ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.09.2020 Справа № 914/764/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Полянського А.П.

розглянувши справу

за позовом: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, м.Львів,

до відповідача: Приватного підприємства Статок Плюс, м.Львів,

про: демонтаж тимчасової споруди на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові.

За участю представників:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився;

встановив:

Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства Статок Плюс про демонтаж тимчасової споруди на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові.

Позовні вимоги мотивовані тим, що тимчасова споруда ПП «Статок плюс» на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові (навпроти ринку «Торпедо») встановлена на об`єкті благоустрою площею 56,0 кв.м. самочинно, без жодних дозвільних документів, до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові не увійшла ( ухвала Львівської міської ради №4527 від 23.04.2015р.). Договір оренди на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення від 15.08.2011р. був укладений терміном на 3 роки.

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 24.01.2017р. №15 зобов`язано ПП «Статок плюс» добровільно демонтувати за власні кошти тимчасову споруду встановлену на об`єкті благоустрою площею 56,0 кв.м. на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові в 10-ти денний термін з часу отримання цього розпорядження. Однак, відповідачем вимоги розпорядження виконані не були, тимчасова споруда в добровільному порядку не демонтована.

Ухвалою від 20.04.2017р. суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи на 11.05.2017р.

Подальший хід розгляду справи відображено в ухвалах суду.

Зокрема, ухвалою від 08.06.2017р. суд зупиняв провадження у справі № 914/764/17 до набрання законної сили рішенням суду у пов`язаній справі № 465/3294/17 (2-а/465/397/17) за позовом ПП Галзахід плюс та ПП Статок плюс до Львівської міської ради та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування розпоряджень органу владних повноважень і зобов`язання вчинити дії, яка розглядається Франківським районним судом міста Львова.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 21.06.2018р. у справі №465/3294/17 (2-а/465/397/17) за позовом ПП Галзахід плюс та ПП Статок плюс до Львівської міської ради та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування розпоряджень органу владних повноважень і зобов`язання вчинити дії в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року рішення Франківського районного суду міста Львова від 21.06.2018р. у справі №465/3294/17 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги залишено без розгляду.

Ухвалою від 13.02.2019р. суд поновив провадження у справі. Окрім того, оскільки відповідно до пункту 9 частини 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції яка набула чинності з 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив розгляд справи в підготовчому засіданні на 12.03.2019р.

Ухвалою від 12.03.2019р. Господарський суд Львівської області зупинив провадження у справі №914/764/17 до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №1.380.2019.001018.

20 лютого 2020 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із заявою про поновлення провадження у справі № 914/764/17.

Заява мотивована тим, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 залишено без розгляду позовну заяву ПП Галзахід плюс та ПП Статок плюс до Львівської міської ради та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання Львівську міську раду внести зміни до ухвали №1568 від 02.03.2017 року шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Личаківському районі м.Львова тимчасових споруд, що належать Приватному підприємству Статок плюс та Приватному підприємству Галзахід плюс за адресою м.Львів, вул.Б.Хмельницького-вул.Кукурудзяна (площею 56,0 кв.м.), та визнання протиправними та скасувати розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №15 від 24.01.2017 року у справі №1.380.2019.001018, і дана ухвала набрала законної сили. Копію відповідної ухвали позивач долучив до поданої заяви.

Ухвалою від 26.02.2020 року суд поновив провадження у справі призначивши розгляд справи в підготовчому засіданні на 10.03.2020.

06.03.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника Відповідача про закриття провадження у справі № 914/764/17. Дана заява мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, як на одну з юридичних підстав позову, посилається на Закон України «Про благоустрій населених пунктів». Відповідно, у спірних правовідносинах позивач виступає як орган владних повноважень, до компетенції якого віднесено забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Зазначаючи, що справа № 914/764/17 є аналогічною до спірних правовідносин у справі № 914/1092/18, які розглянула Велика Палата Верховного Суду, а тому із врахуванням викладених норм законодавства та правової позиції вищої судової інстанції, просить закрити провадження у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до Приватного підприємства «Статок плюс» про зобов`язання демонтувати тимчасові споруди.

Ухвалою від 18.03.2020 суд відклав розгляд справи призначений на 24.03.2020 без визначення дати.

Ухвалою від 28.07.2020 суд призначив розгляд справи в підготовчому засіданні на 09.09.2020.

В підготовче засідання 09.09.2020р. представники сторін не з`явились, причин неявки не вказали.

Суд з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, встановив наступне:

Тимчасова споруда ПП «Статок плюс» на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові (навпроти ринку «Торпедо») встановлена на об`єкті благоустрою площею 56,0 кв.м. самочинно, без жодних дозвільних документів, до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові не увійшла ( ухвала Львівської міської ради №4527 від 23.04.2015р.). Договір оренди на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення від 15.08.2011р. був укладений терміном на 3 роки.

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 24.01.2017р. №15 зобов`язано ПП «Статок плюс» добровільно демонтувати за власні кошти тимчасову споруду встановлену на об`єкті благоустрою площею 56,0 кв.м. на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові в 10-ти денний термін з часу отримання цього розпорядження. Однак, відповідачем вимоги розпорядження виконані не були, тимчасова споруда в добровільному порядку не демонтована.

Відповідно до ст. 20 Закону України « Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень установлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з ухвалою ЛМР № 4526 від 23.04.15р. «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Льовові». Самовільно встановлена тимчаслва споруда (ТС) ТС, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту привязки ТС.

Відповідно до п.19.3.5 Правил благоустрою м.Львова районні адміністрації забезпечують демонтаж самовільно встановлених МАФ; оскільки відсутній договір оренди на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою та паспорт прив`язки тимчасової споруди, остання підлягає демонтажу.

В зв`язку з наведеним позивач звернувся до господарського суду із даним позовом про демонтаж тимчасової споруди.

Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо демонтажу самовільно встановленої відповідачем тимчасової споруди на об`єкті благоустрою площею 56,00 кв.м. на вул Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м. Львові без відповідного дозволу.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний спір за своєю правовою природою є публічно-правовим спором, тому розгляд заявлених вимог у порядку господарського судочинства не може здійснюватись, а провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Як встановлено судом, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, як виконавчий орган місцевого самоврядування звернулась до суду за захистом своїх повноважень у сфері будівництва, щодо фактів самочинного будівництва.

Правовий статус позивача урегульовано у Положенні про Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженому рішенням виконкому Львівської міської ради від 01 листопада 2016 року №977 Про затвердження Положення про районні адміністрації Львівської міської ради та їх структур з подальшими змінами.

Згідно з пунктом 1.1 цього Положення позивач є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, утвореним відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

У вказаному Положенні передбачені повноваження районної адміністрації, до яких, зокрема, належать: 4.49. Надання дозволів на влаштування елементів благоустрою і озеленення у встановленому виконавчим комітетом порядку; 4.50. Розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).

Згідно з статтею 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У статті 30 згаданого Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Відповідно до підпункту 3 пункту б частини першої статті 31 цього Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічну норму закріплено у статті 14 Закону України Про основи містобудування.

Згідно з статті 7 Закону України Про основи містобудування державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові регламентуються Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, який затверджений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.04.2015р.

Пунктами 2.1, 2.2 вказаного Положення визначено, що розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки. Термін розміщення тимчасових споруд не може перевищувати термін дії договору оренди земельної ділянки або договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, встановлений ухвалою міської ради.

Відповідно до підпунктів 7.6, 7.8 цього ж Положення розпорядження районної адміністрації про демонтаж ТС надсилається суб`єкту господарювання протягом 2 днів з дати набрання ним чинності з наданням терміну для добровільного виконання демонтажу ТС у термін до 1 місяця. У разі невиконання власником ТС вимог пункту 7.6 районна адміністрація звертається до відповідного суду з позовом про примусовий демонтаж ТС, встановленої з порушенням цих Правил.

Як встановлено судом, Головою Личаківської районної адміністрації ЛМР 24.01.2017року прийнято розпорядження №15 «Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяній». Вказаним розпорядженням зобов`язано ПП «Статок Плюс», власника нежитлових приміщень, добровільно демонтувати за власні кошти тимчасову споруду встановлену на об`єкті благоустрою площею 56,0 кв.м. на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові. Термін виконання розпорядження визначено в десятиденний термін з часу отримання цього розпорядження.. В звязку з невиконанням даного розпорядження позивач звернувся до суду з відповідним позовом про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяній.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З аналізу статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, це спір в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Господарський процесуальний кодекс України в статі 20 закріплює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (постанова ВП ВС від 21.02.2018 у справі №520/15749/14-ц).

Визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. У даному випадку існує вертикальне підпорядкування відповідача фізичної особи-підприємця, позивачу -виконавчому органу місцевого самоврядування (районній адміністрації).

Згідно п.4.24 Положення про Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету ЛМР № 977 від 01.11.2016 р. (зі змінами) до повноважень районної адміністрації належить розгляд та вжиття заходів у встановленому міською радою та виконавчим комітетом порядку щодо фактів порушення розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм та літніх майданчиків. Відповідно до п.1.1 Положення Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради, відповідно до ухвали міської ради від 26.05.21016 р. № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З огляду на викладене, Личаківська РА наділена контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а отже і публічно-правову природу таких правовідносин (постанова ВП ВС від 30.05.2018 у справі №464/5495/13-ц).

Рішення суб`єкта владних повноважень щодо демонтажу самочинно встановлених тимчасових споруд у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога щодо демонтажу самочинно встановлених тимчасових споруд - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами вчинення відповідних дій у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про здійснення демонтажу самочинно встановлених тимчасових споруд можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про здійснення демонтажу тимчасових споруд є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень щодо такого демонтажу. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 р. по справі № 914/1092/18 та постанові від 13.11.2018 р. у справі № 910/2145/18.

Відтак, Личаківська РА м.Львова звернулася до суду як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій з контролю у сфері благоустрою, оскільки відповідач не демонтував спірну тимчасову споруду в добровільному порядку.

Відповідно до пункту першого частини 1 статі 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведене та позицію Великої палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі оскільки даний спір не підвідомчий господарським судам.

Додатково, суд роз`яснює сторонам, що питання повернення судового збору може бути вирішено в порядку передбаченому статтею 7 Закону України Про судовий збір.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 2, 4, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до Приватного підприємства «Статок плюс» про зобов`язання демонтувати за власні кошти тимчасову споруду встановлену на об`єкті благоустрою площею 56,0 кв.м. на вул. Б.Хмельницького-Кукурудзяна у м.Львові закрити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя О.Д. Запотічняк