ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року Справа № 923/283/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., при секретарі судового засідання Короткій Ю.А.

за участю представників судового процесу:

від позивача - Піун С.П., довіреність № 14-194 від 17.05.2020,

від відповідача - Колес`янкін М.І., директор,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДР 20077720

до відповідача: Комунального підприємства "Олешки-Сервіс" Олешківської міської ради, 75101, Херсонська область, м. Олешки, вул. Миру, 3а, код ЄДР 34988325

про стягнення 3 158 319 грн. 06 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви, клопотання, процесуальні дії суду.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі по тексту рішення АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Олешки-Сервіс" Олешківської міської ради (надалі по тексту рішення КП "Олешки-Сервіс") 3 158 319 грн. 06 коп., що становлять 2311687,49 боргу, 364 338,92 грн. втрат від інфляції, 180 256,47 грн. в якості 3% річних та 302 036,18 грн. пені у правовідносинах за договором постачання природного газу № 1145/1718-ТЕ-33, укладеного сторонами 15.09.2017.

Позов обґрунтовано твердженням про порушення КП "Олешки-Сервіс" умов вказаного договору в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.

10.04.2020р. за вх.№2839/20 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд зменшити розмір пені до 100 грн. 00 коп. та відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідач зазначає, що внаслідок невиконання державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування різниці в тарифах та примусового стягнення заборгованості, а також не встановлення тарифів на послугу, що виробляється підприємством на економічно обґрунтованому рівні, КП "Олешки-Сервіс" недоотримав та продовжує недотримувати значні кошти, що впливає на здійснення своєчасних розрахунків за природний газ.

21.04.2020р. за вх.№3060/20 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує проти зменшення розміру пені, заявленої до стягнення. Так, за твердженнями позивача, зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, зокрема, несплата основного боргу з січня 2018р., даний випадок не є винятковим та не надано належних та допустимих доказів поважності порушення умов договору, то підстави для зменшення розміру пені відсутні. На думку позивача, право на зменшення неустойки (штрафу, пені) виникає у суду виключно за наявності значного перевищення неустойки перед розміром збитків.

Позивач вказує, що сума пені за несвоєчасну оплату поставленого газу на умовах договору№1145/1718-ТЕ-33 від 15.09.2017р. в розмірі 302036,18грн. не є "значною" чи "надмірно" великою, виходячи із суми основного боргу по договору та часу прострочення належних до сплати сум.

Позивач наголошує, що посилання відповідача на скрутне фінансове становище через несвоєчасність розрахунків населення за спожиті послуги не є виключною обставиною, яка в розумінні закону є підставою для зменшення розміру штрафниї санкцій.

За твердженнями позивача, КП "Олешки-Сервіс" як сторона, яка надає оплатні послуги, має вчиняти дії щодо належного виконання його контрагентами своїх зобов`язань та вчиняти дії направлені на стягнення заборгованості за надані послуги та запобігати несвоєчасним розрахункам.

Позивач зазначає, що зменшення судом розміру пені спричинить позивачу додаткові витрати та дозволить відповідачу безкарно порушувати договірні умови. Загальна сума заявлена до стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних не компенсує повністю втрат від сплати відсотків за комерційними кредитами

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 23.04.2020р. підготовче засідання по справі було відкладене до 21.05.2020р.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 21.05.2020р. підготовче засідання по справі було відкладене до 23.06.2020р. Цією ж ухвалою суду було постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, до 24.06.2020 включно.

22.06.2020 за вх.№4629/20 від позивача надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 23.06.2020 підготовче провадження у справ було закрито та призначено розгляд справи по суті на 21.07.2020.

З підстав викладених в ухвалі суду від 21.07.2020, судове засідання було відкладене на 30.07.2020.

28.07.2020 за вх.№5703/20 від відповідача надійшов розрахунок розміру інфляційних втрат. Відповідач також зазначив, що позивачем завищено суму інфляційних втрат, нарахованих позивачем.

З підстав викладених в ухвалі суду від 30.07.2020 було продовжено строк розгляду справи по суті та відкладено судове засідання до 08.09.2020.

11.08.2020 за вх.№6017/20 від позивача надійшли письмові пояснення по справі. Позивач зазначає у поясненнях, що інфляційні втрати розраховані відповідно до рекомендацій викладених у інформаційному листі Вищого господарського суду від 17.07.2012 №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права".

Позивач зауважує, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права і інтересу.

Наводячи правові позиції Верховного Суду, позивач наголошує, що АТ "НАК "Нафтогаз України" вірно визначено розмір інфляційних втрат, механізм розрахунку яких відповідає нормам законодавства.

В судовому засіданні 08.09.2020 представник відповідача визнав суму основної заборгованості та заперечував проти позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції, а також просив у разі задоволення позовних вимог, зменшити розмір пені, заявленої до стягнення. Окрім того, відповідач стверджував про невірно здійснений позивачем розрахунок розміру втрат від інфляції, заявлених до стягнення.

Позивач у судовому засіданні 08.09.2020 підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових проясненнях.

На підставі ст. 240 ГПК України в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

Враховуючи предмет та підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі, належать: наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань відповідача перед позивачем, а також факт того, що відповідач своєчасно не розрахувався за отриманий газ, розмір нарахованої пені, 3% річних та втрат від інфляції.

Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Позивачем на підтвердження наявності правових підстав для виникнення грошових зобов`язань відповідача та розміру означених зобов`язань, надано наступні докази:

- договір №1145/1718-ТЕ-33 постачання природного газу від 15.09.2017р. (а.с. 10-19);

- додаткову угоду №1 від 12.01.2018р. до договору постачання природного газу від 15.09.2017 №1145/1718-ТЕ-33 (а.с.20-21);

- розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань за договором №1145/1718-ТЕ-33 постачання природного газу від 15.09.2017р. (а.с.22-25);

- акти приймання передачі природного газу від 30.11.2017р., 31.12.2017р., 31.01.2018р., 28.02.2018р., 31.03.2018р. (а.с. 23-30);

- сальдо по КП "Олешки-Сервіс" (а.с.31);

- довідку по операціях за договором №1145/1718-ТЕ-33 постачання природного газу від 15.09.2017р. (а.с.32).

Відповідачем на підтвердження того, що КП "Олешки-Сервіс" позбавлено можливості здійснювати своєчасні розрахунки з позивачем за спожитий газ та в обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені до 100грн., надано наступні докази:

- фінансову звітність КП "Олешки-Сервіс" (а.а.54);

- листи на адресу Олешківського міського голови щодо погашення заборгованості (а.с.55- 58).

Обставини, які встановленні судом та мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотивована оцінка аргументів наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

15.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник, нове найменування АТ "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" відповідно до Постанови КМ України №226 від 06.03.2019) та Комунальним підприємством "Олешки-сервіс" Олешківської міської ради (споживач) укладено договір постачання природного газу №1145/1718-ТЕ-33 (надалі по тексту рішення договір) (а.с.10-19), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У пунктах 2.1.-2.4., 4.1., 5.2., 5.4. договору сторонами узгоджено обсяги природного газу, що планується передати в період з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно), порядок його обліку, ціну за 1000 куб.м газу та загальну вартість природного газу за цим договором.

У пункті 3.1. договору сторони узгодили, зокрема, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (пункт 3.7. договору).

В силу пункту 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до умов пункту 7.2. договору серед іншого, також передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

За умовами пункту 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005.

Згідно з пунктом 10.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. до 31.03.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 12.1 договору).

В подальшому 12.01.2018р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 щодо внесення змін до договору №1145/1718-ТЕ-33 від 12.01.2018р. (а.с.20-21), відповідно до якої, серед іншого, п.61. договору було викладено в наступній редакції: "сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. "

Окрім того, названою додатковою угодою п. 8.2. договору було викладено в наступній редакції: "у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256".

На виконання даного договору Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року передало, а КП "Олешки-Сервіс" прийняло природний газ на загальну суму 4302149,38грн.(з урахуванням податку на додану вартість): за актом від 30.11.2017р. на суму 709097,93грн., за актом від 31.12.2017р. на суму 769036,48грн., за актом від 31.01.2018р. на суму 1023154,12грн., за актом від 28.02.2018р. на суму 898941,89грн. та за актом від 31.03.2018р. на суму 901918,96грн. (а.с. 26-30)

Оплата за природний газ здійснювалася відповідачем несвоєчасно, зокрема, за зобов`язаннями щодо оплати природного газу за листопад , грудень 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року, що підтверджується матеріалами даної справи: позовною заявою та розрахунком штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань за договором від 15.09.2017 №1145/1718-ТЕ-33, довідкою по операціях за договором від 15.09.2017 №1145/1718-ТЕ-33, відзивом відповідача на позовну заяву . З приводу встановлених судом обставин прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором будь-яких розбіжностей між сторонами не існує, що вказує на їх визнання обома сторонами у справі.

В силу приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином обставини наявності у відповідача прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого умовами договору від 15.09.2017 №1145/1718-ТЕ-33, суд вважає доведеними та такими, які не підлягають доказуванню у даній справі.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Між сторонами склалися правовідносини з постачання природного газу. Спір стосується наявності підстав для стягнення основної суми заборгованості за поставлений газ, пені, інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з простроченням зобов`язання зі своєчасної оплати поставленого газу. На підставі ст.ст.11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін .

Відповідно до ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Водночас, згідно вимог ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору.

Матеріалами справи підтверджено, та не спростовано відповідачем наявність заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий газ у розмірі 2311687,49грн.

Пунктами 1 ст.230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до вимог ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору сторони узгодили, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 16,4% річних (15,3% річних з 12.01.2018р. згідно з додатковою угодою №1), але не більше подвійної облікової ставки, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Вказаний пункт договору узгоджується із положеннями ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", відповідно до яких платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст.614 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок трьох процентів річних, нарахованих за порушення відповідачем строку оплати вартості природного газу, встановленого п.6.1. договору (а.с. 22-25).

У розрахунку відображено суми та дати оплат, які свідчать про те, що оплата вартості газу, переданого відповідачу у період з листопада 2017р. по березень 2018р., проводилась ним з порушенням строку, визначеного п.6.1. договору.

Відповідач в процесі судового розгляду зауважень до розрахунку не висловив, контррозрахунку відповідачем надано не було.

З огляду на порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого п.6.1. договору, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 180256,47грн. в якості 3% річних.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 364338,92грн. інфляційних втрат, відповідачем було подано контррозрахунок інфляційних втрат та було вказано на невірність розрахунків, наданих позивачем. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається "послідовність, утворена за певною закономірністю".

При зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, і від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 25.08.2020 по справі №924/534/19.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції, визнано його арифметично вірним. Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань, а також враховуючи положення наведених вище норм законодавства, позовні вимоги про стягнення з відповідача 364338,92грн. інфляційних втрат, підлягають задоволенню.

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення суми пені у розмірі 302036,18грн., суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549ЦК України).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Так, в пункті 8.2. договору сторони встановили можливість застосування пені у випадку невиконання та неналежного виконання споживачем зобов`язань по договору відповідно у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу за весь період прострочення.

Отже нарахування позивачем 302036,18 грн. пені за періоди, вказані у розрахунку, є правомірними та судом перевірені на предмет правильності її розрахунку.

Поряд з цим, відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 100грн.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи наведено у ст. 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, від 08.05.2018 у справі №924/709/17.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України).

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18).

При цьому слід враховувати, що правила ст.551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Суд враховує правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 р., про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

При цьому, зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів (позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19).

Враховуючи необхідність дотримання балансу інтересів сторін, суд виходить з того, що у діях відповідача відсутній умисел у порушенні зобов`язань з причин несвоєчасної виконання контрагентами перед відповідачем своїх зобов`язань з оплати теплової енергії та неналежною платіжною дисципліною контрагентів у здійсненні оплати послуг з теплопостачання.

Крім того, суд враховує, що природний газ використовується відповідачем для виробництва теплової енергії, а споживачами послуг з теплопостачання є населення. Через низьку платіжну дисципліну споживачів відповідач має значну дебіторську заборгованість; його майновий та фінансовий стан в період економічної кризи не може забезпечити прибутковість підприємства, що відображено в наданому звіті про фінансові результати.

Суд звертає увагу, що штрафні санкцій не є основним доходом АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і не можуть впливати на його господарську діяльність.

Поряд з цим, позивачем не зазначено, та не доведено належними доказами понесення ним збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором.

Суд також зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача, докази настання негативних наслідків та понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (невиконання) відповідачем умов Договору № 1145/1718-ТЕ-33.

Господарський суд також зазначає, що в сукупності із об`єктивними обставинами, складної ситуації у державі та її економічного становища, обставини, на які посилався відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, свідчать про їх винятковість, а отже вбачається наявність підстав у суду першої інстанції для часткового задоволення такого клопотання.

Мінімальний розмір збитків, який міг понести позивач, компенсується за рахунок стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань та 50 % заявленої до стягнення пені.

З огляду на викладені обставини в сукупності суд, користуючись правом, наданим йому ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшує розмір заявленої до стягнення пені до 151018,09грн.

В частині стягнення пені в розмірі 151018,09грн. слід відмовити в задоволенні позову в зв`язку із зменшенням судом розміру пені на 50%.

Доводи позивача про те, що відсутність коштів через несвоєчасність розрахунків контрагентів відповідача та інші обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру пені, не приймаються судом до уваги, оскільки ці обставини не є єдиними підставами для зменшення розміру пені, а оцінені судом в сукупності з іншими.

Разом з цим, зменшуючи розмір пені лише на 50%, суд врахував принцип збалансованості майнових інтересів обох сторін, те, що АТ "НАК "Нафтогаз Україна" є підприємством державного сектора економіки, об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Вимагаючи суд зменшити суму штрафу до 100 грн., відповідач таким чином хоче ототожнити зменшення розміру неустойки з повним звільненням боржника від відповідальності за порушення зобов`язання (стаття 218 Господарського кодексу України), тоді як зі змісту статті 233 Господарського кодексу України, яка регулює зменшення розміру штрафних санкцій, чітко вбачається, що зменшення судом розміру стягуваної пені є проявом обмеження відповідальності боржника, але аж ніяк не звільненням його від відповідальності.

Зменшення розміру пені до 100 грн. фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, з відповідача підлягають стягненню пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу у розмірі 151018,09 грн. (302036,18 грн. х 50%).

Чи були і ким порушенні, не визнанні або ос порені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів суд вважає, що Відповідач порушив договірні зобов`язання щодо сплати грошової заборгованості, у зв`язку з чим повинен сплатити позивачу основний боргу сумі 2311687,49грн., 151018,09грн пені, 180256,47грн річних, 364338,92грн інфляційних, а тому позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню з урахуванням зменшення розміру пені на 50% у вказаних сумах.

Розподіл судових витрат.

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 45109,52 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Олешки-Сервіс" Олешківської міської ради (75101, Херсонська область, м. Олешки, вул. Миру, 3а, код ЄДР 34988325) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДР 20077720) заборгованість за поставлений газ у розмірі 2 311 687,49 грн., 151 018,09 грн. пені, 180 256,47 грн. річних, 364 338,92 грн. інфляційних та 45109,52 грн. компенсації по сплаті судового збору.

3. Відмовити у задоволенні стягнення пені у розмірі 151 018,09 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 11.09.2020

Суддя Н.А. Павленко