ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. м. Київ

Справа № 911/1797/20

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіддісвіт" до фізичної особи - підприємця Герасименка Романа Сергійовича про стягнення 22 412,80грн, без виклику представників сторін,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіддісвіт" (далі - ТОВ "Кіддісвіт") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Герасименка Романа Сергійовича (далі - ФОП Герасименко Р.С.) про стягнення 22412,80грн, що складається з: 17 100,00грн - попередньої оплати; 3 620,00грн - штрафу; 1692,80грн пені, яка нарахована за період з 29.12.2019 по 10.06.2020.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на не виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду №10139 від 05.12.2019 щодо виготовлення меблевих виробів у встановлений договором строк. При цьому, позивач вказує, що відповідач не виконав вимогу, направлену йому 10.02.2020, щодо повернення попередньої оплати, а перерахував 12.02.2020 лише 1000грн (а.с.1-5).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.07.2019 за поданим позовом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.52-53).

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана позивачем та відповідачем 07.07.2019, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за №511 та №106 (а.с.56-57).

Згідно п. 3 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відзив на позов до закінчення строку, встановленого ст.251 ГПК України для подання відзиву, з урахуванням його продовження відповідно до п.4 Прикінцевих положень ГПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 N 540-IX та закінчення через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», як визначено п.2 його Прикінцевих та перехідних положень, не надійшов.

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

05.12.2019 між ФОП Герасименко Р.С. (підрядник) та ТОВ "Кіддісвіт" (замовник) укладено договір підряду №10139, за умовами якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався виконати за завданням замовника виготовлення, доставку та встановлення (монтаж) меблевих виробів, при цьому, замовник зобов`язався прийняти таку роботу та оплатити її (п. 1.1 договору) (а.с.21-26, далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору, підрядник виконує роботи з виготовлення меблевих виробів: стелаж «Нордвіч», каркас білий, столешні - колір дерева натура (1 шт); кашпо 1000*900*300 мм, каркас білий, колір дерева натура (4 шт).

Згідно п. 5.1 договору вартість та витрати по виконанню робіт становлять 18 100,00грн; до ціни включається відшкодування витрат підрядника та плата за виконану ним роботу, а також доставка виробів (п. 5.2 договору).

Як визначено сторонами п. 6.1 договору, замовник здійснює оплату продукції наступним чином: 70% вартості продукції - протягом 3 банківських днів з дати виписки рахунку виконавцем; 30% вартості продукції - протягом 21 календарного дня з дати поставки продукції замовнику, що підтверджується завіреною замовником товарно-транспортною накладною та/або видатковою накладною на продукцію.

Відповідно до п.п. 8.1, 8.2 договору підрядник зобов`язується розпочати роботу протягом 3 днів з моменту оплати авансу та виконати першу частину робіт (виготовлення меблів, п.2.1 договору) протягом 14 днів з дня внесення передоплати з правом затримки виконання або дострокового виконання роботи у термін до 5 діб.

Згідно п. 9.1 договору, здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом, який є невід`ємною частиною договору, протягом 3 днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмету підряду до приймання.

В силу п.8.4 договору після закінчення виконання робіт підрядник зобов`язаний повідомити замовника про готовність предмета до здачі.

Вказаний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання (п. 11.1 договору).

Також сторонами погоджено специфікацію, у якій зазначено характеристики меблів, що виготовляються відповідно до вказаного договору (а.с.27).

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем 10.12.2019 перераховано відповідачу кошти у розмірі 18 100,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №2144, з призначенням платежу: «оплата за товар зг. рах. №zn318 від 06.12.2019. без ПДВ» (а.с.45).

Відповідний рахунок, який зазначений у графі «призначення платежу», сторонами не надано, однак, відповідач, отримавши копію позовної заяви, не заперечив факт оплати за договором у розмірі 18100грн, на який позивач посилався, звертаючись з даним позовом.

Як вказує позивач у позові, меблі, які мали бути виготовлені за відповідним договором, відповідачем не доставлені та не змонтовані.

11.02.2020 позивач звернувся до відповідача з листом №10/02-01 від 10.02.2020, у якому вимагав повернути сплачені кошти у розмірі 18 100,00грн, а також сплатити штрафні санкції (а.с.17). Направлення відповідного листа підтверджується накладною №080 та описом вкладення у відповідний лист з оголошеною цінністю (а.с.18).

Відповідачем повернуто частину коштів, а саме перераховано на рахунок позивача 1 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 12.02.2020 (а.с.44).

За твердженням позивача інша частина сплачених коштів відповідачем не повернута.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку повернути сплачені кошти у розмірі 17100грн, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення зазначених зобов`язань.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення; ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як визначено ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

В силу ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково; підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та у розмірі, встановлених договором.

Позивач виконав зобов`язання з оплати, виконання якого передує виконанню відповідачем зобов`язань за договором, враховуючи положення п.6.1 договору, сплативши 18100грн. Отже, зважаючи на строк виконання зобов`язання підрядника, встановлений сторонами п.8.2 договорі -14 днів з дня внесення передплати, що мало місце 10.12.2019 + право затримки виконання до 5 діб, визначене договором, останнім днем строку, встановленого для виконання першої частини робіт, є 30.12.2019.

Доказів повідомлення замовника про готовність предмету до здачі, як визначено п.8.4 договору, відповідач під час розгляду спору у даній справі не надав, отже, не довів, що перший етап - виготовлення меблів ним виконаний.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено п.1 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, що надає позивачу право, визначене ч.2 ст.849 ЦК України, відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

У даному випадку позивач відмовився від договору, направивши відповідачу вимогу про повернення сплачених у вигляді попередньої оплати коштів, яка відповідачем не була виконана у повному обсязі.

При цьому, відмова у даному випадку не пов`язана з реалізацією позивачем права у будь-який час відмовитись від договору до закінчення підрядником робіт, що визначено ч.4 ст.849 ЦК України та передбачено також п.7.1 договору, реалізація якого покладає на замовника обов`язок виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати йому збитки, завдані розірванням договору.

Враховуючи зазначене, вимоги про стягнення з відповідача 17 100,00грн (18100,00-1000,00) в рахунок повернення сплаченого авансу, у зв`язку з відмовою від договору внаслідок порушення зобов`язання позивачем, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1692,80грн пені за загальний період з 29.12.2019 по 10.06.2020, а також 3620,00грн штрафу.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поряд з цим, як визначено ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Умовами укладеного сторонами договору не передбачено встановлення забезпечення у вигляді сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань підрядником. Укладений сторонами договір передбачає встановлення відповідальності у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язань лише замовником, а саме: несвоєчасну оплату, не своєчасне отримання готових меблів тощо. Так, в силу п.12. 1 договору, у випадку наявності відповідних порушень, замовник зобов`язаний сплатити підряднику неустойку у вигляді пені у розмірі 1% від суми договору за кожен день прострочення.

Доказів внесення змін до відповідного договору у письмовій формі сторонами не надано.

В обґрунтування вимог в частині стягнення штрафу, позивач посилався на встановлення такого розміру штрафу Інструкцією Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю П-7. затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966, та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання П-6, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965.

Проте, такі Інструкції регулюють відносини поставки, а не підрядні, і сторони не розповсюдили дію відповідних документів на їх відносини, які виникли з в силу факту укладення відповідного договору, що вбачається із умов договору. При цьому, як визначено постановою Верховної Ради Української РСР від 24.08.1991 №1427-ХІІ «Про проголошення незалежності України», з моменту проголошення незалежності чинними на території України є тільки її Конституція, закони, постанови Уряду та інші акти законодавства республіки.

Враховуючи, що під час розгляду справи сторонами не надано доказів погодження між ними умов у письмовій формі про застосування неустойки у вигляді сплати штрафу та пені за порушення зобов`язань підрядником, як це передбачено ст. 547 ЦК України, є безпідставними вимоги про стягнення з відповідача 3620,00грн штрафу та 1692,80грн пені, у зв`язку з чим у задоволенні таких вимог суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача, а саме - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1603,73грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Герасименка Романа Сергійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіддісвіт" (ідентифікаційний код 37274396; 49051, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 12 - А) 17 100,00грн основного боргу, а також 1603,73грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 1692,80грн пені та 3620,00грн штрафу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова