РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

15.09.2020Справа № 910/6862/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2

про стягнення фактично понесених витрат на лікування 8 727,84 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення суми 8 727,84 грн. основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з січня-лютого 2020 року у військовій частині НОМЕР_3 на лікуванні перебували військовослужбовці відповідача у кількості трьох осіб, вартість лікування яких склало 8 727,84 грн. Позивач зазначає, що відповідачем не було сплачено вартість лікування, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 8 727,84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб- підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем.

Відповідачем своїм правом на надання відзиву не скористався.

Оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету Міністрів України № 1923 від 18.10.1999 затверджено Порядок надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями (далі - Порядок).

Вищезазначений Порядок визначає механізм надання лікувально-профілактичної допомоги, проведення санаторно-курортного лікування, військово-лікарської, лікарсько-льотної, судово-медичної, судово-психіатричної експертиз, патолого-анатомічних досліджень, забезпечення лікарськими і протезними засобами (далі - медична допомога) осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які проходять строкову військову службу та військову службу за контрактом, Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших військових формувань, Держспецтрансслужби, у тому числі курсантів і слухачів військово-навчальних закладів (далі - військовослужбовці) у військово-медичних закладах інших військових формувань та надання установами, закладами і підрозділами державної санітарно-епідеміологічної служби Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ, Головного управління Національної гвардії, інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування (далі - центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування) послуг щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Як зазначено позивачем, позивач є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України і перебуває на утриманні Державного бюджету.

Позивач є бюджетною установою, повністю фінансується за рахунок Державного бюджету України, зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності у Збройних Силах України і здійснює господарську діяльність відповідно до законодавства України.

Протягом періоду з січня по лютий 2020 року у військовій частині НОМЕР_3 (що є відокремленим підрозділом позивача) на лікуванні перебували військовослужбовці відповідача у кількості трьох осіб.

Так, надано медичну допомогу на суму 8 727,84 грн., а саме:

6152,32 грн вартість наданих медичних послуг військовослужбовцям відповідача згідно акту виконаних робіт №106;

1 713,41 грн. вартість лікувального харчування згідно акту виконаних робіт №107;

613,72 грн - вартість наданих медичних послуг військовослужбовцям відповідача згідно акту виконаних робіт №133;

248,39 грн лікувальне харчування згідно акту виконаних робіт №134.

Відповідно до п.2 Порядку медична допомога військовослужбовцям надається військово-медичними закладами інших військових формувань у разі відсутності за місцем проходження ними військової служби військово-медичних закладів відповідних військових формувань або відсутності у них необхідних відділень, фахівців чи спеціального медичного обладнання та у невідкладних випадках.

Витрати на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань відшкодовуються цим закладам центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, в яких проходять службу зазначені військовослужбовці, за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання цих військових формувань (п.3 Порядку).

До матеріалів справи позивачем надано:

- Медичні картки стаціонарного хворого:

- №58 щодо Плетенецького О.Л. (дата госпіталізації: 10.01.2020 року, дата виписки: 20.01.2020 року),

- №289 щодо ОСОБА_1 (дата госпіталізації: 09.02.2020 року, дата виписки: 12.02.2020 року),

- №70 щодо ОСОБА_2 (дата госпіталізації: 11.01.2020 року, дата виписки: 17.01.2020 року),

- Розрахунки витрат на лікування і обстеження,

- Виписки із медичної картки стаціонарного хворого.

Факт того, що вказані особи є військовослужбовцями відповідачем не заперечувалось та підтверджується інформацією із медичних карток.

Відповідно до п.6 Порядку рахунки на оплату медичної допомоги протягом п`яти днів після її надання надсилаються до органу військового управління (військової частини) військового формування, уповноважена посадова особа якого буде здійснювати оплату. Вартість медичних послуг, які надаються військовослужбовцям інших військових формувань, встановлюється наказами керівників військово-медичних закладів, які надають ці послуги, у розмірі фактичних витрат на придбання медикаментів і перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування та витрат на оплату комунальних послуг і енергоносіїв, що визначаються відповідно до законодавства, яке регулює здійснення розрахунків зазначених витрат виробництва продукції (робіт, послуг).

Пунктом 7 Порядку передбачено, що відшкодування витрат на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань здійснюється у 10-денний термін з дня надходження рахунків від військово-медичних закладів, в яких надавалася медична допомога. Копії платіжних доручень після здійснення оплати за надану медичну допомогу надсилаються на адресу військово-медичного закладу.

Так, в матеріалах справи наявні рахунок-фактура №134 від 13.03.2020 року на суму 248,39 грн., рахунок-фактура №133 від 13.03.2020 року на суму 613,72 грн., рахунок-фактура №107 від 28.02.2020 на суму 1713,41 грн, рахунок-фактура №106 від 28.02.2020 та акти виконаних робіт №106, 107, №133, 134.

Вищезазначені документи разом з вимогами №186/378 від 16.04.2020 року, №1861/169 від 28.02.2020 та договором направлялися відповідачу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 25.04.2020.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача фактично понесених витрат на лікування військовослужбовців у розмірі 8 727,84 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач заперечень з приводу суми заборгованості перед позивачем не навів, наявність заборгованості в розмірі 8 727,84 грн. не спростував, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8 727,84 грн. суми основного боргу.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) (61058, м. Харків, вулиця Культури, будинок 5, код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) заборгованість в розмірі 8 727 (вісім тисяч сімсот двадцять сім) грн 84 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.