ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.09.2020м. ДніпроСправа № 904/5740/19

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» від 11.09.2020 про забезпечення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. у справі

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» м. Дніпро

про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 9868161грн.22коп.

Суддя Новікова Р.Г.

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ звернулось до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» м. Дніпро з позовом про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 9868161грн.22коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2020, позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2020 прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5740/19.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2020 зупинено провадження з розгляду заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5740/19 до повернення матеріалів справи №904/5740/19 до Господарського суду дніпропетровської області.

На адресу суду 04.09.2020 надійшла скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2020 відкладено вирішення питання вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича до повернення справи №904/5740/19 до Господарського суду Дніпропетровської області.

На адресу суду 15.09.2020 надійшла заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про забезпечення скарги на дії приватного виконавця, згідно якої заявник просить вжити такі заходи із забезпечення:

- зупинити дію постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.08.2020, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем в рамках виконавчого провадження №62863932 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 у справі №904/5740/19, виданого на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2020 до набрання законної сили ухвалою за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М.;

- заборонити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Щербакову Ігорю Миколайовичу та будь-яким іншим державним та/або приватним виконавцям, яким пред`явлено або буде пред`явлено до виконання наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2020 у справі №904/5740/19, виданий на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2020 вчиняти будь-які дії по його примусовому виконанню - до набрання законної сили ухвалою за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М.;

- зупинити дію всіх постанов, винесених приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем в рамках виконавчого провадження №62863932 та зведеного виконавчого провадження №62865522, а також інших виконавчих проваджень, відкритих приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем та будь-якими іншими державними та/або приватними виконавцями з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 у справі №904/5740/19, виданого на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2020 - до набрання законної сили ухвалою за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М.;

- зупинити стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 у справі №904/5740/19, виданого на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2020.

В обґрунтування поданої заяви товариство посилається на те, що розгляд скарги може зайняти певний час, за який майно (грошові кошти) підприємства будуть відчужені на суму, що значно перевищує суму реального боргу.

Мотивами, що вказують на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам скаржника до винесення ухвали за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця у справі є відмова банківських установ у перерахуванні коштів в рахунок відрахувань з заробітної плати найманих працівників АТ «Дніпрогаз». Для відновлення свого порушеного права скаржник та його працівники будуть вимушені звернутися до суду, що є не тільки тривалою процедурою, але й вимагає витрати матеріальних та фізичних ресурсів, та є порушенням ст. 43 Конституції України.

Протиправні дії приватного виконавця можуть призвести до невідворотних наслідків для АТ «Дніпрогаз» у вигляді доведення до банкрутства, зупинення господарської діяльності, порушення роботи газорозподільної системи на території м. Дніпро.

Також заявник посилається на зміст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі №640/8742/20 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 у справі №904/4724/19.

На адресу суду 16.09.2020 засобами електронного зв`язку надійшли заперечення Акціонерного товариства «Національна компанія «Нафтогаз України», підписані цифровим підписом представника, щодо задоволення заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про вжиття заходів забезпечення скарги.

Стягувач зазначає, що заява АТ «Дніпрогаз» про забезпечення не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення. Тобто боржником не дотримано вимог щодо форми заяви про забезпечення позову.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позов) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №640/21360/19 було вказано, що застосування у даному випадку заходів забезпечення позову, фактично призведе до зупинення виконання судового рішення господарського суду, що суперечить Господарському процесуальному кодексу України (в розрізі обов`язковості судових рішень). Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №640/9158/19.

В рамках адміністративної справи №640/8742/20 судом вжиті заходи забезпечення позову, а не скарги.

Також стягувач зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2020 у справі №904/2732/18 під час розгляду АТ «Дніпрогаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. відмовлено в задоволенні клопотання АТ «Дніпрогаз» від 19.08.2020 про забезпечення скарги в повному обсязі.

Стягувач зазначає, що рішення суду є обов`язковим до виконання та нормами чинного законодавства України не передбачено зупинення виконання рішення суду (стягнення за виконавчим документом), за винятком того випадку, коли питання про зупинення виконання рішення суду або зупинення його дії вирішується судом касаційної інстанції у відповідності до частини 4 статті 294 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/5740/19 відхилено заяву АТ «Дніпрогаз» про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19.

Дослідивши доводи та обґрунтування, викладені в заяві Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про вжиття заходів забезпечення скарги на дії та запереченнях Акціонерного товариства «Національна компанія «Нафтогаз України», суд дійшов висновку про залишення без задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При цьому, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2020 відкладено вирішення питання вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича до повернення справи №904/5740/19 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі №904/5740/19 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2020, які набрали законної сили 30.07.2020, був виданий наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2020 у справі №904/5740/19.

Згідно зі статтями 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Згідно зі статтею 3 вказаного Закону завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому, держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява № 56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).

Зокрема, у рішенні №2-р(II)/2019 від 15.05.2019 Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Аналіз статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, наведених юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Одним із основних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення є закріплення у процесуальному законодавстві положень щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в справах та відповідні норми спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.

Принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню.

Згідно частини 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника.

За наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.05.2019 у справі №905/2458/16).

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 339 Господарського процесуального кодексу України не містить положення щодо можливості судом вжиття заходів забезпечення скарги на дії державного/приватного виконавця, зокрема шляхом зупинення виконання судового рішення.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення скарги покладається на заявника.

Керуючись нормами статей 13, 74, 76, 77, 79, 129, 136 - 140, 232 - 235, 326, 339-340 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» від 11.09.2020 про забезпечення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. у справі №904/5740/19.

Ухвала набирає законної сили 17.09.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Р.Г. Новікова