СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2020 р. Справа № 922/3816/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.

за участю представників :

позивача - Чебаненко В.Л.

відповідача - Калугін О. Ю.

третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі ВП Змівської ТЕС, смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області (вх. № 1557 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 (повний текст складено 22.05.2020, суддя О.В.Смірнова) у справі № 922/3816/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі ВП Змівської ТЕС, смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області

за участю 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної аудиторської служби України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром", м. Харків

про стягнення 1 201 884,10 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі ВП Змівської ТЕС звернулось до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" грошові кошти в сумі 1201884,10 грн. Судові витрати у справі позивач просив відшкодувати за рахунок відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №16/251 на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання від 12.06.2018 року в частині завищення вартості виконаних робіт, що було встановлено актом Державної аудиторської служби України планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року №05-21/5 від 28.08.2019 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 у справі № 922/3816/19 у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю обставин, які б свідчили про наявність у відповідача обов`язку сплатити на користь позивача грошові кошти в сумі 1201884,10 грн. відповідно до статей 224, 225 ГК України, оскільки зобов`язання за договором сторонами виконані повністю, передачу-приймання виконаних будівельних робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій відповідними актами, які підписані та скріплені печатками сторін, позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, яка була визначена сторонами у договорі підряду. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування п. 7.11 договору, оскільки контролюючим органом не було встановлено, що загальна вартість виконаних робіт не перевищує договірну ціну.

Разом з цим судом встановлено, що Акт №05-21/5 планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року, складений Державною аудиторською службою України 28.08.2019 року, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не є тією беззаперечною підставою для стягнення збитків, оскільки акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити; судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована наявністю обов`язку відповідача сплатити на користь позивача грошові кошти в сумі 1201884,10 грн. у відповідності до п. 7.11 договору. При цьому підставою для застосування п. 7.11 договору позивач вважає акт контролюючого органу, відповідно до якого було встановлено, що в результаті здійснення неправильного розрахунку вартості виконаних робіт відповідачем було завдано фінансових втрат (шкоди, збитків) позивачу на відповідну суму коштів.

Апелянт заперечує щодо перевищення договірної ціни, а також вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування п. 7.11 договору з огляду на те, що загальна вартість виконаних робіт не перевищує договірну ціну, посилаючись на те, що завищення вартості виконаних робіт було здійснено відповідачем до того, як був укладений договір, тобто на стадії формування договірної ціни в зв`язку з тим, що відповідачем був неправильно та необґрунтовано застосований відповідний розмір підвищуючого коефіцієнту.

Також, апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що п. 7.11 договору не встановлює конкретний обов`язок відповідача щодо виконання фінансового зобов`язання, а лише визначає порядок та міру відповідальності відповідача за конкретних обставин у позасудовому порядку.

Крім того, скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та вважає незаконною відмову суду в задоволенні клопотання позивача про намір надати обґрунтоване клопотання про призначення експертизи із зазначенням правових підстав її призначення та відповідних питань, які необхідно поставити на розгляд судової експертизи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2020 у справі № 922/3816/19 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Білецька А.М., суддя Медуниця О.Є., суддя Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 апеляційну скаргу залишено без руху для усунення встановлених судом недоліків скарги та надано апелянту десятиденний строк для надання до суду докази сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою у встановленому законом порядку та розмірі.

10.07.2020 до Східного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі ВП Змівської ТЕС надійшли докази сплати судового збору, а саме: платіжне доручення № Z/1042 від 25.06.2020 про сплату судового збору в розмірі 27042,39 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 03.09.2020 о 10:00 год.

01.09.2020 від ТОВ "Котлотурбопром" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі ВП Змівської ТЕС, смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 у справі № 922/3816/19 залишити без змін.

Відповідач посилається на належне виконання ним зобов`язань за договором підряду, оскільки позивач прийняв виконані роботи без зауважень та заперечень щодо якості та кількості, про що свідчать підписані сторонами акти приймання-передачі виконаних робіт. Крім того, відповідач вважає, що вимагаючи повернення частини сплачених за договором грошових коштів, позивач фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є недопустимим. Відповідач також зазначає, що акт Державної аудиторської служби України планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року №05-21/5 від 28.08.2019 року не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання; акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу ст. 19 ГК України, яка забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Враховуючи заяву Державної аудиторської служби України про неотримання копії апеляційної скарги, а також заявлене позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 розгляд справи відкладено на 14.09.2020 о 10:30 год.

10.09.2020 до суду електронною поштою надійшла заява Державної аудиторської служби України про розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі ВП Змівської ТЕС за відсутності представника Державної аудиторської служби України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020, у зв`язку з відпусткою судді Черноти Л.Ф., у справі № 922/3816/19 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.

У судовому засіданні 14.09.2020 оголошено перерву до 15.09.2020.

У судовому засіданні від 15.09.2020 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги у зв`язку із її необґрунтованістю та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Харківської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 12.06.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу "Зміївська теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (надалі - Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" (надалі - виконавець, відповідач) було укладено договір на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання №16/251 (далі - договір).

Передумовою укладання даного договору було проведення замовником публічних закупівель №UA-2018-04-18-001176-с, відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до п.1.1 договору відповідач зобов`язався у 2018-2019 роках виконати на свій ризик роботи, що зазначені у додатках до цього договору, а позивач прийняти і оплатити роботи.

Роботи повинні бути виконанні у строки, зазначені у додатку №1 до договору. В разі відсутності в додатку строку виконання робіт, роботи виконуються протягом строку дії договору (п.1.2. договору).

Пунктами 3.1-3.2. договору сторони визначили, що ціна цього договору буде визнана у додатку №1 до договору. Безпосередній перелік, обсяг і вартість робіт обумовлюється сторонами в кошторисній документації (калькуляції), що є додатком №3 до даного договору.

У п.1 додатку №1 до договору зазначено, що найменування, опис робіт, ДК: 45250000-4 Будівництво заводів/установок, гірничодобувних і переробних об`єктів та об`єктів нафтогазової інфраструктури (Виконання робіт з капітального будівництва по проекту "Технічне переоснащення систем подачі, приготування та спалювання вугілля марки "А" та "П" з переведенням котлоагрегатів cm.№1,6 Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" на використання вугілля марки "Г" і "ДГ", 2 черга ). Відповідач виконує Роботи у повному обсязі згідно проектно-кошторисної документації на "Технічне переоснащення систем подачі, приготування та спалювання вугілля марки "А" та "П" з переведенням котлоагрегатів ст.№1,6 Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" на використання вугілля марки "Г" і "ДГ", 2 черга.

Відповідно до п.2 додатку №1 до договору загальна вартість робіт 114999999,00 грн. (сто чотирнадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 19166666,50 грн. (дев`ятнадцять мільйонів сто шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість грн. 50 коп.).

Кошторис (калькуляція), передбачений додатком до договору є твердим та підлягає зміні виключно з підстав визначених законодавством за погодженням сторін (п. 3.3. договору).

Пунктами 4.1. 4.2. договору встановлено, що розрахунки за договором проводяться в безготівковій формі у національній валюті України, в порядку передбаченому додатком № 1 до договору на підставі рахунку виконавця. До рахунку додаються акт прийому-передач виконаних робіт та інші документи, визначені в додатку №1 до договору (п.9. додатку № 1 до договору), аналогічне положення також закріплене у п. 5.5 договору.

Відповідно до п.6.1.1 договору виконавець зобов`язаний забезпечити виконання робіт у строки, встановленні цим договором.

Згідно з п. 5.4. договору здавання-приймання виконаних робіт за договором оформляється шляхом підписання сторонами двостороннього акту прийому-передач виконаних робіт протягом 5 робочих днів із моменту одержання Замовником повідомлення про готовність результатів робіт до приймання.

У випадку виявлення недоліків при прийняті робіт замовник підписує акт приймання передачі виконаних робіт і із зазначенням переліку недоліків та термінів, протягом якого вони повинні бути усуненні. Роботи за цим договором вважаються переданими замовнику з дати підписання сторонами відповідного акту прийому-передачі робіт без зауважень (п.п. 5.6.-5.10. договору).

Пунктом 6.3.2. договору визначено, що замовник зобов`язаний приймати виконанні роботи згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт, за умови надання усіх необхідних для підписання акту прийому-передачі виконаних робіт належно оформлених Виконавцем документів, передбачених договором.

Відповідно до п.п. 6.2.1., 6.2.4. договору виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи та вимагати від замовника оплати належним чином виконаних робіт у розмірах і порядку передбачених умовами даного договору.

Документи необхідні замовнику для підписання акту прийму-передачі виконаних робіт, визначені у п. 9 додатку №1 до договору, серед яких зокрема є довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по формі №Кб-3, накладні на товарно-матеріальні цінності виконавця, використані при виконанні робіт та зазначені в Кошторисній документації, накладні та розрахунки транспортних витрат тощо.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідач виконав, а позивач прийняв виконані роботи згідно умов договору без зауважень та заперечень щодо якості та кількості, про що свідчать підписані та скріплені печатками сторін акти приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в, акти вартості устаткування до актів приймання-передачі викопаних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по формі №Кб-3.

У подальшому Державною аудиторською службою України була проведена ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року.

В акті №05-21/5 планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності публічного акціонерного товариства "Центренерго" за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року, складеного Державною аудиторською службою України 28.08.2019 року, було зазначено, що на порушення п. 6.4.6 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", вартість виконаних ТОВ Котлотурбопром" робіт з капітального будівництва по проекту "Технічне переоснащення систем подачі, приготування та спалювання вугілля марки "А" та "П" з переведенням котлоагрегатів cт. №1, 6 Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" на використання вугілля марки "Г" та "ДГ" завищена на загальну суму 1201884,10 грн. (з урахуванням ПДВ). Вказане порушення допущено посадовими особами підрядної організації ТОВ Котлотурбопром", якими унесені недостовірні дані щодо вартості устаткування до актів приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ-2в, що є первинними документами бухгалтерського обліку, а також директором Зміївської ТЕС Бабенко І.А., яким підписані акти вартості устаткування до актів приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ-2в, до яких підрядною організацією були внесені недостовірні дані. Станом на момент завершення ревізії, пояснення відповідальними особами Зміївської ТЕС не надані. В бухгалтерському обліку Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" господарські операції з капітального будівництва, виконаних ТОВ Котлотурбопром", відображені по дебету субрахунку бухгалтерського обліку 1510 "Капітальне будівництво" та кредиту субрахунку бухгалтерського обліку 6318 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками по капітальному будівництву". Зазначене порушення призвело до втрат фінансових (матеріальних) ресурсів ПАТ "Центренерго" на загальну суму 1201884,10 грн.

Як зазначає позивач, в результаті завищення відповідачем вартості виконаних робіт за договором позивач зазнав втрат фінансових (матеріальних) ресурсів на загальну суму 1201884,10 грн., тобто контролюючим органом було встановлено, що в результаті завищення відповідачем вартості виконаних робіт за договором позивачем було фактично сплачено більше грошових коштів за виконання робіт, ніж було потрібно, на вищезазначену суму.

17 жовтня 2019 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №25/1243-5199 від 15.10.2019 року з вимогою належним чином виконати умови п.7.11. договору та сплати на рахунок позивача 1201884,10 грн.

Однак на дату подання позовної заяви до господарського суду жодної оплати не було здійснено, а також жодної відповіді стосовно розгляду даної претензії позивачу не надійшло.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі виникли правовідносини з виконання договору на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання №16/251 від 12.06.2018, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався у 2018-2019 роках виконати на свій ризик роботи, що зазначені у додатках до цього договору, а позивач прийняти і оплатити роботи.

Частина 1 статті 837 ЦК України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 2 ст. 845 ЦК України якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

У відповідності до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, відповідач виконав, а позивач прийняв виконані роботи згідно умов договору без зауважень та заперечень щодо якості та кількості, про що свідчать підписані та скріплені печатками сторін акти приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в, акти вартості устаткування до актів приймання-передачі викопаних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по формі №Кб-3. У свою чергу позивачем були оплачені виконані роботи відповідачем згідно умов договору.

Позивач, звертаючись до суду, як на підставу заявлених позовних вимог щодо відшкодування майнової (матеріальної) шкоди (збитків), посилається на п. 7.11. договору та Акт №05-21/5 планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року, складеного Державною аудиторською службою України 28.08.2019 року.

Посилаючись на положення ст.ст. 224, 225 ГК України, позивач зазначає, що втрати фінансових (матеріальних) ресурсів, які, відповідно до акту Державної аудиторської служби України, зазнав позивач, є нічим іншим, як майнова (матеріальна) шкода (збитки), відшкодування якої прямо передбачено договором, тобто відповідно до умов договору відшкодування відповідачем майнової шкоди (збитків) позивачу відбувається у випадку настання певної події, а саме у випадку, якщо за результатами перевірки контролюючими та/або правоохоронними органами господарської діяльності позивача буде встановлено факт завдання цієї майнової (матеріальної) шкоди (збитків) та визначений її розмір.

Частинами першою та другою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Враховуючи положення статей 22 ЦК України та 224 ГК України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; факту збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. В свою чергу, на позивача покладено обов`язок доказати шкоду (її розмір), протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок, на відповідача - відсутність його вини у настанні збитків.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Виходячи з наведеного та в силу статті 74 Господарського процесуального кодексу України, саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони.

Разом з цим колегія судів зазначає про відсутність складу (всіх елементів) господарського правопорушення та підстав для стягнення з відповідача збитків (матеріальної шкоди) у заявленій до стягнення сумі, оскільки позивачем не доведено наявності збитків у певному розмірі та протиправності поведінки відповідача належними доказами. В даному випадку відповідач виконав, а позивач прийняв виконані роботи згідно умов договору без зауважень та заперечень щодо якості та кількості, про що свідчать підписані та скріплені печатками сторін акти приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в, акти вартості устаткування до актів приймання-передачі викопаних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по формі №Кб-3.

У ході виконання робіт, поставки обладнання (устаткування), а також на стадії їх приймання позивачем ніяких зауважень та претензій щодо відхилення відповідачем від умов договору, погодженої сторонами договірної ціни та кошторисної документації (додаток №3 до договору) не пред`являлось, та в наступному позивачем були оплачені виконані роботи відповідачем згідно умов договору.

Посилання скаржника, як на беззаперечну підставу для стягнення з відповідача збитків, на п. 7.11 договору та акт контролюючого органу, відповідно до якого було встановлено, що в результаті здійснення неправильного розрахунку вартості виконаних робіт відповідачем було завдано фінансових втрат (шкоди, збитків) позивачу на відповідну суму коштів, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Так, пунктом 7.11. договору передбачено, що у випадку, якщо за результатом перевірки (контрольних обмірів, звірки, ревізії, зустрічної звірки тощо) господарської діяльності замовника та/або виконавця контролюючими та/або правоохоронними органами буде встановлено невідповідність документів, підписаних/укладених/наданих під час виконання договору, умовам договору та/або даним бухгалтерського обліку Виконавця/субпідрядника(ів) (в т.ч., однак не виключно:

- відсутність у виконавця та/або субпідрядників офіційно працевлаштованих працівників відповідної кваліфікації;

- відсутність власних та/або орендованих офісних та складських приміщень, транспортних засобів, сировини та матеріалів, виробничих засобів, в тому числі сертифікованих або іншим чином оформлених відповідно до чинного законодавства України;

- відсутність або невідповідність вимогам чинного законодавства дозволів та ліцензій, необхідних виконавцю/субпідряднику(ам) для виконання робіт за договором;

- завищення вартості виконаних робіт;

- відсутність підтвердження витрат, включених до актів приймання-передачі робіт, в тому числі вартості товарно-матеріальних цінностей, фактичних витрат на відрядження та перевезення персоналу підрядника/субпідрядника(ів)) тощо, і відповідним контролюючим та/або правоохоронним органом та/або судом прийнято рішення (акт, вимогу, ухвалу, постанову тощо) про завдання Замовнику шкоди (збитків) та їх (шкоди/збитків) відшкодування,

виконавець зобов`язується протягом 5 (п`яти) банківських днів, з дати відправлення замовником відповідної вимоги виконавцю за його місцезнаходженням та/або на електрону адресу виконавця, сплатити замовнику грошові кошти в розмірі суми, на яку замовнику завдано шкоди (збитків).

Відповідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Як вище зазначалось, сторони у договорі узгодили тверді договірні ціни на виконання підрядних робіт та підписали відповідну кошторисну документацію.

Відповідно до п.2 додатку №1 до договору загальна вартість робіт 114 999 999,00 грн. (сто чотирнадцять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 19 166 666,50 грн. (дев`ятнадцять мільйонів сто шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість грн. 50 коп.).

Отже, для застосування п. 7.11. договору у зв`язку із завищенням вартості виконаних робіт контролюючий орган мав встановити, що загальна сума укладених під час виконання договору документів перевищує договірну ціну зазначену у відповідній кошторисній документації.

Втім, у даному випадку з матеріалів справи вбачається, що загальна вартість виконаних робіт не перевищує договірну ціну. При цьому, доказів зворотного відповідачем не надано.

Так, Державна аудиторська служба України в Акті зазначає, що на виконання умов договору відповідачем за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року, згідно з актами ф. №КБ-2в та довідками ф. № КБ-Зв виконано робіт на загальну суму 62 720 387,21 грн., у т.ч. поставлено устаткування та будівельні матеріали на загальну суму 44 927 074,28 грн. (у т. ч.: вартість устаткування 41 444 364,66 грн. та вартість матеріалів 3 482 709,62 грн.).

Разом з цим варто відзначити, що Акт ревізії Державної аудиторської служби України №05-21/5 від 28.08.2019 не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеним договором та які підтверджені відповідними актами здачі-приймання виконаних робіт. За своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

В свою чергу за своїм змістом п. 7.11. договору не встановлює конкретний обов`язок відповідача щодо виконання фінансового зобов`язання, а лише визначає порядок та міру відповідальності виконавця за конкретних обставин у позасудовому порядку.

Виходячи з наведеного, акт ревізії контролюючого органу не може вважатися беззаперечною підставою для стягнення з відповідача збитків на підставі п. 7.11 договору, та не позбавляє замовника обов`язку довести факт завдання цих збитків, їх розміру та підстав відшкодування, враховуючи, що вимога щодо стягнення цих збитків заявлена позивачем у позовній заяві.

Однак, позивачем не доведено ані неправомірної поведінки відповідача, ані фактично понесених збитків. Натомість, як зазначалось вище, суд установив, що зобов`язання за договором сторонами виконані повністю, передачу-приймання виконаних будівельних робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій відповідними актами, які підписані та скріплені печатками сторін, позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, яка була визначена сторонами у договорі підряду.

Отже, обставин, які б свідчили про наявність у відповідача обов`язку сплатити на користь позивача грошові кошти в сумі 1201884,10 грн. відповідно до статей 224, 225, 228 ГК України у цій справі позивачем не доведені та судом не встановлені, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

При вирішенні даного господарського спору колегія суддів враховує позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 20.06.2019 року у справі №916/1906/18 та від 17.03.2020 року у справі 911/1102/19.

Що стосується наведених апелянтом доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в зв`язку з відмовою суду у задоволенні клопотання позивача про намір надати обґрунтоване клопотання про призначення експертизи із зазначенням правових підстав її призначення та відповідних питань, які необхідно поставити на розгляд судової експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача у судовому засіданні 12.05.2020 року заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні з метою подання клопотання про призначення судової експертизи, оскільки не мав можливості його подання у підготовчому провадженні. В обґрунтування свого клопотання позивач зазначив про незгоду з експертним висновком наданим відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні усного клопотання представника позивача про оголошення перерви у судовому засіданні, суд першої інстанції виходив з того, що вказані представником позивача обставини не можуть бути підставою для оголошення перерви або відкладення розгляду справи, оскільки відповідач подав до суду висновок комісійної судової економічної експертизи 21.02.2020 року, про що позивач був обізнаний, оскільки брав участь у судовому засіданні 24.02.2020 року, а отже позивач мав достатньо часу для ознайомлення з вказаним експертним висновком та надання своїх заперечень стосовно нього.

Колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права в зв`язку з відмовою суду у задоволенні клопотання позивача про оголошення перерви у судовому засіданні з метою подання клопотання про призначення судової експертизи, оскільки, з урахуванням тривалого розгляду даної справи (провадження у справі було відкрито ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.11.2019), оголошення перерви у судовому засіданні 12.05.2020 та подальше призначення судової експертизи може призвести до необґрунтованого затягування розгляду справи, порушує право учасників цієї справи на її розгляд судом упродовж розумного строку, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та є складовою частиною верховенства права, гарантованого кожному статтею 8 Конституції України.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 у справі № 922/3816/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі ВП Змівської ТЕС, смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області на рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 у справі № 922/3816/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 у справі № 922/3816/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.09.2020.

Головуючий суддя А.М. Білецька

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця