ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/2291/19
Південно - західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.06.2020 р.

по справі № 915/2291/19

за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА" м. Миколаїв

про стягнення 410 710,83 грн.

суддя суду першої інстанції: Давченко Т.М.

час та місце ухвалення рішення: 17.06.2020 р., м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області

за участю представників сторін:

від Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв: Клис Н.А.

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА" м. Миколаїв: не з`явився.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 17.07.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.06.2020 р. у справі № 915/2291/19.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

В листопаді 2019 р. Акціонерне товариство "Миколаївобленерго", м. Миколаїв звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення грошових коштів в сумі 410 710,83 грн., з яких:

- 378 226, 46 грн. - пеня;

- 32 484, 37 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Миколаївобленерго". м. Миколаїв обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв грошових зобов`язань за договором постачання електричної енергії від 01.03.2018 р. № 40/1210, в частині своєчасної оплати послуг з постачання електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.06.2020 р. у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", м. Миколаїв відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням, Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" м. Миколаїв оскаржило його до Південно - західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Акціонерне товариство "Миколаївобленерго". м. Миколаїв, зокрема зазначає, що місцевим господарським судом помилково зроблено висновки щодо невиконання позивачем п. 6 додатку № 10 «Порядок розрахунків» до договору постачання електричної енергії, оскільки нарахування та стягнення пені та 3% річних за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням за договором, а є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Крім того, Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" м. Миколаїв зазначає, що порушення грошового зобов`язання в даному випадку повинно розглядатися не тільки на підставі договірних відносин, а також і з урахуванням приписів цивільного законодавства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", м. Миколаїв підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2018 р. між Акціонерним товариством "Миколаївобленерго", м. Миколаїв та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв укладено договір постачання електричної енергії № 40/1210.

Відповідно до розділу 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 10 095,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії ті здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

За приписами пунктів 2.3.3, 2.3.4 договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії в порядку, визначеному в додатках № 10 "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до договору.

Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Підпунктом 4.2.1 договору сторонами визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Згідно з п. 9.4 договору (з урахуванням додаткової угоди від 07.06.2018 р.) цей договір набирає чинності з 01.03.2018 і укладається на строк до 31.12.2018, а в частині розрахунків діє до повного їх завершення.

Договір може бути продовженим на відповідний строк, якщо за місяць до закінчення терміну його дії буде заявлено однією із сторін про продовження цього договору. За умовами додатку № 10 "Порядок розрахунків" до договору постачання електричної енергії від 01.03.2018 р. розрахунковим вважається період з 01 числа місяця по 31 число цього місяця (або іншого останнього дня місяця) включно.

Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об`єктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на останній календарний день місяця та оформлюються "Актом про використану електричну енергію" по наведеному у додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони.

Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточні рахунки постачальника.

Споживач до 25 числа місяця до початку розрахункового періоду здійснює оплату на наступний розрахунковий період (попередню оплату) у розмірі вартості 100% заявленого обсягу споживання електроенергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

В день надання "Акту про використану електричну енергію" постачальник надає споживачу рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період та рахунок на здійснення попередньої оплати.

Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою попередньої оплати та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію.

У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; 3% річних з простроченої суми.

При цьому сума боргу повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Перевірка стану розрахунків за цим договором проводиться щомісяця та оформлюється двостороннім "Актом звірки" між споживачем та постачальником, який споживач зобов`язаний повернути підписаним до наступного розрахункового періоду.

На виконання умов договору постачання електричної енергії від 01.03.2018 р. Акціонерним товариством "Миколаївобленерго", м. Миколаїв в березні - грудні 2018 р. поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв активну електричну енергію у кількості 5444082 кВт./год. на суму 11 502 385 грн., а з квітня по грудень 2018 р. надано послуги з перетікання реактивної електроенергії в кількості 2010177 кВАр./год. на суму 202 289, 96 грн.

Акціонерним товариством "Миколаївобленерго", м. Миколаїв виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв рахунки на оплату поставленої активної електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії, які оплачені відповідачем з порушенням строку, встановленого договором, внаслідок чого позивачем на прострочені суми здійснено нарахування пені в сумі 378 226, 46 грн. та 3 % річних в сумі 32 484, 37 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", м. Миколаїв, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не надано доказів виставлення відповідачу рахунків на оплату пені та 3 % річних у заявлених до стягнення сумах, як то передбачено п. 6 додатку № 10 «Порядок розрахунків» до договору постачання електричної енергії, у зв`язку з чим вимоги щодо стягнення таких сум є передчасними.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За приписами ч. 5 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

За змістом ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 218 цього Кодексу учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу викладених вище приписів вбачається, що стягнення пені та 3% річних за своєю правовою природою є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що регулюється цивільним законодавством.

Отже, питання щодо стягнення пені та 3% річних повинно вирішуватись не тільки на підставі договірних відносин, а також і за умовами Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Акціонерне товариство "Миколаївобленерго", м. Миколаїв, звернувшись з позовом, замість посилань на умови договору, в якості підстав стягнення пені та 3% річних визначив приписи ст. 625 ЦК України.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення обмежився лише посиланням на п. 6 додатку № 10 до договору постачання електричної енергії від 01.03.2018 р., не звернувши уваги на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи положення чинного законодавства та з огляду на порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати за отриману електричну енергію, суд апеляційної інстанції вважає неправильним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", м. Миколаїв про стягнення пені та 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерним товариством "Миколаївобленерго", м. Миколаїв заявлено до стягнення пеню в сумі 378 226, 46 грн. та 3 % річних в сумі 32 484, 37 грн.

В силу приписів п. 4 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією з засад господарського судочинства є змагальність сторін.

Зміст цього принципу визначено у ст. 13 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 - ч. 4 цієї норми учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підтвердження правильності визначення заявленої до стягнення суми Акціонерним товариством "Миколаївобленерго", м. Миколаїв до матеріалів справи надано розрахунок ціни позову за пенею (а.с. 73 - 74) та за 3 % річних (а.с. 75-76).

Відповідач в установленому порядку правильності заявленої до стягнення суми не спростував, власного розрахунку до матеріалів справи не надав.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", м. Миколаїв про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв пені та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що позивач намагається двічі стягнути з відповідача суми пені та 3 % річних шляхом виставлення рахунків на їх оплату та скасування рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до п. 7 додатку № 10 до договору постачання електричної енергії від 01.03.2018 р. перевірка стану розрахунків за цим договором проводиться щомісяця та оформлюється двостороннім «Актом звірки» між споживачем та постачальником.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА", м. Миколаїв при підписанні двостороннього «Акту звірки» задля уникнення непорозуміння в частині сплати пені та 3% річних має можливість перевірити правильність заявленої до стягнення суми боргу по оплаті пені та 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або не правильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.06.2020 р. по справі № 915/2291/19 підлягає скасуванню.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 280 - 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", м. Миколаїв задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.06.2020 р. по справі № 915/2291/19 скасувати.

Позов Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", м. Миколаїв задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА" (54017, м. Миколаїв, вул. Соборна, 14, оф. 315) на користь Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40) пеню в сумі 378 226, 46 грн. та 3% річних в сумі 32 484, 37 грн. Всього 410 710, 83 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АННОНА" (54017, м. Миколаїв, вул. Соборна, 14, оф. 315) на користь Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40) судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 6 160, 66 грн., та за перегляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 9 240,99 грн.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2020 р.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна