ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.09.2020 Справа № 920/798/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Чепульської Ю.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради

до - Акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут атомного та енергетичного насособудування»,

про визнання підпунктів договору укладеними.

Представники сторін:

від позивача- Грицина В.В.;

від відповідача - Литвиненко С.В.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 04.08.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати укладеним, в редакції позивача, підпункт 4.3.7 пункту 4.3 та підпункт 4.4.16 пункту 4.4 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 391 від 15.07.2020.

Позивач стверджує, що намагався врегулювати розбіжності, проте вони залишились неврегульованими, позивач, який є природним монополістом з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в силу ч. 7 ст. 181 ГК України, зобов`язаний передати спір на вирішення суду.

Ухвалою суду від 06.08.2020 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті було призначено на 09.09.2020.

Відповідач 21.08.2020 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує. Відповідач зазначає, що переукладати в липні 2020 договір на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, в той час які існує укладений в травні 2020 між сторонами договір та діючий до 31.12.2020, підстав немає.

07.09.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір про надання послуг з централізованого водопостачання, постачання холодної води і водовідведення № 391/1371 від 25.05.2020 (на який посилається відповідач у відзиві) є неукладеним.

09.09.2020 позивач надав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що на даний час залишились неврегульованими лише п. 4.3.7 та п. 4.4.16 договору.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 18.06.2019 для позивача встановлено обов`язковість укладення договорів на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з усіма споживачами, які користуються централізованим водопостачанням та/або централізованим водовідведенням м. Суми (а.с.16-18).

Позивач зазначає, що ним було складено проект договору з відповідачем про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 391 від 15.07.2020, який листом за № 24/4327 від 07.07.2020 направлено відповідачу. Зазначене підтверджується копією листа та проекту договору (а.с.19-23).

Вказаний договір підписаний відповідачем з протоколом розбіжностей від 15.07.2020.

Листом за № 1105/ЮБ від 21.07.2020 договір з протоколом розбіжностей до нього направлено позивачу, які отримані останнім 22.07.2020. Зазначене підтверджується копією листа та протоколу розбіжностей (а.с.25-27).

Як вказує позивач, з урахуванням вказаного протоколу розбіжностей, на даний час залишились неврегульовані наступні розбіжності, які позивач пропонує викласти наступним чином: п.п. 4.3.7 п. 4.3 договору - Виконавець має право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод споживача. Пред`явити споживачу рахунок при порушенні місцевих правил приймання стічних вод та скиду стічних вод з понаднормативним забрудненням. Також, п.п. 4.4.16 п. 4.4 договору - Виконавець зобов`язаний здійснювати нагляд за умовами скиду стічних вод споживача, за виконанням споживачем місцевих правил приймання стічних вод і вимог Договору. При виявленні перевищення допустимих концентрацій або інших порушень місцевих правил приймання стічних вод, виконавець зобов`язаний у встановленому порядку пред`явити споживачу рахунок.

Беручи до уваги, що розбіжності до вказаного Договору залишились неврегульованими, позивач, який є природним монополістом з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в силу ч. 7 ст. 181 ГК України, зобов`язаний передати спір на вирішення суду. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач вважає позов необгрунтованим з огляду на те, що між ним та позивачем питання водопостачання були врегульовані договором № 391/1371 від 25.05.2020.

Щодо укладання договору № 391/1317 від 25.05.2020.

Позивачем було складено проект договору з відповідачем про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 391, який відповідач отримав 15.05.2020 супровідним листом № 24/2800. Копія проекту договору та зазначеного листа додана відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Відповідачем було розглянуто зазначений договір та складено протокол розбіжностей від 25.05.2020 і листом № 795/оси від 27.05.2020 повернуто один примірник підписаного договору № 391/1371 від 25.05.2020 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення та два підписаних примірники протоколу розбіжностей. Зазначене підтверджується наданою до відзиву копією листа та протоколу розбіжностей.

Листом № 24/3675 від 02.06.2020 позивач повернув протокол розбіжностей до договору № 391/1371 від 25.05.2020 та направив протокол узгодження розбіжностей.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Зазначені обставини сторонами визнаються у заявах по суті, а тому є такими, що встановлені судом.

Суд погоджується з доводами відповідача, що розбіжності до договору № 391/1371 від 25.05.2020 залишились неврегульованими, а тому позивач, який є природним монополістом з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в силу ч. 7 ст. 181 ГК України, був зобов`язаний передати відповідний спір на вирішення суду, у зазначений ГК України двадцятиденний строк, тобто до 17.06.2020.

Відповідно до ч. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В той же час, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що ним до суду, відповідно до ст. 181 ГК України, передані розбіжності до договору № 391/1371 від 25.05.2020, що залишилися неврегульованими.

Суд дійшов висновку, що відповідно до положень ч. 7 ст. 181 ГК України на момент розгляду справи пропозиції відповідача, викладені в протоколі розбіжностей до договору № 391/1371 від 25.05.2020, вважаються прийнятими позивачем. Тому між сторонами укладено договір № 391/1371 від 25.05.2020 з протоколом розбіжностей від 25.05.2020, який підписаний, в тому числі, позивачем. Строк дії договору - до 31.12.2020 (п.9.1). Також, суд звертає увагу, що вказаним протоколом розбіжностей врегульовано п. 4.3.7 та п. 4.4.16 договору.

Крім цього, відповідачем до відзиву надано рахунок позивача, який виставлявся відповідачу, в якому позивач зазначає, що рахунок № 391 від 31.07.2020 надається згідно договору № 391 від 25.05.2020.

Таким чином, взаємовідносини між сторонами регулюються укладеним відповідно до ст. 181 ГК України договором № 391/1371 від 25.05.2020.

Щодо проєкту договору № 391/1392 від 15.07.2020.

У судовому засіданні представник позивача зазначив про те, що не вважає укладеним договір № 391/1371 від 25.05.2020, з огляду на те, що між сторонами не були узгоджені відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України усі його істотні умови, а саме умови щодо контролю якості, кількості та режиму скиду стічних вод відповідачем.

Однак, з підстав, викладених вище, суд дійшов висновку про укладення між сторонами договору № 391/1371 від 25.05.2020 з протоколом розбіжностей від 29.05.2020 із строком дії до 31.12.2020. При цьому, п. 4.3.7 та п. 4.4.16 договору в силу ст. 181 ГК України є прийнятими в редакції відповідача, викладеній у вказаному протоколі розбіжностей.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що діючим законодавством не заборонено вирішувати питання про укладення договору на умовах типового, в той же час, коли не закінчився строк дії раніше укладеного договору.

Проаналізувавши зміст договору № 391/1371 від 25.05.2020 та проект договору № 391/1392 від 15.07.2020, суд прийшов висновку про їх повну тотожність, так як їх зміст розроблено на умовах типового договору про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення.

Частиною третьою ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторонни є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність укладеного між сторонами та діючого на час розгляду справи договору № 391/1371 від 25.05.2020, виконання договору безпосередньо позивачем (шляхом виставлення рахунку за послуги згідно вказаного договору) та виходячи із таких загальних засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає вимоги позивача неправомірними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на позивача покладаються витрати із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (вул. Білопільський шлях, 9, м. Суми, 40009, ) до Акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут атомного та енергетичного насособудування» (вул. 2-га Залізнична, 2, м. Суми, 40003, ) про визнання підпунктів договору укладеними - відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн покласти на позивача - Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 1 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 14.09.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко