Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/840/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського академіка, 24, )

до відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10, )

про стягнення заборгованості в сумі 52 250,31 грн.

Без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області в якому просить, посилаючись на порушення умов Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ337-135-20 від 29.01.2020 р., стягнути 51549,53 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 168,04 грн. інфляційних втрат, та 532,74 грн. 3 % річних за період березень-квітень 2020 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Справу призначено до слухання в засіданні на "08" вересня 2020 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області в частині стягнення суми трьох відсотків річних - 532,74 грн. та суми інфляційних втрат - 168,04 грн., залишено без розгляду. Відтак, розгляду підлягають позовні вимоги у розмірі 51 549,53 грн. заборгованості за поставлений природний газ.

Від представника Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позов, в якому проти основної суми боргу у розмірі 51 549,53 грн. не заперечує, при цьому заперечує щодо стягнення 168,04 грн. інфляційних втрат та 532,74 грн. 3% річних. В даному відзиві зазначає наступне. Між Позивачем та Відповідачем був укладений договір від 29.01.2020 № 41АВ337-135-20 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - Договір), а саме - для забезпечення опалення місцевих загальних судів Рівненської області на період до завершення проведення процедури закупівлі - відкритих торгів. Строк дії Договору, з урахуванням додаткової угоди №3 від 23.03.2020, становить до 15,04,2020.

Відповідно до п.3.6 Договору загальна сума Договору складається з місячних сум вартості газу, поставленого Споживачеві за даним Договором та на дату Мого укладання становить 199 990.91 гриз ПДВ.

Відповідно до пункту 4,2, Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Однак, Позивачем у позовній заяві здійснено розрахунок 3% річних виходячи із строку сплати за спожитий газ - перше число місяця за місяцем поставки товару. Про перевищення договірних обсягів споживання газу тендерному комітету територіального управління стало відомо після надходження актів приймання-передачі природнього газу за березень, квітень 2020 року, які надійшли до територіального управління із значною затримкою, тобто вже після завершення опалювального сезону.

Крім того, у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів, відповідно до наказів територіального управління від 17,03.2020 № 29, від 23,03.2020 №31 в період з 18.03.2020 по 03.04.2020 в територіальному управлінні було встановлено дистанційну роботу на період карантину.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу II Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 530-ІХ, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COYID-19). та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, а згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760) дію карантину продовжено до 31 жовтня 2020 року.

Від представника Позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує що доводи, викладені Відповідачем у відзиві є необгрунтованими та такими, що не спростовують позовних вимог.

Через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява, в якій зазначає наступне. Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" змінило своє місцезнаходження, а саме знаходиться за адресою: 33023, Рівненська область, м. Рівне, вул. Грушевського академіка, буд.24. Зазначені зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у встановленому законодавством порядку, що підтверджується Відомостями з ЄДР. Дана заява врахована судом при винесенні рішення.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

29 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (Постачальник) та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Рівненській області (Споживач) був укладений договір №41АВ337-135-20 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі Договір), за умовами якого, Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2020 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (п.1.1. Договору).

Сторонами було погоджено плановий обсяг постачання газу - 24 423 тис. куб.м. (п.1.2 Договору).

Сторонами було погоджено, зокрема п. 3.1 Договору, що розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Відповідно до п. 3.2 Договору ціна газу становить 6823,86 грн. за 1000 куб.м., крім ПДВ 1364,77 грн., всього з ПДВ 8188,63 грн..

Крім того, у п.3.3. передбачено, що ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватися протягом дії Договору. Сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 3.2. та 3.3. Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором (п.3.4 Договору).

Відповідно до п.3.6. Договору, загальна сума Договору складається з місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором та на дату його укладання становить 199 990.91 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 11.1 Договору, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє, враховуючи ч.З статті 631 ЦКУ в частині постачання газу з 01.01.2020 до 15.03.2020, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 3 до Договору строк дії договору продовжено до 15.04.2020 року, проте загальна сума в межах, якої може бути проведена оплата по Договору від 29.01.2020 року № 41АВ337-135-20 не збільшилася.

Вказані Договір та Додаткова угода підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Як вбачається зі змісту пп. 5.4.5 п. 5.4 Договору, споживач зобов`язується: самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках, зокрема, порушення строків розрахунків за Договором.

Однак, Відповідач, як споживач газу, не припинив споживання природного газу та продовжував отримувати природний газ від ТОВ «Рівнегаз збут» протягом березня-квітня 2020 року, внаслідок чого відбулося позадоговірне постачання природного газу на суму 51 549,53 грн.

Як встановлено судом, Позивач у березні - квітні 2020 року здійснив поставку природного газу, а Відповідач прийняв поставлений природний газ. Зокрема, факт отримання природного газу Відповідачем підтверджується підписаними Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Рівненській області актами приймання - передачі природного газу від 31.03.2020р., 30.04.2020р по об`єктах Відповідача з АТ «Рівнегаз» у березні-квітні 2020 року. В якості доказу поставки газу Відповідачу, Позивачем надано суду прінт-скрін з Інформаційної платформи Оператора ГТС, яким підтверджено, що поставка газу Відповідачу у березні-квітні 2020 року. відбувалася з ресурсу ТОВ «Рівнегаз збут".

Як встановлено судом, поставка Позивачем Відповідачу природного газу за період березень-квітень 2020 року на суму: у березні - 27 631.09 грн. та у квітні - на суму 23 918,44 грн. є позадоговірною, тобто такою, яка проведена поза умовами договору N41АВ337-135-20 від 29.01.2020 року, оскільки в частині постачання газу у визначеній Сторонами загальній сумі - 199 990,91 грн., вказаний договір виконано.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦK України предметом договору поставки може бути лише такий товар, який призначений для використання у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим таким використанням.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦK України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, договір купівлі-продажу це договір, за яким одна сторона (продавець) зобов`язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцеві), а покупець зобов`язуться прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ціну).

Договір купівлі-продажу є оплатним при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві ціну речі, двосторонньозобов`язуючим, так як це обумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов`язків: продавець зобов`язаний передати покупцеві певну річ, але вправі вимагати за це сплати певної ціни, а покупець, в свою чергу, зобов`язаний сплатити ціну, але вправі вимагати передачі йому проданої речі. Основною і визначальною ознакою договору є перехід майна у власність покупця.

Доказів зворотнього, зокрема відмови Відповідача від прийняття природного газу у зазначених об`ємах, судом не встановлено, а сама вартість поставленого природного газу на суму заборгованості - 51 549,53 грн, підтверджена актами приймання-передачі природного газу ТОВ «Рівнегаз Збут» та актами, підписаними Відповідачем з Позивачем. Відтак, у відповідача виник обов`язок провести з позивачем розрахунок за спожитий природний газ.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого газу не виконав, відтак станом на дату розгляду справи, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 51 549,53 грн..

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованості за поставлений природний газ у березні 2020р. - 27 631.09 грн. та у квітні 2020р.- на суму 23 918,44 грн. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача, так як спір виник внаслідок його неправильних дій.

Статтею 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до цієї ж статті датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відтак датою ухвалення даного рішення є дата складення його повного тексту.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського академіка, 24, ) заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 51 549,53 грн. (п`ятдесят одну тисячу п`ятсот сорок дев`ять гривень 53 коп.), та 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.