ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/41/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.А. Липі

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАБУДПРОГРЕС"; (вулиця Зелена, будинок 238, офіс 30,Львів,79035)

до відповідача: Державне підприємство "Одеський авіаційний завод" (просп.Небесної Сотні,буд.32-А,Одеса,Одеська область,65121)

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІАБУДПРОГРЕС" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державне підприємство "Одеський авіаційний завод", в якому просить господарський суд: про зобов`язання ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ОДЕСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ЗАВОД» виконати в натурі обов`язки за Договором Ж25/МТЗ-19 та Специфікаціями №6 від 02.07.2019 р. та №7 від 09.07,2019 р., а саме: здійснити прийняття від позивача Товару: за Специфікацією №6 від 02.07.2019 р., яка є Додатком №6 до Договору №25/МТЗ-19, - Товар клей ВК-2, у кількості 50,00 кг, на суму 163 921,50 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 32 784,30 грн., а всього, разом з ПДВ -196 705,80 грн.; за Специфікацією №7 від 09.07.2019 р., яка є Додатком №7 до Договору №25/МТЗ-19, - Товар смола К-2105, у кількості 2,00 кг, на суму 16 661,70 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 3 332,34 грн. А всього, разом з ПДВ -19 994,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відмова відповідача від прийняття товару за договором купівлі-продажу № 25/ТМЗ-19 від 15.01.2019року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.01.2020р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06.02.2020р. від відповідача надійшов відзив на позов відповідно якого просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою суду від 07.02.2020р. продовжено строк підготовчого провадження до 09.04.2020р.

26.02.2020р. позивачем надано відповідь на відзив відповідно якої вважає заперечення викладені у відзиві необґрунтованими та просить суд задовольнити позовні вимоги.

12.03.2020р. відповідач надав заперечення на відповідь на відзив та вважає правомірним та належним чином реалізовану відмову від прийняття виконання зобов`язання позивачем за специфікаціями №6 та №7 до договору.

Ухвалою суду від 22.07.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судові засіданні не з`явився та надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судові засіданні не з`явився, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою.

У судовому засіданні 07.09.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

15 січня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВІАБУДПРОГРЕС» та ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ОДЕСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ЗАВОД» був укладений Договір купівлі-продажу №25/МТЗ-19 (надалі іменується - Договір №25/МТЗ-19).

Згідно зп. 1.1 Договору ДП «ОАЗ» (надалі Покупець та/або Боржник) взяло на себе зобов`язання прийняти товар (партії товару), надалі - Продукція та/або Товар, та оплатити його на умовах, визначених у Договорі, При цьому, відповідно до плі. 1.1, 2.1, конкретна кількість Товару, його номенклатура та вартість вказуються у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору.

Відповідно до п,4.1. Договору №25/МТЗ-19 оплата товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця згідно рахунку-фактури, Згідно з п.п.4.2, 4.3 Договору, оплата за Договором здійснюється окремо по партії Товару, на умовах визначених тендерними пропозиціями, але не більше ніж вартості Товару. Остаточний розрахунок проводиться протягом 10 банківських днів з дня прийняття Товару, а датою оплати вважається дата перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

В рамках Договору №25/МТЗ~19 між Сторонами узгоджені та підписані Специфікації №6 від 02.07.2019 р. та №7 від 09.07.2019 р,.

Відповідно до умов Специфікації №6 від 02.07.2019 р,. яка є Додатком №6 до Договору №25/МТЗ-19, Покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступний Товар: клей ВК-2, у кількості 50,00 кг, на суму 163 921,50 грн, без ПДВ, І1ДВ 20% - 32 784,30 грн. А всього, разом з ПДВ -196 705,80 грн. Термін постачання товару 45 календарних днів від дати підписання специфікації та авансу 50 %.

03.07.2019 р. Продавець виставив Покупцю рахунок на оплату №108 в рамках специфікації №6 на загальну суму з урахуванням ПДВ 196 705,80 грн. за Товар - клей ВК-2, у кількості 50,00 кг.

22.08.2019 р. на підставі платіжного доручення №2564 від Покупця отримано 98 352,90 грн. із призначенням платежу: «Аванс 50% за клей ВК-2, рах. №108 від 03.07.19, дог.№25/МТЗ- 19 від 15.01.19,"16",тенд. №4129910,в т.ч. ПДВ 16392,21грн.».

Відповідно до умов Специфікації №7 від 09.07.2019 р., яка є Додатком №7 до Договору №25/МТЗ-19, Покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступний Товар: смола К-2105, у кількості 2,00 кг, на суму 16 661,70 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 3 332,34 грн. А всього, разом з ПДВ -19 994,04 грн. Термін постачання товару 35 календарних днів від дати підписання специфікації та авансу 50 %.

09.07.2019 р. Продавець виставив Покупцю рахунок на оплату №113 в рамках специфікації №7 на загальну суму з урахуванням ПДВ 19 994,04 грн. за Товар - смола К-2105, у кількості 2,00 кг.

27.08.2019 р, на підставі платіжного доручення №2659 від Покупця отримано 9 997,02 грн із призначенням платежу: «Аванс 50% за смола К-2105,рах.№113 від 09.07.19,дог. №25/МТЗ-19 від 15.01.19, "19",тенд. №4186618,в т.ч. ПДВ 1666,17грн».

Як зазначає позивач, від Покупця отримано лист №4240/МТЗ від 26.11.2019 р. та лист №4309/МТЗ від 02.12.2019 р, якими Відповідач заявляє про свою відмову від отримання зазначеного вище Товару за Специфікацією №6 від 02.07.2019 р. та Специфікацією №7 від 09.07.2019 р.

Отже позивач вважає, що Відповідач, фактично в односторонньому порядку відмовився від виконання свого зобов`язання щодо прийняття Товару за Договором №25/МТЗ-19 та Специфікаціями №6 від 02.07.2019 р. та №7 від 09.07.2019 р.

З такими діями Відповідача Позивач не погодився, про що йому було повідомлено у листі вих. №6 від 03.12.2019 р. Також у цьому листі була висловлена готовність до негайного відвантаження Товару за Специфікаціями №6 від 02.07.2019 р. та №7 від 09.07.2019 р. та запропоновано підтвердити готовність до його прийняття, а також запропоновано виконати інші зобов`язання Відповідача, що випливають Договору №25/МТЗ- 19.

Позивач посилається на те, що Відповідно до п. 9,6 договору №25/МТЗ-19 від 15.01.2019 р,, а також ст.ст. 188,193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договором №25/МТЗ-19 від 15.01,2019 р. не передбачена можливість Відповідача відмовитися від прийняття товару з підстав, вказаних у листах вих.№4240/МТЗ від 26 Л 1.2019 р. та№4309/МТЗ від 02.12.2019 р.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАБУДПРОГРЕС", позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд про зобов`язання ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ОДЕСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ЗАВОД» виконати в натурі обов`язки за Договором Ж25/МТЗ-19 та Специфікаціями №6 від 02.07.2019 р. та №7 від 09.07,2019 р., а саме: здійснити прийняття від позивача Товару: за Специфікацією №6 від 02.07.2019 р., яка є Додатком №6 до Договору №25/МТЗ-19, - Товар клей ВК-2, у кількості 50,00 кг, на суму 163 921,50 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 32 784,30 грн., а всього, разом з ПДВ -196 705,80 грн.; за Специфікацією №7 від 09.07.2019 р., яка є Додатком №7 до Договору №25/МТЗ-19, - Товар смола К-2105, у кількості 2,00 кг, на суму 16 661,70 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 3 332,34 грн. А всього, разом з ПДВ -19 994,04 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтю 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено, що 15.01.2019р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір, купівлі-продажу №25/МТЗ-19. На виконання даного Договору Сторонами були узгоджені Специфікація №6 від 02.07.19 та №7 від 09.07.19.

Згідно з п. 2 Специфікації №6, термін поставки Товару - 45 днів, з моменту: підписання специфікації та авансу 50%.

22.08.2019р. платіжним дорученням №2564, згідно з рахунком №108 від 03.07.19, за Специфікацією №6 Відповідачем було здійснено авансування у розмірі - 98 352,90 грн. (50% за Товар - клей ВК-2, у кількості 50,00 кг.)

Отже, термін поставки Товару - 45 днів з дня авансування сплинув 06.10.19. З 07.10.19 відбулося прострочення Позивачем виконання своїх зобов`язань.

Згідно з п. 2 Специфікації №7, термін поставки Товару - 35 днів з моменту підписання специфікації та авансу 50%.

27.08.2019р. платіжним дорученням №2659, згідно з рахунком №113 від 09.07.19, за Специфікацією №6 Відповідачем було здійснено авансування у розмірі 9 997,02 грн. (50% за Товар - смола К-2105, у кількості 2,00 кг. На ВК-2, у кількості 50,00 кг.).

Отже, термін поставки Товару - 35 днів з дня авансування сплинув 01.10.19. З 02.10.19 відбулося прострочення Позивачем виконання своїх зобов`язань.

Частиною першої статті 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

В силу ч. 1, 3 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Згідно з ч. З ст. 612 ЦК України, якщо в результаті прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання й вимагати відшкодування збитків.

У зв`язку з тривалим невиконанням Позивачем своїх зобов`язань та втратою через це інтересу кредитором до виконання зобов`язання, листом №4240/МТЗ від 26.11.19 Відповідач повідомив Позивача, що через сплив 50 календарних днів з останнього дня, коли Товар мав бути поставлений, виконання зобов`язання за Специфікаціями №6 та №7 втратило інтерес для Відповідача та просив зарахувати кошти авансування на загальну суму 108 349,92 грн. в рахунок погашення заборгованості за рахунком №23 від 12.02.19 та часткове погашення за товар згідно з рахунком №15 від 30.01.19 та відкоригувати податкові зобов`язання і податковий кредит на вказану суму.

Листом №4309/МТЗ було повторно вказано Відповідачем на втрату інтересу щодо виконання зобов`язання у зв`язку з його тривалим не виконанням.

Натомість Позивачем, у відповідь на дані листи було надано лист №6 від 03.12.19, яким позивач не визнавав наявність прострочення боржника, згідно положень ч. З ст. 612 ЦК України та вказувалось на наявність прострочення кредитора згідно положень ч. 4 ст. 612 ЦК України, також виказувалась готовність поставити Товар за Специфікаціями №6 та №7 та приймання Товару, його оплати та погашення заборгованості за іншими поставками.

Позивач зазначає, що заявляючи про свою відмову від отримання зазначеного Товару за Специфікацією №6 від 02.07.2019 р. та Специфікацією №7 від 09.07.2019 р. Відповідач, фактично в односторонньому порядку відмовляється від виконання свого зобов`язання щодо прийняття Товару за Договором №25/МТЗ-19 та Специфікаціями №6 від 02.07.2019 р. та №7 від 09.07.2019 р., що не допускається посилаючись на п. 9.6 Договору №25/МТЗ-19 від 15.01.2019 р., а також ст.ст. 188,193 Господарського кодексу України.

На момент направлення Позивачу листів №2440/МТЗ від 26.11.19 та №4309/МТЗ від 02.12.19 у Відповідача не могло існувати зобов`язання прийняти Товар, оскільки цей Товар не був тоді поставлений. Дані листи надсилалися у зв`язку з простроченням виконання Позивачем своїх зобов`язань як боржником за Договором, я Відповідач, у своє чергу, був кредитором, який здійснивши авансування, очікував поставки Товару, а тому не може йти мови про односторонню відмову від виконання зобов`язання при відсутності власне самого зобов`язання, яке підлягало виконанню.

Отже, суд вважає, що відповідач відмовився від прийняття виконання зобов`язання Позивача, а не виконання свого зобов`язання, що не є тотожними поняттями.

Виходячи з вищевикладеного, Відповідач не порушував положень п. 9.6. Договору та вказаних Позивачем положень Господарського кодексу України, а відмова від прийняття в порядку ч.3 ст. 612 ЦК України здійснена у належний спосіб та за достатніх підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, на думку суду, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАБУДПРОГРЕС" до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" про зобов`язання вчинити певні дії, задоволенню не підлягає.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАБУДПРОГРЕС" до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача

Повний текст складено 17 вересня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов