РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2020Справа № 910/980/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЙУКОМ" (84333, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Архипа Куїнджі,14, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ СОРС" (02122, м.Київ, вул.Магнітогорська, 1А )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (84205, Донецька область, місто Дружківка, вул.Леніна, б.7, )

про стягнення 572 797,58 грн.

Представники сторін:

від позивача: Ковальова А.Г., адв.,

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТОЙУКОМ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ СОРС" про стягнення 522 909,89 грн заборгованості по договору підряду № ДрМЗ/117-18 від 18.06.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРУМ СОРС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", право вимоги на які позивач набув на підставі договору про переведення боргу за № КС/089-19 від 21.05.2019, 36641,91 грн пені, 6961,52 грн 3% річних, 6284,26 грн інфляційних втрат.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.01.2020 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, залучив до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (84205, Донецька область, місто Дружківка, вул.Леніна, б.7, ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

19.02.2020 засобами електронного зв`язку третя особа подала до суду клопотання про надання часу для підготовки письмових пояснень.

20.02.2020 відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов, враховуючи зміну місцязнаходження відповідача та заяву про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, оскільки заявлена сума боргу є значною для відповідача.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.02.2020 продовжив відповідачу процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву з урахуванням вимоги ст. 165 ГПК України до 02.03.2020 включно, а третій особі надав процесуальний строк для подачі пояснень по суті спору до 02.03.2020 включно, підготовче засідання призначив на 03.03.2020.

26.02.2020 відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРУМ СОРС" подало до суду зустрічну позовну заяву по справі до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЙУКОМ" про визнання недійсним договору про переведення боргу за № КС/089-19 від 21.05.2019 з підстав перевищення повноважень при його підписанні.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.03.2020 повернув Товариству з обмеженою відповідальністю "КОРУМ СОРС" зустрічну позовну заяву по справі № 910/980/20 відповідно до п.2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

02.03.2020 відповідач через канцелярію суду подав клопотання, у якому він повідомив про те, що адвокат відповідача не зможе бути присутнім у підготовчому засіданні, оскільки буде перебувати у іншому судовому засіданні.

Представник позивача також 02.03.2020 подав до суду заяву, у якій виклав прохання про відкладення підготовчого засідання, оскільки 03.03.2020 він буде брати участь у іншому судовому засіданні.

03.03.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого учасник справи стверджує, що договір про переведення боргу за № КС/089-19 від 21.05.2019 підписаний представником ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" Діденком С.В., який діяв на підставі довіреності № 13 від 14.01.2019 із встановленим обмеженням на укладання договорів, сума яких не перевищує 500 000,00 грн, тому вказаний правочин укладений із перевищенням повноважень та порушенням ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до приписів ст. 215 ЦК України.

Господарський суд ухвалою від 03.03.2020 відклав підготовче засідання на 24.03.2020.

17.03.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій на доводи відповідача про недійсність правочину зауважив, що після підписання договору про переведення боргу за № КС/089-19 від 21.05.2019 відповідач здійснював часткове погашення боргу, тобто вчиняв дії схвалення договору; сама по собі відсутність у представника Діденко С.В. повноважень на укладення договору від імені товариства не створює підстави для визнання правочину недійсним, який фактично прийнятий до виконання та частково виконаний.

Призначене на 24.03.2020 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20, про що сторони були повідомлені відповідним оголошенням на сайті Судової влади України.

31.03.2020 від відповідача надійшла до суду заява, у якій відповідач виклав прохання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантинних заходів.

06.04.2020 від позивача надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантинних заходів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2020 підготовче засідання було призначено на 21.05.2020.

18.05.2020 засобами поштового зв`язку від відповідача до суду надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів, учасник справи також просив не здійснювати розгляд справи без участі його представника та відкласти засідання, призначене на 21.05.2020 не раніше дати завершення обмежувальних карантинних заходів.

20.05.2020 засобами поштового зв`язку до суду від ТОВ "СТОЙУКОМ" надійшло клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника позивача.

21.05.2020 у підготовче засідання представники сторін не з`явились. Судом відкладено підготовче засідання на 09.06.2020.

03.06.2020 відповідач подав клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та просив не здійснювати розгляд справи без участі його представника, відкласти засідання, призначене на 09.06.2020 не раніше дати завершення обмежувальних карантинних заходів.

09.06.2020 відбулось підготовче засідання за участю представника позивача Ковальової А.Г., судом було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.07.2020.

23.06.2020 засобами поштового зв`язку до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.06.2020 засобами поштового зв`язку від відповідача до суду надійшло клопотання, у якому учасник справи просив суд продовжити строк підготовчого провадження на період дії обмежувальних карантинних заходів в країні, не здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача та відкласти засідання, призначене на 07.07.2020 не раніше дати завершення обмежувальних карантинних заходів.

07.07.2020 суд відклав підготовче засідання на 04.08.2020.

03.08.2020 відповідач подав до суду клопотання, у якому просив продовжити строк підготовчого провадження на 30 календарних днів, не здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача та відкласти засідання, призначене на 04.08.2020 не раніше дати завершення обмежувальних карантинних заходів. У клопотанні відповідач посилається на положення Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", а саме на зміни, що внесені до п. 3 розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України та стосуються продовження процесуальних строків на строк дії карантину.

У підготовче засідання 04.08.2020 з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи у засідання суду не з`явились.

Розглянувши клопотання відповідача (від 03.08.2020) про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів у зв`язку з загостренням епідеміологічної ситуації у світі та неможливістю відповідача забезпечити явку свого представника у судове засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку підготовчого провадження.

04.08.2020 суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 03.09.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ СОРС" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 02.03.2020 у справі №910/980/20 з доданими документами повернено заявнику без розгляду.

У судовому засіданні 03.09.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представники відповідача та третьої особи не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, згідно повідомлень про вручення поштових відправлень та відомостей з офіційного пошукового ресурсу Укрпошти, ухвалу суду від 04.08.2020 відповідач отримав 12.08.2020, третя особа - 13.08.2020.

Враховуючи визначені процесуальні строки розгляду справи, належне повідомлення учасників справи про судове засідання з розгляду справи по суті спору, за відсутності підстав для відкладення, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (замовник за договором) та позивачем- Товариством з обмеженою відповідальністю " СТОЙУКОМ " (підрядник за договором) був укладений договір підряду № ДРМЗ/117-18 на виконання будівельно-монтажних робіт, в порядку та на умовах якого замовник доручив, а підрядник прийняв на себе зобов`язання на свій ризик, своїми силами і засобами, із використанням власного матеріалу, виконати роботи на об`єкті замовника, у відповідності до Кошторисної документації, дефектних актів, які є невід`ємними частинами договору і в терміни, передбачені Календарним графіком виконаних робіт.

Сторони узгодили, що в розумінні договору підрядник виконує роботи: «Виконання ремонтно-будівельних робіт по ремонту покрівлі і ливневої каналізації будівель: фарбувально-складальна ділянка цеху № 1 (15), інв. № 10197; ТП № 40, інв. № 10218; ТП № 73 в цеху № 3 (6), інв. № 22759; цех № 1 (10), інв. № 10041; цех № 1 (15), інв. № 10157; цех № 2 (13), інв. № 10052; цех № 2 (16), інв. № 10069; цех № 4, інв. № 10195; цех № 5 (14), інв. № 10178; цех №7(КПД), інв. № 10187; цех № 8 (12), інв. № 10050; цех № 9 (23), інв. № 10080; склад металів і напівфабрикатів цеху № 12 (32), інв. № 10327; цех № 12 (будівельна ділянка), інв. № 10285; цех №8(12), інв. № 10196».

Згідна п. 2.5 договору визначено, що розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника. Розрахунок між Сторонами здійснюється в національній валюті України - гривні в наступному порядку:

- передоплата: авансовий платіж - в розмірі 30 % від Договірної ціни, що становить 716 116,50 грн. з ПДВ після підписання договору протягом 5 календарних днів; авансовий платіж - в розмірі 30% від Договірної ціни, що становить 716 116,50 грн. з ПДВ через 30 календарних днів після підписання Договору.

- проміжна оплата за виконані роботи по Договору здійснюється Замовником за фактом виконання робіт Підрядником протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами проміжного Акту приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ- 2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат ( за формою КБ-3). Підсумкова сума по проміжним Актам приймання виконаних будівельних робіт не більше 80 % від вартості робіт по чинному договору;

- остаточна оплата за виконані роботи по Договору здійснюється Замовником за фактом виконання робіт Підрядником протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту підписання Сторонами остаточного Акту приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат ( за формою КБ-3).

Замовник залишає за собою право проводити оплату частинами і / або раніше термінів, узгоджених в цьому пункті Договору за фактично виконані роботи відповідно до Актів приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в), Довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрат (за формою КБ-3) і податкової накладної в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що по договору № ДрМЗ/117-18 від 18.06.2018 за Актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та Довідками форми КБ-3 № 1-1 за вересень 2018 на суму 132 714,44 грн, №6-1 за вересень 2018 на суму 262 706,28 грн, № 7-1 за вересень 2018 на суму 142 189,70 грн, №12-1 за вересень 2018 на суму 107 390,26 грн, № 2-1 за жовтень 2018 на суму 29 692,74 грн, № 3-1 за жовтень 2018 на суму 29 106,85 грн, № 5-1 за жовтень 2018 на суму 562 023,10 грн, № 8-1 за жовтень 2018 на суму 77866,85 грн, № 10-1 за жовтень 2018 на суму 20433,30 грн, № 11-1 за жовтень 2018 на суму 38439,14 грн, № 15-1 за жовтень 2018 на суму 127 072,42 грн, № 4-1 за листопад 2018 на суму 372 245,22 грн, № 9-1 за листопад 2018 на суму 89546,24 грн, № 14-1 за листопад 2018 на суму 186 361,13 грн, № 13-1 за грудень 2018 на суму 144 297,88 грн, № 13-2 за квітень 2019 на суму 28716,78 грн позивачем було виконано, а замовником прийнято без зауважень виконані підрядні роботи на загальну суму 2 350 802,33 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 4026 від 26.06.2018, № 4077 від 27.06.2018, №4400 від 13.07.2018, №4774 від 06.08.2018, № 4966 від 10.08.2018, № 9657 від 04.04.2019, копії яких долучені до справи, замовник здійснив оплату виконаних підрядник робіт частково, всього у розмірі 2 1 542 892,44грн.

Таким чином, неоплаченим залишились виконані роботи за вказаними Актами на суму 807 909,89 грн.

21.05.2019 між ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (первісний боржник), відповідачем - ТОВ «КОРУМ СОРС» (новий боржник) та позивачем - ТОВ «СТРОЙУКОМ» (кредитор) було укладено Договір про переведення боргу № КС/089-19, відповідно до умов якого новий боржник одержує зобов`язання замість первісного боржника сплатити борг кредитору у відповідності до договору № ДрМЗ/117-18 від 18.06.2018«Виконання ремонтно-будівельних робіт по ремонту покрівлі і ливневої каналізації будівель: фарбувально-складальна ділянка цеху № 1 (15), інв. № 10197; ТП № 40, інв. № 10218; ТП № 73 в цеху № 3 (6), інв. № 22759; цех № 1 (10), інв. № 10041; цех № 1 (15), інв. № 10157; цех № 2 (13), інв. № 10052; цех № 2 (16), інв. № 10069; цех № 4, інв. № 10195; цех № 5 (14), інв. № 10178; цех №7(КПД), інв. № 10187; цех № 8 (12), інв. № 10050; цех № 9 (23), інв. № 10080; склад металів і напівфабрикатів цеху № 12 (32), інв. № 10327; цех № 12 (будівельна ділянка), інв. № 10285; цех №8(12), інв. № 10196».

Згідно п.2.1 договору про переведення боргу, сума боргу, що проводиться за цим договором становить 807 909, 89 грн.

У пункті 4.2 договору визначено, що новий боржник зобов`язується належним чином виконати грошові зобов`язання, визначені п. 2.1 договору в строк до 31 липня 2019 року.

Первісний боржник зобов`язаний провести розрахунок з новим боржником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок в сумі 807 909,89 грн.

Як вбачається з платіжних документів, доданих до справи, відповідач після підписання договору про переведення боргу, набувши статусу нового боржника, перед позивачем, як кредитором здійснив часткове погашення заборгованості коштами на загальну суму 285 000,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує про невиконання зобов`язання відповідача з оплати боргу у розмірі 522 909,89 грн по договору про переведення боргу № КС/089/19 від 21.05.2019, строк оплати яких настав 31.07.2019, за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 36641,96 грн пені, 6961,52 грн 3% річних, 6284,26 грн інфляційних втрат.

Відповідач в обґрунтування заперечень проти позову посилається на підписання договору про переведення боргу № КС/089/19 від 21.05.2019 зі сторони ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (первісний боржник) з перевищенням повножень, що за його переконанням, є підставою для визнання недійсним вказаного правочину та відмови у задоволенні позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою відносини, що склалися між сторонами по договору № ДРМЗ/117-18 на виконання будівельно-монтажних робіт від 18.06.2018, є правовідносинами, які регулюються нормами законодавства про підряд.

За приписами ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи встановлено та учасниками справи не заперечується факт виконання позивачем підрядних робіт та прийняття їх ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" за актами, наявність невиконання зобов`язання останнього в частині їх оплати на суму 807 909,89 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Згідно положень ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

21.05.2019 між ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" в особі Керівника департаменту управління фінансів Діденко С.В., що діє на підставі довіреності № 13 від 14.01.2019, як первісним боржником, ТОВ «КОРУМ СОРС» в особі директора Суворової С.В., що діє на підставі Статуту, як новим боржником та ТОВ «СТРОЙУКОМ» в особі директора Терещенко М.Ю., що діє на підставі Статуту, як кредитором, був укладений Договір про переведення боргу № КС/089-19.

За умовами вказаного правочину у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем за виконання ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" зобов`язання з оплати заборгованості відповідно до договору № ДрМЗ/117-18 від 18.06.2018 у сумі 807 909, 89 грн. шляхом перерахування грошових коштів в строк до 31 липня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено та відповідач не оспорює виконання зобов`язання по договору про переведення боргу № КС/089-19 від 21.08.2019 у сумі 285 000,00 грн, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 522 909,89 грн.

Доказів оплати відповідачем суми 522 909,89 грн., у т.ч. у визначені договором строки та станом на час розгляду справи, суду не надано.

Всупереч ст. 73, 74 ГПК України відповідач доказів на підтвердження наявності обставин звільнення його чи відсутності підстав виконати зобов`язання з оплати на користь позивача заявленої до стягнення суми 522 909,89 грн, не довів.

У запереченнях проти позову відповідач факт наявності невиконаного зобов`язання у вказаній сумі не заперечував, свого контр розрахунку не надав.

При цьому, твердження відповідача щодо недійсності договору про переведення боргу № КС/089-19 від 21.08.2019 з підстав перевищення повноважень представником первісного боржника - ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" Діденком С.В. спростовуються наступним.

Положеннями статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей (частини 1-3, 5 та 6).

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

За змістом ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи, не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Водночас, судом враховано, що відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч. 1). Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ч. 2).

З аналізу змісту частини 1 статті 241 Цивільного кодексу України випливає, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Доказів визнання недійсним договору про переведення боргу № КС/089-19 від 21.08.2019, у т.ч. у судовому порядку, суду не надано.

Відповідачем не надано доказів та належними засобами доказування не доведено факту обізнаності позивача, як сторони оспорюваного правочину з обмеженням повноважень представника первісного боржника - ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" - Керівника департаменту управління фінансів Діденка С.В. на вчинення договорів, що перевищують 500 000,00 грн.

Крім того, відповідачем не надано примірника довіреності № 13 від від 14.01.2019 та Статутних документів ТОВ "ГІРНИЧІ МАШИНИ-ДРУЖКІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" в обґрунтування обставин, які ним покладені в основу тверджень про недійсність правочину.

Також суд зауважує, що після укладення договору про переведення боргу № КС/089-19 від 21.08.2019 відповідач здійснив три платежі в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 285 000,00 грн, будь-яких заперечень щодо недійсності правочину до моменту подачі зустрічного позову у даній справі, який не прийнятий судом, відповідач не заявляв.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 522 909,89 грн заборгованості.

За прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 36641,91 грн пені, 6961,52 грн 3% річних, 6284,26 грн інфляційних втрат.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.1 договору про переведення боргу, сторони визначили, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

Умовами договору про переведення боргу № КС/089-19 від 21.08.2019 відповідність нового боржника перед кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язання з погашення заборгованості у формі пені, не передбачено.

Відповідно до п.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Наведене не виключає можливості покладення на боржника також і відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання.

Передбачене частиною шостою статті 231 ГК України формування відповідальності за порушення грошових зобов`язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом.

Судом встановлено, що учасники справи не є суб`єктами, до яких підлягають застосування вказані закони в частині відповідальності у вигляді сплати пені.

Позивачем у позовній заяві вказано, що нарахування 36 641,19 грн пені здійснено на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України.

Відповідно до ч. 6 статті 231 ГК України, на яку посилається позивач, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Водночас Велика Палата Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 904/4156/18 зазначила, що розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Частина 6 ст. 231 Господарського кодексу, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована, як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 36 641,91 грн у зв`язку із недоведеністю підстав нарахування.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 6961,52 грн 3% річних, 6284,26 грн інфляційних втрат за період з 01.08.2019 по 09.01.2020 прострочення виконання зобов`язання, розрахунок яких здійснено по кожній із вищевказаних видаткових накладних.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що здійснення нарахування 3% річних у сумі 6961,52 грн є вірним.

Водночас після здійснення перевірки розрахунку, судом встановлено, що належною до стягнення з відповідача сумою інфляційних втрат є 5 225,87 грн.

Відповідач контррозрахунку заявлених вимог не надав, стверджувань позивача не спростував.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЙУКОМ" в частині стягнення 522 909,89 грн основного боргу, 6961,52 грн 3% річних, 5 225,87 грн. інфляційних втрат. Решта вимог судом не задовольняються у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю підстав.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ СОРС" (02122, м.Київ, вул.Магнітогорська, 1А ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЙУКОМ" (84333, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Архипа Куїнджі,14, ) 522 909 (п`ятсот двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`ять) грн. 89 коп основного боргу, 6961 (шість тисячі дев`ятсот шістдесят одну) грн. 52 коп 3% річних, 5 225 (п`ять тисяч двісті двадцять п`ять) грн. 87 коп. інфляційних втрат, 8026 (вісім тисяч двадцять шість) грн. 46 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 09.09.2020

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак