ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

15.09.2020м. ДніпроСправа № 904/5739/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернявської Е.О.

та представників:

від позивача: Овчарук О.О.;

від відповідача: Астраханцева Л.Т.,

від третьої особи: Васільєв В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Акціонерного товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (м.Дніпро)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (м.Дніпро)

про стягнення суми інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13-137-ВТВ від 04.01.2013 у розмірі 11 988 369 грн. 84 коп. та визнання недійсним правочину у вигляді заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219 (заява подана на підставі статті 237 Господарського процесуального кодексу України) < Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі - відповідач) суму інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань за договором № 13-137-ВТВ від 04.01.2013 у розмірі 11 988 369 грн. 84 коп.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 179 825 грн. 55 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем (покупцем) зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13-137-ВТВ від 04.01.2013 в частині повної та своєчасної оплати за природний газ, та наявністю основної заборгованості в сумі 348 222 726 грн. 62 коп., що встановлена постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 904/4470/16, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 11.04.2018 та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 у справі № 904/1209/18, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та постановою Верховного суду від 14.08.2019. Позивач посилається на те, що, фактично, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 у справі № 904/4470/16 на теперішній час відповідачем виконана частково у сумі 687 888 157 грн. 36 коп. та залишилась заборгованість у сумі 348 222 726 грн. 62 коп., у зв`язку з чим, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період прострочення з січня по квітень 2019 року в сумі 11 988 369 грн. 84 коп.

Ухвалою суду від 03.12.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 23.12.2019.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 58988/19 від 18.12.2019), в якій він просив суд оголосити перерву на 23.12.209 о 14:00 год., у зв`язку із високою завантаженістю залізничного транспорту у передсвяткові дні, внаслідок чого його представник вимушений був придбати залізничні квитки сполученням Київ-Дніпро з часом прибуття 23.12.2019 о 13:02.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 59658/19 від 21.12.2019), в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність своєї вини у несплаті заборгованості за газ, а саме:

- на момент укладення договору заплановані позивачем обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат на 2013 рік складали 55390,100 тис.куб.м., а наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 1060 від 21.12.2012 розмір таких показників для позивача становив 65512,0 тис.куб.м.;

- в подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду № 11 від 05.02.2015, за змістом пункту 2.1. договору в редакції додаткової угоди № 11 від 05.02.2015 продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 газ в обсязі до 171 365,869 тис. куб. м, у тому числі: у 2013 році - 39 508,910 тис. куб. м; у 2014 році - 56 998,899 тис. куб. м; у 2015 році - до 74 858,060 тис. куб. м.;

- в той же час, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №664 від 24.09.2014 для позивача граничний розмір ВТВ та НВтр на 2014 рік затверджено на рівні 51224,0 тис. куб м із 78653,0 тис. куб.м., розрахованих позивачем, що в свою чергу, на 27429 тис. куб. м. менше, ніш розраховано відповідачем, та меншим ніж фактично придбано у відповідача. НКРЕ за основу для встановлення тарифу взято саме 51,224 млн. куб. м., при цьому, АТ "Дніпропетровськгаз" фактично спожито 56,998 млн. куб. м.;

- наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 122 від 02.03.2015 було затверджено обсяг ВТВ та НВтр на 2015 рік для АТ "Дніпропетровськгаз" у розмірі 46794 тис. куб. м, із 77026 тис. куб. м розрахованих позивачем, що на 30 232 тис. куб.м. менше, ніж розраховано АТ "Дніпропетровськгаз". НКРЕ за основу для затвердження тарифу взято саме 46,794 млн. куб. Фактично спожито АТ "Дніпропетровськгаз" 72,689 млн. куб. м.;

- для виконання своїх статутних функцій і задач та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, відповідач в умовах відсутності коштів достатніх для закупівлі газу для потреб ВТВ, належним чином виконував свої зобов`язання перед кінцевими споживачами і паралельно був поставлений в умови нарощування боргів перед власником ресурсу - ПАТ "НАК "Нафтогаз України";

- штрафні санкції, які позивач намагається стягнути з АТ "Дніпропетровськгаз" у даній справі, нараховані на суму заборгованості, що виникла впродовж 2014-2015 року у зв`язку з неможливістю відповідача виконувати умови договору через відсутність в тарифі на розподіл природного газу компенсації виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат ПАТ "Дніпропетровськгаз", який встановлює НКРЕКП;

- станом на сьогодні діє постанова НКРЕКП від 15.12.2016 № 2283, якою для АТ "Дніпропетровськгаз" встановлений тариф на транспортування природного газу в розмірі 580 грн. 60 коп. за 1000 куб.м. (без врахування ПДВ);

- зазначена постанова не містить компенсацій витрат, що виникли внаслідок неврахування НКРЕКП в тарифах 2014-2015 років необхідних обсягів природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат (далі - ВТВ) та різниці в цінах на ВТВ і недоотримання тарифної виручки у зв`язку із зменшенням обсягів розподілу газу;

- впродовж 2015-2016 років недоотримана сума, що підлягала компенсації за 2014-2015 рік була лише частково компенсована на суму 35 409 грн. 75 коп. за рахунок профінансованого за елементом "компенсація різниці в цінах на ВТВ", а протягом 2015 року в розмірі 12 743 грн. 80 коп. та за елементом "компенсація різниці в цінах на ВТВ протягом 2016 року" в розмірі 22 665 грн. 95 коп., в результаті чого станом на початок 2017 року і станом на сьогодні сума, необхідна до компенсації, складає 277 592 грн. 20 коп.;

- АТ "Дніпропетровськгаз" внаслідок протиправних дій та бездіяльності державних органів при прийнятті власних актів було позбавлене можливості в межах чинного законодавства та законодавчої вимоги цільового використання тарифної виручки здійснити розрахунки за договором через дію обставин, яких воно не мало змоги запобігти або усунути, але відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, а тому підстави для задоволення позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відсутні;

- тариф встановлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності;

- прийняття рішень щодо встановлення обсягів ВТВ належить до компетенції Міністерства палива та енергетики України;

- так, на 2014 рік наказом Міненерговугілля України від 24.09.2014 № 664 для ПАТ "Дніпропетровськгаз" встановлено граничні обсяги ВТВ та НВтр в розмірі 51,224 млн. куб. м., із 78,653 млн. куб.м., розрахованих позивачем, що, в свою чергу, на 27,429 млн. куб.м. менше, ніж розраховано ПАТ "Дніпропетровськгаз";

- НКРЕКП за основу для встановлення тарифу взято саме 51,224 млн. куб. м., при цьому, АТ "Дніпропетровськгаз" фактично спожито 56,998 млн. куб. м.;

- згідно з діючим законодавством затверджені Міненерго величини ВТВ та НВтр не є обов`язковими для НКРЕ при встановленні тарифу, в даних випадках НКРЕ керується економічними розрахунками обсягів витрат на природний газ для потреб ВТВ та НВтр відповідно до вимог Методик ВТВ на НВтр;

- ПАТ "Дніпропетровськгаз" зверталося до НКРЕКП з листами про перегляд тарифу, зокрема, від 10.10.2014 № 11/7-0098, від 05.12.2014 № 11/7-0111, але тариф переглянутий так і не був;

- необхідність перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними мережами для приведення до економічно обґрунтованого рівня була обумовлена зниженням норм споживання природного газу населенням та постійним зростанням закупівельних цін на природний газ для потреб ВТВ, НВтр та власні потреби;

- таким чином, витрати Відповідача значно зросли, а внаслідок такої тарифної політики за підсумками 2015 року АТ "Дніпропетровськгаз" недоотримана сума, що підлягала компенсації внаслідок затвердження меншого об`єму ВТВ та НВтр від розрахованого та збільшення ціни на природний газ, склала 208 012 грн. 28 коп.;

- наказом Міненерговугілля України від 02.03.2015 № 122 встановлено граничні обсяги ВТВ та НВтр в розмірі 46,794 млн. куб.м., із 77,026 млн. куб. м розрахованих позивачем, що на 30,232 млн. куб.м. менше, ніж розраховано ПАТ "Дніпропетровськгаз". НКРЕ за основу для затвердження тарифу взято саме 46,794 млн. куб. Фактично спожито АТ "Дніпропетровськгаз" 72,689 млн. куб. м. Протягом 2015 року діяли наступні постанови НКРЕ, зокрема, від 30.06.2015 № 1893, від 24.09.2015 № 2388;

- витрати відповідача значно зросли, а внаслідок ведення даної тарифної політики за підсумками 2016 року АТ "Дніпропетровськгаз" недоотримана сума, яка підлягала компенсації внаслідок збільшення ціни на природний газ, становила 14 291 грн. 48 коп.;

- станом на сьогодні вбачається, що АТ "Дніпропетровськгаз" недоотримано суму компенсації вартості ВТВ за 2014-2017 рр. в сумі 443 300 грн. 90 коп., при тому, що обсяги ВТВ та НВтр АТ "Дніпропетровсьгаз" було розраховано згідно з Методиками з обґрунтування кожної складової витрат з відповідного виду діяльності, до яких, зокрема, відносяться витрати на закупівлю природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу. Саме ці втрати - ВТВ та НВтр - в найбільшій мірі не враховувались НКРЕКП при встановленні та перегляді тарифів;

- відповідач, як суб`єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності, зважаючи, що діяльність з розподілу природного газу здійснюється відповідачем в умовах імперативного державного регулювання, в тому числі, в частині встановлення тарифів на транспортування природного газу газорозподільними мережами, тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності АТ "Дніпропетровськгаз";

- можливість відповідача розрахуватись за природний газ для потреб ВТВ прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми, передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової;

- АТ "Дніпропетровськгаз" заборонено спрямовувати кошти, одержані за іншими елементами структури тарифу на погашення заборгованості за обсяги природного газу на потреби ВТВ, не покриті тарифом.

Ухвалою суду від 23.12.2019 підготовче засідання було відкладено на 15.01.2020.

Від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх.суду №60836 від 28.12.2019), яке обґрунтоване відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем скеровано позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. суду № 741/20 від 09.01.2020), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зазначив наступне:

- відзив на позов ґрунтується на припущеннях, довільному трактуванню відповідачем норм цивільного та господарського законодавства;

- зі змісту відзиву вбачається, що відповідач намагається у будь-який спосіб уникнути відповідальності за порушення грошового зобов`язання перед позивачем;

- листом від 28.12.2019 № 39/1-685-19 НАК "Нафтогаз України" повідомив, що факт наявності у позивача непогашеного грошового зобов`язання на суму 11 988 369 грн. 84 коп. перед АТ "Дніпропетровсьгаз" не визнає, оскільки такі вимоги є надуманими і не відповідають дійсності.

Від позивача надійшла заява (вх. суду 1937/20 від 15.01.2020), подана в порядку частини 3 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, в якій він заявляє вимогу про визнання недійсним правочину у вигляді заяви АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 №490007.2-Сл-20938-1219, оскільки вважає її безпідставною та такою, що не створює для НАК "Нафтогаз України" будь-яких прав та обов`язків, а тому не визнає заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219.

Ухвалою суду від 15.01.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 04.03.2020 включно, відкладено підготовче засідання на 06.02.2020, залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут".

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 2077/20 від 15.01.2020), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи наступні докази:

- копію витягу з протоколу засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яке проводилось у формі відкритого слухання від 24.12.2019 № 77;

- компакт-диск, на якому міститься відеозапис відкритого засідання НКРЕКП, яке відбулося 24.12.2019. Як зазначає відповідача, вказані докази підтверджують відсутність вини АТ "Дніпропетровськгаз" у простроченні грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ. Так, на засіданні НКРЕКП 24.12.2019 під пунктом 40 порядку денного вирішувалося питання встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу, зокрема, для АТ "Дніпропетровськгаз", на якому було ухвалено включити до складу тарифу компенсацію витрат, пов`язаних із різницею в цінах при закупівлі у 2015-2018 роках природного газу для виробничо-технологічних витрат, нормативних та питомих втрат. Фактично, ухваливши таке рішення, НКРЕКП визнало той факт, що протягом 2015-2019 років діяв тариф, який не покривав витрати на закупівлю природного газу для виробничо-технологічних витрат, і новий тариф не затверджувався НКРЕКП з метою "недопущення соціальної напруги серед населення". Така бездіяльність НКРЕКП заподіяла АТ "Дніпропетровськгаз" численні збитки, в тому числі нарощування боргів перед АТ "НАК "Нафтогаз України". Зокрема, з відеозапису вбачається, що після промови представника Асоціації металургів України Голова НКРЕКП підтверджує факт перебування на стороні промислових споживачів, підкреслює необхідність підвищення тарифів виключно для нового Оператора газотранспортної системи, констатує, що тариф на розподіл природного газу мав би бути втричі більше, аніж діючий. Наведеним підтверджується, що нарощування боргів в газорозподільній галузі відбувалося саме з вини НКРЕКП. Вказані докази не були надані суду разом із відзивом на позовну заяву, оскільки судове засідання у цій справі відбулося 23.12.2019, а засідання НКРЕКП, на якому було затверджено новий тариф на розподілу природного газу - 24.12.2019, - що унеможливило надання даних доказів у встановлений судом строк.

Від відповідача надійшов відзив на заяву, подану в порядку статті 237 Господарського процесуального кодексу України (вх. суду № 4201/20 від 27.01.2020), в якій він заперечує проти визнання недійсним правочину у вигляді заяви АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219 та вважає, що є достатньо підстав для проведення такого зарахування та закриття провадження у справі.

Від третьої особи надійшли пояснення по справі (вх. суду № 6015/20 від 05.02.2020), в яких вона наводить аргументи щодо обґрунтованості заперечень відповідача та вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. Так, третя особа у письмових пояснених зазначає про наявність заборгованості позивача перед ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", яке виникло у зв`язку із невиконанням АТ "НАК "Нафтогаз України" постанови КМУ від 27.02.2019 № 143 в рамках договорів укладених між ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині вартості отриманого природного газу, а саме: договори № 15-709-Н від 30.06.2015, № 16-106-Н від 30.12.2015, № 16-405-Н від 28.10.2016, №17-2014-Н від 12.04.2017, № 17-404-Н від 29.09.2017, № 18-504-Н від 05.11.2018, який був розподілений населенню, в тому числі АТ "Дніпропетровськгаз", яку останній на підставі договору від 06.12.2019 № 06-12/19 про відступлення права вимоги, відступив АТ "Дніпропетровськгаз". Таким чином, третя особа вважає правомірною вимогу АТ "Дніпропетровськгаз" до АТ "НАК "Нафтогаз України" про перерахування грошових коштів в сумі 11 988 369 грн. 84 коп. та заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Від відповідача надійшла заява про забезпечення доказів (вх. суду № 9188/20 від 24.02.2020), в якій він просив суд забезпечити докази шляхом витребування у НАК "Нафтогаз України" інформації (оборотно-сальдових відомостей по рахунках) по відображенню в бухгалтерському обліку заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219, факту її оскарження.

Ухвалою суду від 25.02.2020 заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про забезпечення доказів повернуто без розгляду.

26.02.2020 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020 про повернення заяви про забезпечення доказів без розгляду.

При цьому, при оскарженні в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України), до апеляційної інстанції мають бути скеровані всі матеріали справи.

Ухвалою суду від 26.02.2020 провадження у справі було зупинено до перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 про повернення заяви про забезпечення доказів без розгляду та повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" задоволено та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2020 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Верховного Суду від 07.07.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі № 904/5739/19.

Справа № 904/5739/19 надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області - 28.07.2020.

Враховуючи викладене та у зв`язку із поверненням справи, ухвалою суду від 07.08.2020 поновлено провадження у справі № 904/5739/19 та справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 02.09.2020.

Від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. суду №39722/20 від 31.08.2020), в якому він просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням в іншій справі № 910/9617/20. Вказане клопотання обґрунтоване наступним:

- ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" (третя особа у справі) звернулося з позовною заявою до АТ "НАК "Нафтогаз України" з вимогами: зобов`язати АТ "НАК "Нафтогаз України" виконати вимоги абзац 4 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 №143 "Питання споживання природного газу"; визнати протиправними дії АТ "НАК "Нафтогаз України" з повернення ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" коригуючих актів листом від 25.04.2019 № 26-3525/1.17-19; зобов`язати АТ "НАК "Нафтогаз України" визнати переплату ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" у сумі 1 756 256 489 грн. 16 коп. за договорами купівлі-продажу газу від 30.06.2015 № 15-709-Н, від 30.12.2015 № 16-106-Н, від 28.10.2016 № 16-405-Н, від 12.04.2017 № 17-204-Н, від 29.09.2017 №17-404-Н, від 05.11.2018 № 18-504-Н та оформити первинні документи на підтвердження її визнання; стягнути з АТ "НАК "Нафтогаз України" суму безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 1 756 256 489 грн. 16 коп.

- Господарським судом міста Києва 08.07.2020 відкрито провадження у справі №910/9617/20 за вказаним позовом ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" до АТ "НАК "Нафтогаз України";

- пов`язаність вищевказаних справ, а також об`єктивна неможливість розгляду справи №904/5739/19 до вирішення іншої справи № 910/9617/20 відповідач обґрунтовує тим, що у справі № 904/5739/19 розглядаються, в тому числі, вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до АТ "Дніпропетровськгаз" про визнання недійсним правочину, оформленого заявою АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219 на суму 11 988 369 грн. 84 коп. Заборгованість у АТ "НАК "Нафтогаз України" перед АТ "Дніпропетровськгаз" в розмірі 11 988 369 грн. 84 коп. виникла на підставі договору відступлення права вимоги від 06.12.2019 року № 06-12/19;

- в свою чергу, в листах від 28.02.2019 № 49703-Сл-3292-0219 та від 11.04.2019 №49703-Сл-5589-0419 ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" просило АТ "НАК "Нафтогаз України" здійснити відповідні коригування заборгованості та штрафних санкцій в обліку АТ "НАК "Нафтогаз України" та повідомити суму переплати підприємства за природний газ, придбаний для потреб побутових споживачів у період з липня 2015 року до 01.02.2019 у розрізі вищевказаних договорів;

- правовими підставами таких коригувань були вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 63 "Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами" та постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143 "Питання споживання природного газу".

Також від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (вх. суду № 39724/20 від 31.08.2020), в якій він просив суд залучити до участі у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, оскільки рішення у даній справі може вплинути на її права та обов`язки.

У судовому засіданні 02.09.2020 представник позивача заперечував проти залучення да участі у справі у якості третьої особи Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, оскільки спірні правовідносини за зачіпають права, обов`язки або інтереси вказаної особи.

У судовому засіданні 02.09.2020 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (як уточнив у судовому засіданні 02.09.2020 представник відповідача - на стороні відповідача) - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, з наступних підстав:

- відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

- господарський суд вважає, що будь-яке судове рішення у цій справі не може впливати на права чи інтереси НКРЕКП або ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", оскільки Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг або ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" не є сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 13-137-ВТВ, порушення умов якого відповідачем призвело до виникнення спору в справі № 904/5739/19;

- спір у цій справі стосується виключно договірних правовідносин між сторонами, а питання перегляду НКРЕКП встановленого тарифу стосується правовідносин відповідача (AT "Дніпропетровськгаз") з третіми особами, відмінними від позивача (споживачі послуг відповідача);

- отже, заява AT "Дніпропетровськгаз" від 31.08.2020 про залучення до участі у справі № 904/4470/16 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є безпідставною та такою що не підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду, рішення у даній справі не може вплинути на права або обов`язки вказаної особи щодо однієї із сторін.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. суду № 39725/20 від 31.08.2020), в яких зазначив, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 143, не нараховується постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою КМУ від 08.06.1996 № 619, в редакції, що діяла до 01.10.2014.

Також від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи (вх. суду № 39798/20 від 31.08.2020).

У підготовчому засіданні 02.09.2020 було оголошено перерву до 10.09.2020, з метою надання позивачу можливості надати свої доводи і міркування з приводу клопотання про зупинення провадження у справі та призначення експертизи. Розгляд вказаних клопотань було відкладено.

Від позивача засобами електронного поштового зв`язку надійшла заява (вх. суду №40924/20 від 07.09.2020), в якій він просив суд про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 07.09.2020 було відмовлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у зв`язку з відсутністю технічної можливості її проведення.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява-заперечення щодо призначення експертизи (вх. суду № 41539/20 від 09.09.2020), в якій він просив суд відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- наведені у клопотанні відповідача про призначення експертизи питання є питаннями, які жодним чином не входять до предмету доказування;

- підставою позову про стягнення грошових коштів є факти порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 13-137-ВТВ від 04.01.2013. Окрім того, факт порушення відповідачем зобов`язання вже досліджений та перевірений в межах розгляду справ № 904/4470/16 та № 904/1209/18 та, відповідно, не потребує доказування;

- ні договір № 13-137-ВТВ від 04.01.2003, ні жоден акт цивільного законодавства не ставить обов`язок відповідача з оплати його заборгованості перед позивачем в залежність від відповідної компенсації в тарифі на розподіл природного газу, і, отже, зобов`язання з оплати природного газу, отриманого відповідачем від позивача за договором № 13-137-ВТВ, повинно було бути виконано в строки та порядку, встановлені зазначеним договором та додатковими угодами до нього;

- відповіді на запропоновані відповідачем питання не спричинять змін на вже виконані зі сторони позивача та частково виконані зі сторони відповідача договірні зобов`язання, а відтак, жодним чином не впливають на розгляд даної справи, предметом спору в якій є стягнення інфляційних втрат з підстав невиконання умов договору щодо повної та своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Крім того, від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява-заперечення щодо зупинення, в якій він просив суд відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровскгаз" про зупинення провадження у справі, посилаючись на наступне:

- посилання АТ "Дніпропетровськгаз" на взаємопов`язаність та неможливість розгляду справи № 904/5739/19 до попереднього вирішення спору в справі № 910/9617/20 спростовує та обставина, що у цих справах первісний кредитор ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та наступний кредитор АТ "Дніпропетровськгаз" пояснюють наявність у них права грошової вимоги до НАК "Нафтогаз України" різними та взаємовиключними підставами, що виключає можливість застосування частини 4 статті 75 ГПК України (підстави звільнення від доказування) до спірних у цих справах правовідносин, оскільки предмети доведення наявності/відсутності права вимоги до НАК "Нафтогаз України" у цих справах є різними;

- зокрема, у клопотанні про зупинення провадження у справі № 904/5739/19 АТ "Дніпропетровськгаз" стверджує, що НАК "Нафтогаз України" має зобов`язання з повернення переплати за договірними відносинами в сумі 11 988 369 грн. 84 коп. в силу дії постанов уряду (правова підстава виникнення права вимоги - частина 4 статті 11 ЦК України), а у справі № 910/9617/20 майнові вимоги про стягнення з НАК "Нафтогаз України", у тому числі 11 988 369 грн. 84 коп., ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" пред`являє на підставі статті 1212 ЦК України, якою врегульовано питання про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (правова підстава набуття і збереження НАК "Нафтогаз України" грошових коштів ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" взагалі відсутня);

- окрім того, у клопотанні про зупинення провадження у справі № 904/5739/19 АТ "Дніпропетровськгаз" наголошує на гіпотетичну вірогідність існування в майбутньому судового рішення в іншій справі № 910/9617/20, що дасть суду право закрити провадження у справі № 904/5739/19 через відсутність предмета спору (ймовірна нова обставина);

- очевидно, що це різні обставини, які не мають взаємної логічної процесуальної пов`язаності та вони не можуть мати впливу на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається;

- також позивач вважав за необхідне повідомити, що відповідач з подібним клопотанням звертався нещодавно до Центрального апеляційного господарського суду в межах справи № 904/4470/16. За наслідками розгляду такого клопотання апеляційним судом було відмовлено в його задоволенні та прийнято постанову від 03.09.2020;

- тому, жодних об`єктивних причин, що унеможливлюють розгляд справи №904/5739/19 до попереднього вирішення в судовому порядку спору в справі № 910/9617/20 не існує.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 41852/20 від 10.09.2020), в якому він просив суд закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті.

У підготовче засідання 10.09.2020 з`явилися представники відповідача та третьої особи.

Представник позивача у вказане засідання не з`явився, при цьому, судом враховано наявність клопотання позивача, а також прийнято до уваги технічну неможливість проведення вказаного підготовчого засідання в режимі відеоконференції, про що клопотав позивач. Отже, враховуючи те, що у підготовчому засіданні, серед іншого, мають бути вирішені наявні у справі клопотання, яких у справі велика кількість, а для їх всебічного розгляду необхідно заслухати пояснення всіх учасників справи, суд вважав за доцільне відкласти підготовче засідання, з метою надання позивачу можливості прийняти участь у підготовчому засіданні.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 10.09.2020 підготовче засідання було відкладено на 15.09.2020; задоволено клопотання позивача про участь у вказаному засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (з використанням системи "EaseCon".

У підготовче засідання 15.09.2020 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи.

У вказаному підготовчому засіданні представник відповідача наполягав на задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на доводи, викладені у відповідному клопотанні.

Представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на доводи, викладені у відповідних запереченнях.

Представник третьої особи підтримав заявлене відповідачем клопотання та просив суд зупинити провадження у спарві.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із об`єктивних підстав.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, тощо.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про обставини, які мають преюдиціальне значення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" у справі № 910/9617/20, серед іншого містять вимогу про зобов`язання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" визнати переплату Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у сумі 1 756 256 489 грн. 16 коп. за договорами купівлі-продажу газу від 30.06.2015 № 15-709-Н, від 30.12.2015 № 16-106-Н, від 28.10.2016 № 16-405-Н, від 12.04.2017 № 17-204-Н, від 29.09.2017 №17-404-Н, від 05.11.2018 № 18-504-Н та оформити первинні документи на підтвердження її визнання.

Тобто, предметом доказування у справі № 910/9617/20 є, зокрема, дійсність зобов`язання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" у сумі 1 756 256 489 грн. 16 коп. за договорами, зокрема, від 30.12.2015 № 16-106-Н, від 28.10.2016 № 16-405-Н, від 12.04.2017 № 17-204-Н, від 29.09.2017 № 17-404-Н, від 05.11.2018 №18-504-Н, право вимоги за якими Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" відступило Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", яке, в свою чергу, повідомило Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219 на суму 11 988 369 грн. 84 коп., що є предметом спору у справі № 904/5739/19.

При цьому, у справі № 904/5739/19 розглядається вимога АТ "НАК "Нафтогаз України" до АТ "Дніпропетровськгаз" про визнання недійсним правочину, оформленого заявою АТ "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219 на суму 11 988 369 грн. 84 коп., подана на підставі статті 237 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що подання вимоги про визнання недійсним правочину на підставі статті 237 Господарського процесуального кодексу України фактично прирівнює дану вимогу до позовної і потребує розгляду за загальними правилами господарського судочинства.

У судових засіданнях позивач зазначав про те, що зарахування зустрічних однорідних вимог повинно бути визнане недійсним лише у зв`язку з відсутністю безспірності.

Щодо цього питання суд звертає увагу на наступне.

Так, сам позивач просить визнати односторонній правочин (зарахування зустрічних однорідних вимог) не лише з підстав відсутності безспірності, але і, зокрема, у зв`язку з недійсністю самої вимоги відповідача.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, положення статті 601 Цивільного кодексу України прямо не вмістять такої ознаки правомірності зарахування як "безспірність" зустрічних однорідних вимог. Критерій безспірності приймається до уваги з точки зору доведення дійсності вимоги. Так, зокрема, при розгляді спорів про стягнення заборгованості у випадку наявності заяви про зарахування і заперечення позивача проти неї, суд може відмовити в прийнятті до уваги такої заяви саме в аспекті недоведення дійсності вимоги (підстав, розміру тощо).

При цьому необхідно звернути увагу на правовий підхід до визначення поняття "безспірності", приймаючи до уваги ієрархію правових висновків Верховного Суду. Так, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у справі № 305/2082/14-ц (постанова від 15.01.2020) зазначила, що при визначенні "спірності" заборгованості потрібно виходити не з суб`єктивного ставлення кредитора чи боржника до неї.

Особа, яка заявила про зарахування, має право звернутися до суду з самостійним позовом про задоволення такої вимоги. Інша сторона має право оскаржити таке зарахування шляхом подання позову про визнання недійсним одностороннього правочину. Саме цим правом і скористався позивач.

При цьому суд звертає увагу, що підставами позову, зокрема, є як спірність зарахування, так і недійсність вимоги відповідача до АТ "НАК "Нафтогаз України".

Вказана вимога була передана відповідачу третьою особою.

У той же час необхідно звернути увагу, що АТ "НАК "Нафтогаз України" не оскаржує договір відступлення права вимоги між відповідачем та третьою особою.

Отже, предметом судового розгляду є, зокрема, дійсність вимоги. При цьому позивач, обмежившись лише оскарженням наступного правочину (зарахування), не заявляє вимогу про визнання недійсним первісного правочину відступлення права вимоги.

Таким чином, з однієї сторони, питання дійсності вимоги є підставою позову і тим питанням, на яке повинен дати відповідь суд при розгляді спору; а з іншої сторони, позивач не оскаржує первісний правочин відступлення права вимоги, що обмежує суд у дослідженні даних обставин дійсності вимоги.

При цьому питання дійсності вимоги (наявності переплати) є безпосереднім об`єктом дослідження у справі № 910/9617/20, що розглядається Господарським судом міста Києва.

Поставивши перед судом вимогу про визнання недійсним зарахування як з підстав безспірності так і з підстав недійсності вимоги, суд не має повноважень, як вважає позивач, визнати недійсним оскаржуване зарахування лише з підстав відсутності безспірності (на думку позивача) без надання оцінки дійсності вимоги.

Також суд звертає увагу, що зупинення провадження у справі у даній ситуації є необхідним. Так, якщо суд прийме рішення по даній справі про визнання недійсним зарахування з підстав недоведення дійсності права вимоги та її спірності, на чому наполягає позивач, а в подальшому Господарським судом міста Києва буде встановлено дійсність вимоги, то відповідач буде фактично позбавлений судового захисту, оскільки проведення повторного зарахування не відновить права відповідача, оскільки зобов`язання припиняється з моменту вчинення зарахування. Відповідно, основне зобов`язання буде визнане припиненим не з 2019 року, а з моменту нового зарахування, що вплине на можливість здійснення подальших нарахувань.

Суд звертає увагу, що зупинення провадження у справі в подібних випадках є сталою судовою практикою (щодо зупинення провадження у справі про визнання недійсним зарахування зустрічних однорідних вимог до набрання законної сили рішенням у справі про дійсність чи недійсність такої вимоги зокрема ухвала господарського суду міста Києва від 16.10.2014 у справі № 910/13986/14, від 21.07.2016 у справі № 910/25493/15, ухвали Господарського суду Львівської області від 22.03.2016 у справі № 919/2348/15 та від 07.06.2016 у справі № 914/2246/15). При розгляді даних справ, суди зазначили, що пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення.

Слід також відзначити, що наявність/відсутність рішення суду, що набрало законної сили, з приводу дійсності/недійсності зобов`язання зарахування зустрічних однорідних вимог, є визначальним під час вирішення такого питання, про що вказано також і в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 904/4470/16, в якій надано оцінку заявленому з аналогічних підстав клопотанню про зупинення провадження у справі.

При цьому господарський суд зазначає, що під об`єктивною неможливістю розгляду справи є неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду (справа № 910/9617/20 підсудна Господарському суду міста Києва). Також, встановлення даних обставин не охоплюється предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням викладеного справи № 904/5739/20 та № 910/9617/20 є пов`язаними, розгляд справи № 904/5739/20 є неможливим до розгляду справи № 910/9617/20.

З приводу посилання позивача на тривалий розгляд даної справи господарським суд, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Слід звернути увагу на те, що згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Судом враховано, що:

- завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави;

- під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи;

- відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, приймаючи до уваги все вищевикладене, а також предмет та підстави позову, наявність у справі заяви позивача, поданої в порядку статті 237 Господарського процесуального кодексу України, складність та багатогранність спірних правовідносин, а також всі описані вище обставини справи, враховуючи, що під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку щодо доцільності розгляду даної справи в межах розумного строку.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 227, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 904/5739/19 за позовом Акціонерного товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення суми інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13-137-ВТВ від 04.01.2013 у розмірі 11 988 369 грн. 84 коп. та визнання недійсним правочину у вигляді заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 21.12.2019 № 490007.2-Сл-20938-1219 (заява подана на підставі статті 237 Господарського процесуального кодексу України) до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/9617/20, що розглядається Господарським судом міста Києва.

Зобов`язати сторін повідомити Господарський суд Дніпропетровської області про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 904/5739/19, на підтвердження чого подати належні докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 15.09.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений - 15.09.2020

Суддя Ю.В. Фещенко