ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 справа № 914/1311/20

Суддя Юркевич М.В. в порядку спрощеного позовного провадження, розглянувши матеріали

позовної заяви: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Системи та технології охорони і нагляду», м. Львів

про: стягнення 11 303,81 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Чернобай С.С. - представник

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Системи та технології охорони і нагляду» про стягнення 11 303,81 грн. заборгованості за договором оренди нерухомого майна.

Ухвалою від 03.06.2020р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву та доказів по справі.

06.07.2020р. на адресу суду надійшов відзив відповідача.

Ухвалою від 20.07.2020р. розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження було призначено на 04.08.2020р.

В судове засідання 04.08.2020р. сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили. Однак, від представника відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду даної справи на вересень місяць, у зв`язку з перебуванням представника у відпустці.

Ухвалою від 04.08.2020р. розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження було відкладено на 08.09.2020р.

07.09.2020р. від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з проходженням лікування. В той же час, у вказаному клопотанні відповідач також покликався на те, що ним було подано до господарського суду Львівської області заяву у справі №914/689/18 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Як встановлено судом, дана заява у справі №914/689/18 була ухвалою суду від 26.08.2020р. залишена без руху.

Представник позивача проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечив з підстав його необгрунтованості. Зокрема, представник зазначив, що строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження становить два місяці, який вже закінчився, враховуючи також обставини впровадження в Україні карантинних заходів. Крім того, представник позивача стверджував, що заява за нововиявленими обставини, на яку покликається відповідач не має відношення до розглядуваної зараз справи та не може вплинути на результат її розгляду, а тому наполягав на розгляді даної справи по суті.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку розглянути по суті вказану справу, враховуючи при цьому відзив, який наявний в матеріалах справи.

В ході розгляду справи по суті, судом було з`ясовано наступне:

31.10.2002р. між Управлінням ресурсів Львівської міської ради (на даний час Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) (позивачем) та Приватним підприємством «Системи та технології охорони і нагляду» (відповідачем) було укладено договір оренди нерухомого майна №Г-1238, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - приміщення півпідвалу загальною площею 38,4 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5.1 договору, розмір орендної плати за користування майном за перший місяць оренди склав 76,47 грн. Згідно п. 5.2 договору, розмір орендної плати коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції.

Первинно договір було укладено до 06.08.2008р., який вподальшому неодноразово пролонговувався.

Проте, рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2018р. у справі №914/689/18, вказаний договір було розірвано та стягнуто з відповідача по даній справі 11 580,26 грн. заборгованості з орендної плати за період з січня 2012р. по грудень 2017р. Крім того, цим рішенням також зобов`язано відповідача повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення.

Як зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2019р. по справі №914/689/18 ПП «Системи технології охорони і нагляду», з 15.02.2019р. не знаходиться у спірному нежитловому приміщенні.

Позиція позивача.

З 05.10.2018р. (день набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору у справі №914/869/18) до 15.02.2019р. (момент звільнення приміщення) відповідач незаконно користувався приміщенням, що було об`єктом оренди за договором.

Таким чином, позивач у даній справі заявив позовну вимогу про стягнення з відповідача 11 303,81 грн. заборгованості, з яких: заборгованість з орендної плати за період - січня 2018р. по 04.10.2018р. складає 5 597,85 грн. та неустойка з 05.10.2018р. по 15.02.2019р. в розмірі 5 705,96 грн.

Обгрунтовуючи розрахунок позовних вимог позивач наголошує на тому, що частина заборгованості з відповідача вже була стягнута на підставі рішення суду у справі №914/869/18, а саме за період до 31.12.2017р.

Крім того, з моменту вступу в силу рішення суду про розірвання договору і виселення та до фактичного повернення приміщення позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача неустойки, відповідно до ст. 785 ЦК України, у розмірі подвійної місячної орендної плати.

Позиція відповідача.

Заперечуючи у відзиві позовні вимоги, відповідач звертав увагу на наступне.

Про існування рішення суду у справі №914/869/18 відповідач дізнався лише 02.06.2020р. через колишнього помічника адвоката ОСОБА_1, який в ході розгляду справи у 2018р. представляв інтереси відповідача. В той же час, відповідач заперечував, що уповноважував адвоката на представлення своїх інтересів.

Крім того, відповідач зазначив, що 04.09.2003р. приватним нотаріусом Аліцією Котарською було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу патенту на право оренди №661 від 08.05.2002р. між ПП «Системи технології охорони і нагляду» (продавець) та адвокатом ОСОБА_1 (покупець).

Тому, за твердженням відповідача, після укладення договору купівлі-продажу патента на право оренди нежитлового приміщення, ОСОБА_1 став правонаступником договору оренди. Однак, вподальшому він не переуклав такий договір оренди з позивачем, внаслідок чого ввів в оману ПП «Системи технології охорони і нагляду», тому утворилася заборгованість перед Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Таким чином, відповідач зазначає, що оскільки не користувався нежитловим приміщенням, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалюючи рішення суд послуговується наступними законоположеннями та своїми висновками:

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, між сторонами по справі було укладено договір оренди нерухомого майна.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Зокрема, починаючи з 31.10.2002р. договір оренди неодноразово пролонговувався, про що сторони не заперечують.

Разом з тим, рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2018р. у справі №914/689/18, вказаний договір було розірвано та стягнуто з відповідача по даній справі 11 580,26 грн. заборгованості з орендної плати за період з січня 2012р. по грудень 2017р. В межах розглянутої господарської справи було встановлено та підтверджено судом, що станом на кінець 2017р. заборгованість відповідача склала 11 580,26 грн.

Відповідно до ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, спірними періодами у даній справі є з 01.01.2018р. по 04.10.2018р. (заборгованість з орендної плати коли договір ще діяв) та з 05.10.2018р. по 15.02.2019р. (неустойка за позадоговірне користування).

Натомість, в матеріалах справи відсутні інші докази, які підтверджували б, що договір між сторонами припинився раніше, ніж в тих періодах, які були визначені в рішенні Господарського суду Львівської області у справі №914/689/18.

Таким чином, суд прийшов до висновку, про підставність позовних вимог про стягнення з відповідача за період з 01.01.2018р. по 04.10.2018р. заборгованості з орендної плати в сумі 5 597,85 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням.

Враховуючи вищенаведене, оскільки фактично майно було звільнене наймачем 15.02.2019р., про що зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2019р., то за період з дня набрання законної сили рішенням суду про виселення (05.10.2018р.) та по фактичне звільнення об`єкта оренди (15.02.2019р.) позивач має право на нарахування відповідачу пені в розмірі, яка заявлена до стягнення - 5 705,96 грн.

Висновки суду щодо заперечень відповідача.

По суті заперечення відповідача зводяться до того, що останній не визнає тих обставин, які було встановлено в рішенні Господарського суду Львівської області від 04.09.2018р. у справі №914/689/18.

Однак, суд наголошує на тому, що обставини, які встановлені в такому рішенні суду не доказуються при розгляді даної справи, оскільки таке рішення не було оскаржено відповідачем та набрало законної сили.

Крім того, твердження відповідача про намагання переглянути таке рішення суду за нововиявленими обставинами судом не приймаються, оскільки не може вплинути на розгляд цієї справи. Більше того, з наявної в суду інформації вбачається, що ухвалою суду від 26.08.2020р. така заява відповідача за нововиявленими обставинами залишена без руху.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та про стягнення з відповідача 11 303,81 грн. заборгованості.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача в сумі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Системи та технології охорони і нагляду» (79025, м. Львів, вул. Папоротна, 10, кв. 7, ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 11 303,81 грн. заборгованості з орендної плати та 2 102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.09.2020р.

Суддя М.В. Юркевич