РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2020Справа № 910/6686/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши матеріали справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7 612, 36 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулося до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 7 612, 36 грн. збитків у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

11.06.2020 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суддя Алєєва І.В. у період з 10.08.2012 по 04.09.2020 перебувала у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до умов договору поставки №19/151 від 07.06.2019 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» з Державним підприємством «Д. Трейдінг» на адресу позивача одним поїздом № 3522 по залізничним накладним №4566850 та №45967312 у вагонах №53171781, №53544706, №53420212, №53503843, №53520425, №61298428, №60029881, №62111778, №56192818, №57611550 надійшло вугілля кам`яне газове марки «Г(Г2) Р(0-200), вантажовідправник -ПрАТ «Павлоградвугілля».

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничній накладній, а саме: вагон №53171781 - 69, 60 тон, №53544706 - 69, 90 тон, №53420212 - 69, 85 тон, №53503843 - 69, 35 тон, №53520425 - 68, 50 тон, №61298428 - 69, 35 тон, №60029881 - 69, 30 тон, №62111778 - 69, 70 тон, №56192818 - 69, 10 тон, №57611550 - 70, 15 тон.

Після прибуття вагону на станцію Авдіївка Донецької залізниці органом траспорту проведено комісійне переважування маси вантажу та встановлено вагову нестачу вантажу у вагоні №53171781 - 1 750 кг, №53544706 - 1 650 кг, №53420212 - 2 000 кг, №53503843 - 1 600 кг, №53520425 - 2 200 кг, №61298428 - 2 150 кг, №60029881 - 2 250 кг, №62111778 - 1 550 кг, №56192818 - 1 400 кг, №57611550 - 1 900 кг тон про що складені комерційні акти № 482803/338, №482803/333, №482803/334, №482803/335, №482803/336, №482803/337, №482803/338, №482803/339, №482803/340, №482803/341 від 17.11.2019.

В комерційному акті №482803/332 вказано, що за документом значиться вага: нетто 69 600 кг, тара 21 400 кг. При зважуванні виявилось: брутто 89 250 кг, тара 21 400 кг, нетто 67 850 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 1 750 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1-2 люками є виїмка 300 см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/333 вказано, що за документом значиться вага: нетто 69 900 кг, тара 22 300 кг. При зважуванні виявилось: брутто 90 550 кг, тара 22 300 кг, нетто 68 250 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 1 650 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1, 7 люком є виїмка 150 см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/334 вказано, що за документом значиться: вага: нетто 69 850 кг, тара 22 500 кг. При зважуванні виявилось: брутто 90 350 кг, тара 22 500 кг, нетто 67 850 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 2 000 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1, 7 люками є виїмка 150 см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/335 вказано, що за документом значиться: вага: нетто 69 350 кг, тара 22 150 кг. При зважуванні виявилось: брутто 89 900 кг, тара 22 150 кг, нетто 67 750 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 1 600 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1-2 люками є виїмка 300 см х 280 см х 20 см, над 7 люком виїмка 150см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/336 вказано, що за документом значиться вага: нетто 68 500 кг, тара 21 750 кг. При зважуванні виявилось: брутто 88 050 кг, тара 21 750 кг, нетто 66 300 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 2 200 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1-2 люками є виїмка 300 см х 280 см х 20 см, над 7 люком виїмка 150см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/337 вказано, що за документом значиться вага: нетто 69 350 кг, тара 22 350 кг. При зважуванні виявилось: брутто 89 550 кг, тара 22 350 кг, нетто 67 200 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 2 150 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см, рівномірна, маркована повздовжніми смугами, потоптана, над 1, 7 люком є виїмка 150 см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/338 вказано, що за документом значиться вага: нетто 69 300 кг, тара 22 750 кг. При зважуванні виявилось: брутто 89 800 кг, тара 22 750 кг, нетто 67 050 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 2 250 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см, рівномірна, маркована повздовжніми смугами, потоптана, над 1, 7 люком є виїмка 150 см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/339 вказано, що за документом значиться: вага: нетто 69 700 кг, тара 22 800 кг. При зважуванні виявилось: брутто 90 950 кг, тара 22 800 кг, нетто 68 150 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 1 550 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1-2 люками є виїмки 300 см х 280 см х 30 см, над 7 люком - виїмка 150 см х 280 см х 40 см. В місці виїмок маркування порушене.

В комерційному акті №482803/340 вказано, що за документом значиться: вага: нетто 69 100 кг, тара 22 900 кг. При зважуванні виявилось: брутто 90 600 кг, тара 22 900 кг, нетто 67 700 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 1 400 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні бортів на 20 см, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1, 7 люками є виїмки 150 см х 280 см х 40 см. В місці виїмки маркування порушене.

В комерційному акті №482803/341 вказано, що за документом значиться вага: нетто 70 150 кг, тара 23 350 кг. При зважуванні виявилось: брутто 91 600 кг, тара 23 350 кг, нетто 68 250 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 1 900 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно закриті, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см, рівномірна, маркована повздовжніми бороздами, потоптана, над 1-2 та 6-7 люками є виїмки 300 см х 280 см х 20 см, над 7 люком - виїмка 150 см х 280см х 40см. В місці виїмки маркування порушене.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вагонах №53171781 №53544706, №53420212, №53503843, №53520425, №61298428, №60029881, №62111778, №56192818, №57611550 - становить 7 612, 36 грн.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано суду копію рахунку-фактари №1511-22від 15.11.2019 року та повідомляє про те, що її було закрито шляхом попередньої сплати платіжним дорученням № від 26.12.2019, акт прийому-передачі від 15.11.2019 та довідку від 05.03.2020 №1/362 та банківську виписку від 26.12.2019.

Вартість однієї тони вантажу складає 1 671, 58 з ПДВ.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача збитки, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні в розмірі 7 612, 36 грн.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 7 612, 36 грн. збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у вагонах №53171781 №53544706, №53420212, №53503843, №53520425, №61298428, №60029881, №62111778, №56192818, №57611550 за залізничними накладними №4566850 та №45967312 від 15.11.2019 року.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 статті 307 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як свідчать матеріали справи, складений комерційні акти № 482803/338, №482803/333, №482803/334, №482803/335, №482803/336, №482803/337, №482803/338, №482803/339, №482803/340, №482803/341 від 17.11.2019 року за своїми формами та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факта невідповідності маси, зазначеній у накладних №4566850 та №45967312 від 15.11.2019 року фактичній масі вантажу, який перевозився у вагонах №53171781 №53544706, №53420212, №53503843, №53520425, №61298428, №60029881, №62111778, №56192818, №57611550.

Відповідно до ч. 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Вартість 1 тонни у вагонах №53171781 №53544706, №53420212, №53503843, №53520425, №61298428, №60029881, №62111778, №56192818, №57611550 відповідно до рахунка №1511-22 від 15.11.2019 року становить 1 392, 98 без ПДВ (1 671, 58 грн. з ПДВ).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше ніж 16,0 % (п.4.3.). Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога, яка за даними накладної № 47542170 у вугіллі марок Г(Г1)Р (0-200) та Г(Г2)Р (0-200) не перевищує гранично допустиму норму, що підтверджується записом у графі 20 перевізного документа "Вантаж з вологою до 16%".

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за № 163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання гранулометричного складу палива.

З урахуванням визначення національними стандартами України кам`яного вугілля як твердого мінерального палива, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1 % маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

З урахуванням приписів пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було вугілля кам`яне, а за даними накладних у вугіллі марки Г(Г1)Р (0-200) показник вологи не перевищує гранично допустиму норму «Вантаж у твердому стані з вологістю не більше 12%», суд дійшов висновку про те, що позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що позивачем при здійсненні розрахунку вартості нестачі вантажу невірно застосовано відсоток природної втрати, суд вважає безпідставними та не приймає до уваги.

Також, суд відхиляє доводи відповідача про те, що розмір збитків доводиться тільки документами про оплату вантажу, оскільки положення ст. 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та підтверджують вартість відправленого вантажу, договорів купівлі-продажу, специфікації на вантаж, тощо.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд встановив, що даний розрахунок арифметично вірний.

Як було зазначено вище, результати комісійного зважування вантажу у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України, п. 2 Правил складання актів підтверджуються комерційними актами № 482803/338, №482803/333, №482803/334, №482803/335, №482803/336, №482803/337, №482803/338, №482803/339, №482803/340, №482803/341 від 17.11.2019, а отже, за висновками суду, позивачем надані достатні докази на підтвердження втрати вантажу та спричинення позивачеві збитків у розмірі 7 612, 36 грн., які складаються з вартості відповідної недостачі.

В свою чергу контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачем суду не подано.

Враховуюче вищезазначене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків у вигляді нестачі у розмірі 11 185, 17 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, будинок 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) збитки в розмірі 7 612, 36 (сім тисяч шістсот дванадцять грн. 36 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3.Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва