РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2020Справа № 910/9135/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом комунального некомерційного підприємства Фастівської міської ради «Фастівський міський Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШКЛІН»

про стягнення 67500,00 грн.

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом комунальне некомерційне підприємство Фастівської міської ради «Фастівський міський Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» до товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШКЛІН» про стягнення 67500,00 грн., з яких: 30000,00 грн. боргу, 37500,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не поставив оплачену позивачем продукцію по договору поставки № 302 від 26.03.2020.

Суд своєю ухвалою від 30.06.2020 відкрив провадження у справі № 910/9135/20 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

26.03.2020 комунальне некомерційне підприємство Фастівської міської ради «Фастівський міський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «ФРЕШКЛІН» (постачальник) уклали договір № 302 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 та п.1.2 Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар медичного призначення - засоби індивідуального захисту маски медичні (далі - товар), відповідно до специфікації.

Додатком 1 до Договору передбачено, що постачальник зобов`язаний поставити покупцю товар - медичні маски "SAFE MASK", Німеччина (тришарова, блакитна, 50 шт./уп.) у кількості 80 упаковок.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки товарів: березень 2020 року.

Постачальник зобов`язаний поставити товар відповідно до встановлених графіків (п. 6.3.1 Договору).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що в разі не поставки постачальником товарів, визначених цим договором, протягом 5 (п`яти) днів без поважних причин, покупець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, повідомивши про це постачальника за 5 (п`ять) календарних днів до дати розірвання договору.

27.03.2020 позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 30000,00 грн. як попередню оплату за маски медичні.

В строк до 31 березня 2020 року відповідач маски не поставив.

Враховуючи, що позивач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, не поставив товар, позивач направив відповідачу лист № 229 від 08.05.2020 про розірвання Договору в односторонньому порядку згідно з п. 7.3 Договору з 20.05.2020 та вимогу повернути попередню оплату.

20.05.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення 30000,00 грн.

Відповідач не повернув 30000,00 грн.

Право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати у випадку, якщо продавець не передав товар у встановлений строк передбачено ч. 3 ст. 693 ЦК України.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на день розгляду справи відповідач товар на суму 30000,00 грн. не поставив, кошти не повернув.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення 30000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань при закупівлі товарів (робіт, послуг) за бюджетні кошти постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 2,5% від суми необхідної для сплати товару за один день постачання, за кожен окремий раз невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань.

Позивач заявив до стягнення з відповідача підлягає 37500,00 грн. штрафу за період з 01.04.2020 по 20.05.2020.

Задовольняючи вказану вимогу позивача, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 ГК України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором згідно з частиною 4 ст. 231 ГК України.

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено ЦК України види забезпечення виконання зобов`язань визначено частиною 2 ст. 546 ЦК України, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, зокрема, передбаченої п. 7.2 Договору.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 37500,00 грн. пені.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов комунального некомерційного підприємства Фастівської міської ради «Фастівський міський Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» до товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШКЛІН».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШКЛІН» (вул. Княжий затон, буд.2/30, м. Київ, 02095, код 38139448) на користь комунального некомерційного підприємства Фастівської міської ради «Фастівський міський Центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» (вул. Київська, буд. 57, м. Фастів, Київська область, 08500, код 01107935) 30000,00 грн. боргу, 37500,00 грн. пені, 2102,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун