ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Справа№ 910/3552/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Гаврилюка О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року (повний текст складено 03.06.2020 року)

у справі № 910/3552/20 (суддя: Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 5226,78 грн

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 5226,78 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем вантаж за перевізними документами №42187476, №42187484, №42187492, №42187468 та №42293829 було доставлено з простроченням строку доставки на 9 діб за перевізними документами №42187476, №42187484, №42187492, №42187468 та 7 діб за перевізним документом №42293829.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 5 226,78 грн задоволено повністю. Стягнуто з акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 5 226,78 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 2102,00 грн судового збору та 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач доставив вантаж з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу. Перевіривши правильність здійсненого позивачем нарахування штрафу, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає 5226,78 грн штрафу, і правові підстави для зменшення його розміру відсутні, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання відповідача стосовно зменшення розміру штрафу на 50 %. Заяву позивача про покладення на відповідача понесених витрат на правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн, судом задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року у даній справі в частині стягнення 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким зменшити витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права.

Так, скаржник вказав, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності, суперечить принципу розподілу витрат, а відтак повинен бути зменшеним щонайменше на 50%.

Крім того, скаржник зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що існують декілька однотипних позовних заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", всі заяви підготовлені представниками позивача та ідентичні за змістом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2020 року справу № 910/3552/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року у справі № 910/3552/20. Призначив до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі № 910/3552/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників своєю ухвалою від 15.07.2020 року.

29.07.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що відповідач вказує, що зазначений розмір витрат на правничу допомогу є надмірним, однак жодного доказу на підтвердження вищевикладеного скаржником не надано.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 07.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (замовник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) було укладено договір про надання послуг №07153/ПЗ-2018 (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт/імпорт) у вагонах перевізника, вагонах інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

25.08.2019 року за залізничними накладними №42187476, №42187484, №42187492, №42187468 та 27.08.2019 року за залізничною накладною №42293829 залізницею прийнято до перевезення вагони.

Позивач звернувся до відповідача з претензіями від 10.09.2019 за вих. № 1009-394 та №1009-395 про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на загальну суму 5226,78 грн.

23.07.2019 року відповідач листом № ЦМ-ЮА-308 повідомив позивача, що претензії про сплату штрафу направлені до регіональної філії залізниці.

Оскільки відповідачем 5226,78 грн штрафу у добровільному порядку не було оплачено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що вантаж за перевізними документами №42187476, №42187484, №42187492, №42187468 та №42293829 було доставлено з простроченням строку доставки на 9 діб за перевізними документами №42187476, №42187484, №42187492, №42187468 та 7 діб за перевізним документом №42293829.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку штрафу, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає сума штрафу в розмірі 5226,78 грн, тож позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому, обставин для зменшення розміру штрафу не було встановлено, у зв`язку з чим відмовлено у задоволенні клопотання відповідача стосовно зменшення розміру штрафу на 50 %.

В цій частині рішення не оскаржується.

Покладаючи на відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн, суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо співмірності заявлених позивачем витрат на послуги адвоката із складністю справи та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п.1 ч.ч. 4,5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 03.02.2019 року адвокатом Накоп`юк Ярославом Володимировичем і Товариством (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги № 01-02, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу у всіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до акту № 01-02/34 виконаних робіт (наданих послуг) від 02.03.2020 року адвокатом було надано Товариству послуги на загальну суму 4000,00 грн, зокрема правовий аналіз претензій; консультація щодо порядку стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку вантажу; підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, копіювання документів, аналіз законодавства та судової практики; складання позовної заяви та представництво інтересів в суді та складання подальших процесуальних документів.

Так, у поданому до позовної заяви акті виконаних робіт про надання правової допомоги детально визначено витрачений час та види робіт, які здійснив адвокат щодо складання тексту позовної заяви, формуванню матеріалів позовної заяви та подачі даного позову до суду.

Оплата позивачем 4000,00 грн за надання правової допомоги підтверджується платіжним дорученням від 02.03.2020 року № 397 (наявне в матеріалах справи).

Відповідач вказуючи в апеляційній скарзі, що розмір витрат на правничу допомогу є надмірним, жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказу на підтвердження зазначеного не надав.

Отже, колегія суддів зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є пов`язаними з розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим, співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Заявлена сума витрат не перевищує попереднього орієнтовного розрахунку витрат наданого суду, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на залізницю 4 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Водночас твердження скаржника, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що існують декілька однотипних позовних заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", всі заяви підготовлені представниками позивача та ідентичні за змістом не спростовує висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року у справі № 910/3552/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року у справі №910/3552/20 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/3552/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

О.М. Гаврилюк