ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" вересня 2020 р.Справа № 922/2870/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву Комунального підприємства "Харківський метрополітен"

(вх. № 21059 від 11.09.2020) про забезпечення позову у справі

за позовом Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м.Харків,
до Харківської міської ради, м.Харків,
про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" 07.09.2020 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради про зобов`язання відповідача звільнити технічну зону метрополітену 1-ї категорії від будівельного паркану та споруди (орієнтовні розміри 12х6=72 кв.м), яка будується, що розташована у м.Харків - ріг вул. Амурська між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043, поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2020 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/2870/20 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 06.10.2020 о 12:20.

11.09.2020 до канцелярії суду надійшла заява Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (вх. № 21059) про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам:

- вчиняти дії з будівництва, реконструкції, ремонту двоповерхової споруди (орієнтовні розміри 12x6 = 72 кв.м), що знаходиться у технічній зоні метрополітену 1-ї категорії в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г;

- вчиняти будь-які дії з фактичного зайняття технічної зони метрополітену 1-ї категорії в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г без погодження КП "Харківський метрополітен";

а також заборони будь-яким суб`єктам органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборони вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів (реєстрацією права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г.

Дослідивши подані позивачем разом із позовною заявою та заявою про забезпечення позову матеріали, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач зазначає, що згідно з п. А. 4 Державних будівельних норм України "ДБН В.2.3-7:2018 "Метрополітени. Основні положення.", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.11.2018р. № 311 (далі - ДБН В.2.3-7:2018), технічні зони метрополітену з урахуванням їх параметрів класифікуються за категоріями: зони постійного землекористування; технічні зони 1-ї, 2-ї, 3-ї, 4-ї, категорії. Зона постійного землекористування і технічна зона 1-ї категорії є зонами суворого режиму.

У п. А.6 ДБН В.2.3-7:2018 визначено, що технічною зоною 1-ї категорії є територія на поверхні землі біля наземних споруд метрополітену, входів (виходів) станцій, а також суміщених підземних переходів, та під якою підземні споруди станцій метрополітену неглибокого закладання з пристанційними спорудами, перегінні тунелі неглибокого закладання з притунельними спорудами, підземні споруди подвійного призначення розміщені на глибині до 20 м від проектних позначок поверхні землі до вершини склепіння або верху перекриття цих конструкцій. Межами технічної зони 1-ї категорії вважається: - для діючого метрополітену - територія завширшки не менше ніж 10 м з обох боків від зовнішнього контуру наземних та підземних споруд, а також не менше ніж 20 м у радіусі півкола, що вимірюється від площини дверей у напрямку евакуації з центром у середині дверної групи входів та виходів станцій, а також суміщених підземних переходів (на виходах (входах) із суміщених підземних переходів, які не мають дверей, відлік виконується від центра площини краю останньої сходинки).

Статтею 13 Закону України "Про міський електричний транспорт" обов`язок по забезпеченню безпеки пасажирів покладається на перевізника.

На виконання статей 12, 15 Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту зобов`язані забезпечувати безпеку та запобігання аваріям.

Згідно з п. 3.1 Статуту КП "Харківский метрополітен", підприємство створене з метою якісного задоволення потреб населення у безпечних перевезеннях лініями метрополітену.

Метрополітен є об`єктом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки", за безпечну експлуатацією споруд метрополітену, від якої залежить безпека перевезення пасажирів, відповідальність несе тільки метрополітен, тому він зобов`язаний вживати всіх можливих заходів, направлених на запобігання аваріям та забезпечувати експлуатацію об`єктів підвищеної небезпеки з додержанням мінімально можливого ризику.

Відповідно до Державних будівельних норм України "ДБН В.2.3-7:2018 "Метрополітени. Основні положення.", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.11.2018 № 311, забудова деяких споруд (наприклад, промислових цехів, будинків) в технічних зонах метрополітену взагалі заборонена або може проводитися за обов`язковим узгодженням з метрополітеном, з урахуванням забезпечення пожежної безпеки, санітарної охорони та екологічного захисту споруд метрополітену, попередження збоїв у забезпеченні перевезень пасажирів на лініях і переміщенню їх на окремих об`єктах метрополітену, прилеглих до них територіях.

03.09.2020 під час проведення огляду комісією КП "Харківський метрополітен" було встановлено , про що складено акт , що поблизу станції метро " Академіка Барабашова" , над діючим тунелем метрополітену у технічній зоні метрополітену 1-ї категорії ділянка огороджена металевим парканом, та на зазначеній теріторії здійснюються будівельні роботи двоповерхової споруди. У зв"язку з чим неможливо отримати доступ до теріторії для детального огляду.

Однак, до керівництва метрополітену ніхто не звертався стосовно надання погодження для будівництва на цій ділянці.

Беручи до уваги те, що двоповерхова споруда в районі станції "Академіка Барабашова" в технічній зоні І категорії безпосередньо над спорудами метрополітену мілкого закладення, є такою, що розташована з істотними порушенням державних будівельних норм, що може призвести до аварійної ситуації, та створення загрози розладу нормального режиму роботи метрополітену, а також до виникнення не передбачуваних економіко-екологічних наслідків для територіальної громади міста Харкова.

Статтею 137 ГПК України визначено заходи забезпечення позову. Так, зокрема, пунктами 2 та 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України передбачено такі заходи забезпечення позову як заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Позивач вважає, що дієвим заходом забезпечення даного позову, який належить застосувати є заборона будь-яким особам вчиняти будь-які дії, в тому числі з будівництва, реконструкції, ремонту двоповерхової споруди (орієнтовні розміри 12x6 = 72 кв.м), що знаходиться у технічній зоні метрополітену 1-ї категорії в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г та заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо споруди, розташованої в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г до вирішення справи по суті.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може спричинити аварійну ситуацію, наслідком чого може виникнути загроза життю та здоров`ю людей, у разі настання надзвичайної ситуації (пожежі, аварії та ін.).

Необхідність застосування заходів забезпечення позову мотивовано тим, що позов у даній справі поданий з метою усунення порушень містобудівного та земельного законодавства, що станом на сьогодні відбуваються у технічній зоні метрополітену 1-ї категорії, у зв`язку з проведенням будівельних робіт по будівництву (реконструкції) двоповерхової споруди (орієнтовні розміри 12x6=72 кв.м) безпосередньо над спорудами метрополітену мілкого закладення, що підтверджується Актом комісійного огляду, доданим до позовної заяви.

Зазначені будівельні роботи відбуваються без дотримання вимог державних будівельних норм та вимог чинного законодавства України.

У випадку продовження будівельних робіт технічні характеристики будівлі щодо якої подано позов за час судового розгляду можуть змінитися.

Таким чином, позивач зазначає, що рішення суду не призведе до поновлення порушених прав, оскільки не зможе бути реалізовано.

Зазначена ситуація може призвести до неможливості проведення робіт з ремонту (відновлення) підземних споруд метрополітену.

Крім того, здійснення аналогічних протизаконних та протиправних дій, а саме проведення будівельних робіт у технічній зоні метрополітену 1-ї категорії без дотримання вимог законодавства, іншими особами щодо інших об`єктів, призведе до необхідності ухвалення додаткових судових рішень, що в свою чергу є порушенням принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі "Науменко проти України" (заява № 41984/98, п. 52), правова певність (визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи.

Не зупинення таких робіт на час розгляду справи у судових інстанціях може негативно вплинути на об`єкти метрополітену, що розташовані поблизу об`єктів будівництва, що в свою чергу може призвести до порушень графіку руху поїздів на Салтівській лінії метрополітену та інших негативних наслідків пов`язаних із безпекою пасажирів та інших осіб.

Реєстрація права власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно ускладнить можливість реалізації рішення суду.

Невжиття заходів забезпечення позову дозволить третій особі здійснити будь-які дії із спірним нерухомим майном (зареєструвати право власності за іншими особами), що реально загрожує виникненням суттєвої шкоди не лише позивачу а й безпеці життю та здоров`ю людей, які користуються послугами метрополітену, та спричинить необхідність вчинення цілої низки додаткових дій щодо відновлення своїх порушених прав та інтересів.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, відповідно до приписів ст. 334 Цивільного кодексу України, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, зокрема, за рішенням суду.

У випадку реєстрації прав на такий об`єкт будівництва, для захисту порушених прав КП "Харківський метрополітен", Харківська міська рада не зможе виконати рішення суду по даній судовій справі та звільнити технічну зону метрополітену 1-ї категорії від будівельного паркану та споруди (орієнтовні розміри 12x6 = 72 кв.м). Оскільки спочатку необхідно буде у судовому порядку визнати незаконною державну реєстрацію права власності на такий об`єкт.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

КП "Харківський метрополітен" звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Отже, суд приходить до висновку, що невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову утруднить можливість для позивача вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення прав позивача.

Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Надаючи правову оцінку належності обраного способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьев проти України" від 05.04. 2005 (заява № 38722/02).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду № 910/23741/17 від 04.06.2018, №910/23488/17 від 25.05.2018.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2003 від 30.01.2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже при розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен знайти баланс між можливими ризиками утруднення виконання рішення суду та наслідками від забезпечення позову для відповідача та інших осіб, права яких можуть бути обмежені.

Досліджуючи обставини, викладені у позовній заяві та заяві про забезпечення позову, судом встановлено, що позивачем обрано захід забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти певні дії відносно предмету спору, а саме технічної зони метрополітену 1 категорії та об`єктів, розташованих на земельній ділянці, що відноситься до цієї технічної зони.

Таким чином, судом встановлено, що такими заходами, крім відповідача, також будуть обмежені права третіх осіб щодо розпорядження об`єктами нерухомості, розташованими на цій земельній ділянці.

Надаючи оцінку таким обставинам, суд виходить із такого.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яка знаходиться у технічній зоні метрополітену 1 категорії, що огороджена парканом, відповідно до публічної кадастрової карти, є несформованою.

Відповідно до земельного законодавства, землекористувачем земельних ділянок в м. Харкові є Харківська міська рада.

Будь-яких рішень щодо передачі цієї земельної ділянки третім особам не приймалось.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, відсутність обов`язкового погодження з боку метрополітену щодо забудови технічних зон, а також відсутність рішення Харківської міської ради про передачу у користування спірної земельної ділянки третім особам, свідчить про неправомірне фактичне використання земельної ділянки та має ознаки самовільного її зайняття.

Враховуючи вищевикладене, а саме відсутність зареєстрованого права користування земельною ділянкою за іншими особами, аніж відповідач, відсутність зареєстрованого речового права на нерухоме майно на цій земельній ділянці, унеможливлює встановлення кола осіб, права яких можуть бути порушеними запропонованими заходами.

Також суд бере до уваги таке.

Запропоновані позивачем заходи забезпечення позову тимчасово зупиняють тільки дії з будівництва, реконструкції, ремонту двоповерхової споруди, а також фактичне зайняття технічної зони метрополітену 1 категорії без погодження з КП "Харківський метрополітен", на час розгляду спору та встановлення фактичних обставин справи.

Тобто, застосовуючи такий захід, суд не вирішує спір по суті про звільнення земельної ділянки , не позбавляє права власності осіб, які володіють спорудою, а також дозволяють використання земельної ділянки з дозволу КП "Харківський метрополітен".

Оцінюючи співмірність та баланс між відновленням порушеного права позивача при задоволенні заяви про забезпечення позову з можливим порушенням прав третіх осіб та відповідача, суд виходить з таких мотивів:

- цією ухвалою не вирішується подальша доля будівлі без залучення до участі у справі володільця, не вирішується спір по суті ;

- тимчасово зупиняє тільки будівельні роботи на земельній ділянці, яка належить відповідачу;

- у разі задоволення позовних вимог, дозволяє уникнути володільцю споруди збільшення витрат, пов`язаних з подальшою добудовою та експлуатацією , що призведе до додаткових збитків ;

- дозволяє використання земельної ділянки з дозволу КП "Харківський метрополітен" .

Тобто вжиття запропонованих заходів забезпечення позову не призведе до невиправданих , вкрай негативних наслідків для третіх осіб та відповідача, оскільки вжиті заходи мають тимчасовий характер , а їх вжиття направлене на забезпечення збалансованості інтересів сторін

Водночас ,відповідно до Конституції України, життя, здоров`я та безпека громадян є найвищою соціальною цінністю, захист якої гарантується Державою.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказує, що двоповерхова споруда в районі станції "Академіка Барабашова" в технічній зоні І категорії безпосередньо над спорудами метрополітену мілкого закладення є такою, що розташована з істотними порушенням державних будівельних норм, що може призвести до аварійної ситуації, та створення загрози розладу нормального режиму роботи метрополітену, а також до виникнення не передбачуваних економіко-екологічних наслідків для територіальної громади міста Харкова, а також загрожує безпеці руху поїздів та безпеці перевезення пасажирів на Салтівській лінії метрополітену.

Отже, суд вважає, що настання негативних наслідків для третіх осіб та відповідача від задоволення заяви про забезпечення позову буде значно меншим ніж наслідки, які можуть бути спричинені внаслідок продовження будівництва .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (вх. № 21059 від 11.09.2020) про забезпечення позову у справі № 922/2870/20.

Заборонити будь-яким особам:

- вчиняти дії з будівництва, реконструкції, ремонту двоповерхової споруди (орієнтовні розміри 12x6 = 72 кв.м), що знаходиться у технічній зоні метрополітену 1-ї категорії в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г;

- вчиняти будь-які дії з фактичного зайняття технічної зони метрополітену 1-ї категорії в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г без погодження КП "Харківський метрополітен".

Заборонити будь-яким суб`єктам органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів (реєстрацією права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого в районі м. Харків, ріг вул. Амурська, між земельними ділянками з кадастровими номерами :09:001:0023, :09:002:0005, :09:001:0043 поблизу нежитлових будівель по вул. Амурська, 7, вул. Амурська, 7А, вул. Амурська, 7Б, вул. Амурська, 7В, вул. Амурська, 7Г.

Ухвала набирає чинності з моменту її винесення - 14.09.2020, підлягає негайному виконанню, в порядку встановленому для виконання судових рішень, та є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років - до 15.09.2023.

Стягувачем за даною ухвалою є Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" (61052, м.Харків, вул.Різдвяна, буд. 29; ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 14.09.2020.

Суддя Н.М. Кухар