ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Справа № 903/539/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Котюбіна А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Іщик В.А.,

від відповідача: не з`явився,

розглядаючи апеляційну скаргу підприємця Самойліч Наталії Володимирівни на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 20.05.2020 року суддею Кравчук А.М. у м. Луцьк (повний текст ухвали складено 25.05.2020 року) у справі № 903/539/18

за заявою підприємця Самойліч Наталії Володимирівни про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

за позовом Луцької міської ради

до підприємця Самойліч Наталії Володимирівни

про визнання укладеним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 року визнано укладеним з 21.02.2018 року між Луцькою міською радою та підприємцем Самойліч Н.В. договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста № 07 від 13.02.2018 року у відповідній редакції. Стягнуто з підприємця Самойліч Н.В. на користь Луцької міської ради в особі виконавчого комітету Луцької міської ради 1762 грн. коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення суду видано наказ № 903/539/18-1 від 25.10.2018 року.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 року рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача 1762 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2019 року постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 скасовано, рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 року залишено в силі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3524 грн. судового збору з касаційної скарги.

06.04.2020 року до суду першої інстанції звернулась підприємець Самойліч Н.В. із заявою від 03.04.2020 року про перегляд рішення Господарського суду Волинської області № 903/539/18 від 19.09.2018 року за нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи зазначену заяву, Самойліч Н.В. вказала, що заява № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року, якою вона просить "вирішити питання пайової участі у створенні інфраструктури міста Луцька при будівництві (реконструкції) об`єкта "Реконструкція офісних приміщень з гаражем під офісні приміщення та складські приміщення на вул. Вахтангова, 2-б у м. Луцьку. В разі необхідності сплати пайових внесків просить надати проект відповідного договору з розрахунком", на підставі якої, як доказ у справі, прийнято рішення суду, відповідачем не виготовлялась, не підписувалася, додатки до заяви не подавались. Крім того, договір про пайову участь відповідачем не отримувався. На момент звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами об`єкт нерухомого майна, що реконструюється відповідачем, не прийнято до експлуатації. Ознайомитись з вказаною заявою стало можливим для відповідача внаслідок отримання копії заяви з додатками як відповідь на адвокатський запит.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 20.05.2020 року відмовлено у задоволенні заяви підприємця Самойліч Н.В. від 06.04.2020 року про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 року за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, підприємець Самойліч Н.В. звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останню скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити; витребувати від Управління капітального будівництва Луцької міської ради оригінал заяви Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року; призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: чи належить підпис на заяві Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року Самойліч Наталії Володимирівні? Проведення експертизи доручити експертам Волинського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України (43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 43).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги підприємець вказала про те, що відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення суду, суд першої інстанції не взяв до уваги необізнаність відповідача щодо поданої заяви, а факт участі у справі представника відповідача судом помилково розцінено як відсутність підстав для витребування доказів та призначення судової експертизи у справі. Посилання суду першої інстанції на положення Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", з огляду на предмет доказування, жодним чином не спростовує доводів заявника щодо наявності підстав для перегляду рішення суду. Судом першої інстанції не розмежовано можливість бути обізнаним щодо спірної заяви та участь представника в розгляді справи. З огляду на вказане, суд обмежився формальними висновками та безпідставно відмовив у дослідженні доказів у справі. Крім того, скаржник зазначила про те, що відповідно до вимог ст.ст. 81, 99 ГПК України наявні підстави для витребування доказів у справі та призначення судом експертизи. Зокрема, оригінал примірника заперечуваної відповідачем заяви Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року знаходиться у відповідача - структурному підрозділі Луцької міської ради Управлінні капітального будівництва. Відповідно до ст. 81 ГПК України врегульовано питання витребування доказів у справі. Зокрема, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Крім цього, для об`єктивного розгляду справи доцільним є призначення судової експертизи щодо належності підпису на заяві відповідачу. Оскільки вказані обставини є важливими для об`єктивного розгляду спору, а суд першої інстанції безпідставно відмовив у витребуванні доказів, наявні підстави для подання відповідного клопотання до апеляційного суду.

Від позивача на адресу суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу підприємця Самойліч Н.В. залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити останню без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання відповідач був повідомлений судом належним чином.

Враховуючи приписи ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 320 ГПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: - істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; - встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; - скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 4 цієї ж статті ГПК України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Поряд з цим, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи. Тобто коли врахування таких обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Відтак, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи.

Разом з цим, зазначеними процесуальними нормами не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою спеціальною процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Як зазначено вище, в обґрунтування заяви про перегляд рішення суду першої інстанції у даній справі за нововиявленими обставинами відповідач послалась на те, що заява № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року, якою Самойліч Н.В. просить "вирішити питання пайової участі у створенні інфраструктури міста Луцька при будівництві (реконструкції) об`єкта "Реконструкція офісних приміщень з гаражем під офісні приміщення та складські приміщення на вул. Вахтангова, 2-б у м. Луцьку. В разі необхідності сплати пайових внесків просить надати проект відповідного договору з розрахунком", на підставі якої, як доказ у справі, прийнято рішення суду, відповідачем не виготовлялась, не підписувалася, додатки до заяви не подавались. Крім того, договір про пайову участь відповідачем не отримувався. На момент звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами об`єкт нерухомого майна, що реконструюється відповідачем, не прийнято до експлуатації. Безпосередньо відповідач не приймала участь в судових засіданнях під час розгляду даної справи, участь у справі здійснювалась шляхом представництва інтересів. Ознайомитись з вказаною заявою стало можливим для відповідача внаслідок отримання копії заяви з додатками як відповідь на адвокатський запит.

Однак, такий доказ, як заява підприємця Самойліч Н.В., існував на час вирішення справи, що не заперечується самим заявником.

Судами встановлено, що позовна заява Луцької міської ради № 1.1-8/5970 від 31.07.2018 року з додатками (в тому числі спірна заява підприємця Самойліч Н.В.), яка подавалась в межах даної справи, була надіслана позивачем на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною АТ "Укрпошта".

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що процесуальні документи суду першої інстанції в межах даної справи неодноразово направлялись на юридичну адресу відповідача, однак, повертались об`єктом поштового зв`язку з позначками "за незапитом". Факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною юридичною адресою та які повернулися до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

В силу ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Разом з цим, в силу п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.

З огляду на викладене, відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух даної справи безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатись наданими йому процесуальними правами щодо ознайомлення з матеріалами справи в період розгляду справи. Проте, особисто такими можливостями не скористався, а через представника.

Поряд з цим з матеріалів справи також вбачається, що представник підприємця Самойліч Н.В. (адвокат Василюк І.М.) звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи лише 04.12.2018 року, тобто після трьох місяців після вирішення справи. Ознайомившись з матеріалами справи 06.12.2018 року та зробивши фотокопії усіх наявних документів, що підтверджено самим представником на заяві, останній дізнався про наявність спірної заяви відповідача № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року та отримав її фотокопію.

Разом з цим, судом встановлено, що представник відповідача неодноразово був присутнім у судових засіданнях апеляційної та касаційної інстанції та не міг бути необізнаним про наявність такого доказу, як заява підприємця Самойліч Н.В № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року.

Також судом першої інстанції обґрунтовано та підставно не прийнято до уваги твердження Самойліч Н.В. про те, що остання не була обізнана про обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги в межах даної справи, в тому числі наявність заяви № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року, з огляду на те, що вона безпосередньо не приймала участь в судових засіданнях під час розгляду справи у зв`язку з здійсненням представництва її інтересів уповноваженим представником.

Відповідно до ст. 61 ГПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Судами встановлено, що представник відповідача Василюк І.М. діє на підставі ордеру серії ВЛ № 000048239 від 03.12.2018 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 245 від 04.06.2003 року. Згідно зворотної відмітки на ордері, процесуальні права Василюка І.М. не обмежені.

В силу ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги.

Відтак, уповноважений представник діє лише від імені та в інтересах свого довірителя та зобов`язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення, в тому числі хід судової справи.

Матеріалами справи підтверджується, що представник відповідача був обізнаний про розгляд даної справи, наявність заяви № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року, брав участь у судових засіданнях в апеляційній та касаційній інстанціях, а відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що про існування спірної заяви відповідач дізналась лише в результаті отримання адвокатського запиту від 16.03.2020 року, а саме 18.03.2020 року.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи. Подання нових доказів і посилання на обставини, які існували на час розгляду, але про які не повідомляла сторона, не є нововиявленими обставинами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач була обізнана про наявність спірної заяви, проте при розгляді справи не заперечувала її подання, клопотання про призначення експертизи не заявляла.

Стосовно клопотань скаржника про витребування від Управління капітального будівництва Луцької міської ради оригінал заяви № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи належить підпис на заяві № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року Самойліч Н.В., проведення експертизи доручити експертам Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (ідентичні клопотання було подано до суду першої інстанції), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог з огляду на наступне.

В силу ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу (ст. 100 ГПК України) та надає експерту матеріали, необхідні для проведення експертизи (ст. 102 ГПК України).

Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необізнаність відповідача про підстави, якими обґрунтовано позовні вимоги в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, у зв`язку з участю в судових засіданнях її представника, а не її особисто, не є належною підставою для призначення судової почеркознавчої експертизи щодо вивчення належності підпису Самойліч Н.В. на заяві № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року.

Клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи за своєю правовою природою буде новим доказом, який в межах даної справи не досліджувався та не оцінювався, а відтак встановлені обставини не можуть вважатися нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України, а є новими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання скаржника про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи

З огляду на відмову у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, клопотання про витребування оригіналу заяви № Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 року також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області від 20.05.2020 року у справі № 903/539/18 ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Понесені скаржником судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підприємця Самойліч Наталії Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Волинської області від 20 травня 2020 року у справі № 903/539/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 903/539/18 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено "15" вересня 2020 року.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.