РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2020Справа № 910/9549/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія"

до комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії комунального підприємства "Київпастранс" Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо №3

про стягнення 39 793,02 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" до комунального підприємства "Київпастранс" в особі філії комунального підприємства "Київпастранс" Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо №3 про стягнення 39 793,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору №52.129-61 від 04.02.2019 відповідачем в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором в розмірі 37 483,80 грн., пеню у розмірі 1 610,26 грн., інфляційні втрати в розмірі 413,22 грн. та три проценти річних в розмірі 285,74 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 14.07.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №011 та № 010.

03.08.2020 року до канцелярії суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому частково заперечував проти позову в частині стягнення правничої допомоги та просив суд відмовити позивачу в позовних вимогах в частині стягнення правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

04.02.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (постачальник) та комунальним підприємством "Київпастранс" (покупець) укладено договір №52.19-61.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Вальниці» код 44440000-6 за ДК 021:2015 (підшипники для рухомого складу), надалі - товар, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації додаток № 1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року включно, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього договору (п.11.1 договору).

Мета використання товару: виробнича потреба філій та відокремлених підрозділів КП «Київпастранс» (п.1.3 договору).

Відповідно до п.5.1 договору строк поставки товару: з 01.01.2019 р. - по 31.12.2019 р.

Поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з INCOTERMS -2010 за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП «Київпастранс», перелік яких зазначається у додатку № 4 до цього договору. При цьому транспортування товару проводиться за кошти постачальника, і вартість такої доставки входить в ціну договору (п.5.2 договору).

Відповідно до п.5.3 договору поставка товару здійснюється окремими партіями за окремою письмовою заявкою філії, відокремленого підрозділу покупця із зазначенням необхідних найменувань та кількості товару в межах Специфікації (додаток № 1 до договору) виходячи з їх виробничої необхідності.

Введення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-передача товарів за кількістю і якістю тощо), які передбачені цим договором, виконуються філіями або відокремленими підрозділами КП «Київпастранс», перелік яких зазначається в додатку № 4, що є його невід`ємною частиною цього договору (п.4.2 договору).

На виконання умов договору відповідачу на адресу відокремленого підрозділу «Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо №3» за період з 14.02.2019 року по 23.12.2019 року поставлено товар на загальну суму 159 113,28 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- №1202005 від 12.02.2019 року на суму 59 991,60 грн.,

- №1303004 від 13.03.2019 року на суму 1 418,40 грн.,

- №2103015 від 21.03.2019 року на суму 3 155,52 грн.,

- №1004011 від 10.04.2019 року на суму 3 090,24 грн.,

- №2705006 від 27.05.2019 року на суму 9 313,20 грн.,

- №1306032 від 13.06.2019 року на суму 3 113,04 грн.,

- №107013 від 01.07.2019 року на суму 9 263,64 грн.,

- №1908007 від 19.08.2019 року на суму 7 609,20 грн.,

- №3009010 від 30.09.2019 року на суму 24 674,64 грн.,

- №2312004 від 23.12.2019 року на суму 37 483,80 грн.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.1 договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Відповідачем здійснена часткова оплата поставленого товару на загальну суму 121 629,48 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- №3ТД00336/1 від 06.03.2019 року на суму 59 991,60 грн.,

- №3ТД00405/1 від 15.03.2019 року на суму 1 418,40 грн.,

- №3ТД00473/1 від 27.03.2019 року на суму 3 155,52 грн.,

- №3ТД00606/1 від 19.04.2019 року на суму 3 090,24 грн.,

- №3ТД00847/1 від 31.05.2019 року на суму 9 313,20 грн.,

- №3ТД00950/1 від 20.06.2019 року на суму 3 113,04 грн.,

- №3ТД01089/1 від 11.07.2019 року на суму 9 263,64 грн.,

- №3ТД01404/1 від 03.09.2019 року на суму 7 609,20 грн.,

- №3ТД01986/1 від 13.12.2019 року на суму 24 674,64 грн.

Будь-яких інших доказів оплати матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №52.19-61 від 04.02.2019 року у відповідача перед позивачем в сумі 37483,80 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 610,26 грн. нараховану за період з 23.03.2020 по 23.06.2020 року, інфляційні втрати в розмірі 413,22 грн. нараховані за квітень-травень 2020 року та три проценти річних в розмірі 285,74 грн. нараховані за період з 23.03.2020 по 23.06.2020 року.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 7.3 договору за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 1 610,26 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних в розмірі 285,74 грн. та індексу інфляції в розмірі 413,22 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того в позовній заяві позивач просив суд покласти на відповідача понесені ним витрати по сплаті професійної правничої допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Торговий дім "ПК Індустрія" надано договір про надання правничої (правової) допомоги №7 від 16.06.2020, який укладений з адвокатом Романаускас Володимиром, рахунок на оплату №160601 від 16.06.2020, акт про надання правничої (правової) допомоги від 23.06.2020 на суму 7 000,00 грн., платіжне доручення №858 від 24.06.2020.

Судом встановлено, що 16.06.2020 між ТОВ "Торговий дім "ПК Індустрія" (клієнт) та адвокатом Романаускас Володимиром (адвокат) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №7, відповідно до якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої (правової) допомоги, в порядку та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити її.

Під правничою (правовою) допомогою сторони розуміють:

- надання усних та письмових консультацій з господарського права та процесу;

- представництво та захист інтересів клієнта у справі за позовом ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» до КП «Київпастранс» () про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором поставки №52.19-61 від 04 лютого 2019 р. (надалі також справа) в усіх судах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 р., в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності із усіма без виключення правами;

- складання позовної заяви, заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, що спрямовані на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню у разі порушення.

- підготовка до розгляду зазначеної вище справи, збір доказів, підготовка розрахунків заборгованості, процентів річних, інфляційних втрат, пені.

Відповідно до п.4.1 договору вартість послуг (гонорар) адвоката складає:

4.1.1 здійснення дій по підготовці до розгляду справи:

4.1.1.1 підготовка позовної заяви з додатками до Господарського суду міста Києва - 7 000,00 грн. (без ПДВ) (з розрахунку 1 400,00 грн./год.), а саме:

- аналіз документів - 1 година * 1 400,00 грн./год. = 1 400,00 грн. (без ПДВ);

- складання тексту позовної заяви - 1 година * 1 400,00 грн./год. = 1 400,00 грн. (без ПДВ);

- підготовка розрахунків заборгованості, процентів річних, інфляційних втрат, пені - 1 година. * 1 400,00 грн./год. = 1 400,00 грн. (без ПДВ),

- збір, оформлення доказів та додатків до позову, підготовка та відправка документів - 2 години * 1 400,00 грн./год. = 1 400,00 грн. (без ПДВ).

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором про надання правничої (правової) допомоги №7 від 16.06.2020, ТОВ "Торговий дім "ПК Індустрія" та адвокатом Романаускас Володимиром було складено акт про надання правничої (правової) допомоги від 23.06.2020 на нагальну суму 7 000,00 грн., який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Згідно вказаного акту, витрати на правничу (правову) допомогу за даним позовом в загальному розмірі складають 7 000,00 грн., які були сплачені клієнтом на рахунок адвоката 24.06.2020, що підтверджується платіжним дорученням№858 від 24.06.2020.

Повноваження адвоката Романаускас Володимира підтвердженні також ордером №1017829 від 24.06.2020 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5615 від 28.08.2019.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити позивачу в позовних вимогах в частині стягнення правничої допомоги в розмірі 7 000,00 грн. Та, зазначив, що як вбачається з ухвали про відкриття провадження у справі від 07.07.2020 року розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, а отже справа є не значної складності. Також, звернено увагу суду на те, що у справі №910/9552/20 яка є ідентичною даній справі за своєю складністю, вартість 1-ї години послуг адвоката Романаускаса В. коштує 1250,00 грн., що на 150 грн. менше та в цілому складає різницю у 2000,00 грн.

Відповідно ч.4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 статті 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, заперечення відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на правничі послуги є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вулиця Набережне шосе, будинок 2, ) в особі філії комунального підприємства "Київпастранс" Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо №3 (03151, м. Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 14, код ЄДРПОУ ВП 03328824) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, Харківська обл., місто Харків, провулок Сімферопольський, будинок 6, літера «Д-і», ) основний борг в розмірі 37 483 (тридцять сім тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 80 коп., пеню в розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 26 коп., інфляційні втрати в розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн. 22 коп., три проценти річних в розмірі 285 (двісті вісімдесят п`ять) грн. 74 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий