розмірі 1 921,00 грн.

Таким чином, заявник оскаржує вказану постанову господарського суду апеляційної інстанції в частині відмови, то за подання касаційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3 842,00 грн (1 921,00 грн * 200%).

Крім того, відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір", суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Квитанція, яка додана до касаційної скарги не може вважатися належним доказом сплати судового збору у визначеному законом порядку, оскільки у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" відсутня інформації про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за реквізитами, зазначеними у ній.

Відповідно до частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги Фізичній особі-підприємцю Богініч Олені Вікторівні необхідно:

1) уточнити підставу (підстави) подання цієї скарги, відповідно до статті 287 Господарського процесуального кодексу України та, у випадку визначення правових підстав, передбачених пунктами 1 - 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, навести відповідні висновки Верховного Суду та/або норми права, які, на думку заявника, застосовані судом апеляційної інстанції без їх урахування або щодо яких відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах та/або зазначити підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 310 Господарського процесуального кодексу України, з яких оскаржується постанова.

2) надати Касаційному господарському суду належні докази, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 3 842,00 грн, за наведеними нижче реквізитами:

Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007

Код банку отримувача (МФО): 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030102

Найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Символ звітності банку: 207.

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 905/706/19 залишити без руху до 16.10.2020, при цьому строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Зуєв