ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/1104/19
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.

секретар судового засідання - Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Макаров В.В., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "СВЛ"

на рішення Господарського суду Херсонської області

від 10 березня 2020 року (повний текст складено 10.03.2020р.)

по справі №923/1104/19

за позовом Єланецького професійного аграрного ліцею

до відповідача: Приватного підприємства "СВЛ"

про стягнення 376 288 грн., -

суддя суду першої інстанції: Закурін М.К.

час та місце винесення рішення: 10.03.2020р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 16.09.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Єланецький професійний аграрний ліцей (позивач, Аграрний ліцей) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства «СВЛ» (відповідач, ПП «СВЛ») про стягнення 376 288,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ПП «СВЛ» договорених зобов`язань в частині сплати коштів за поставлений товар за договором поставки №2106-1 від 21.06.2018р.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.03.2020р. по справі №923/1104/19 (суддя Закурін М.К.) позовні вимоги Єланецького професійного аграрного ліцею задоволені у повному обсязі.

У вказаному рішенні суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи підтверджується наявність боргу відповідача перед позивачем у сумі 376 288,00 грн., що виникла у зв`язку з частковою несплатою ПП «СВЛ» отриманого ним товару.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "СВЛ" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 10.03.2020р. у справі №923/1104/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ПП «СВЛ» зазначає, що позивачем не надано належних доказів первинного-бухгалтерського обліку, які б свідчили про поставку товару.

Так, ПП «СВЛ» вказує, що в договорі поставки №2106-1 від 21.06.2018р. (далі - Договір поставки) умови оплати товару були прив`язані до виконання продавцем обов`язку зі складання відповідних документів та реєстрації податкових накладних (п.п. 5.1, 5.2. Договору). У зв`язку з тим, що вказані умови не були дотримані, апелянт вважає, що у покупця не виникло зобов`язання з оплати частини товару.

Крім того, ПП «СВЛ» звертає увагу, що позивач, в обґрунтування позову посилається, зокрема, на копію накладної №109 від 02.07.2018р., за якою передано у власність відповідачеві товар на суму 251288 грн. з ПДВ та яка додана до позовної заяви.

Однак, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, в якості підстави для встановлення факту поставки товару, посилається на товарну накладну №109 від 23.07.2018р. Апелянт наполягає на тому, що місцевий господарський суд не мав права цього робити, оскільки накладна від 23.07.2018р. не була доказом по справі, тому що її не було подано до суду в установленому законом порядку, а ї зміст суперечить змісту позовної заяви.

Водночас, ПП «СВЛ» вказує, що і товарна накладна №109 від 02.07.2018р., яка долучена до позовної заяви, не може бути доказом передачі товару, оскільки не була підписана представником ПП «СВЛ», а отже і не може свідчить про передачу накладної покупцю.

Крім того, апелянт зауважує, що за умовами Договору здійснення оплати за отриманий товар пов`язане із наданням оригіналів товарної та податкової накладних, отже, обов`язок з оплати придбаної продукції не ставиться в залежність від факту переходу права власності на товар.

Скаржник наполягає на тому, що поставки товару 23.07.2018р. Єланецьким професійним аграрним ліцеєм не проводилось, а відтак, судом першої інстанції не досліджено та не надано правової оцінки тому, що накладна №109 від 23.07.2018р., на яку посилається суд у рішенні, містить недостовірні дані про дату відвантаження товару.

Більш детально доводи ПП «СВЛ» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "СВЛ" на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.03.2020р. у справі №923/1104/19; розгляд справи призначено на 01.07.2020р.

Однак, 01.07.2020р. розгляд справи №923/1104/19 не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді-члену колегії Разюк Г.П. з 23.06.2020р. по 24.07.2020р. у щорічній відпустці.

Тому, з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та перебуванням головуючого судді Савицького Я.Ф. у щорічній відпустці з 03.08.2020р. по 14.09.2020р., розгляд справи №923/1104/19 було перенесено на 16.09.2020 року, про що сторони були повідомлені ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.06.2020р.

15.06.2020р. від Єланецького професійного аграрного ліцею до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджується з доводами останньої та просить залишити оскаржуване рішення в силі, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, участь представників учасників справи у засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою згідно із законом, а відповідно до ухвал Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2020р. т від 22.06.2020р. явка представників сторін також не визнавалась обов`язковою.

А тому, враховуючи вищенаведене та з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника Єланецького професійного аграрного ліцею.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

У судовому засіданні 16.09.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2018р. між Єланецьким професійним аграрним ліцеєм (Постачальник) та Приватним підприємством "СВЛ" (Покупець) був укладений договір поставки №2106-1 (Договір), за умовами п.1.1. якого, зокрема, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти сільськогосподарську продукцію (Товар), а саме: ячмінь, урожаю 2018р.

Відповідно до п.2.1. Договору загальна кількість Товару за цим Договором становить 204,20 т.

Ціна Товару за цим Договором з ПДВ становить 5 050,00 грн. за 1 т. Загальна вартість Товару з ПДВ за Договором - 1 031 210,00 грн. (п.п. 3.1., 3.2. Договору).

Згідно з п.4.1. Договору Постачальник зобов`язується протягом 10 банківських днів з дня здійснення поставки Товару надати Покупцю оригінали товарної та податкової накладних на загальну суму Товару за цим Договором.

Право власності на Товар у Покупця виникає з моменту передачі Товару Постачальником (п. 4.3. Договору).

Розділом 5 Договору сторони визначили порядок розрахунків за отриманий Товар.

Так, за п.5.1. Договору Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі накладної Постачальника.

Відповідно до п.5.2. Договору Покупець оплачує Товар в національній валюті - гривні, на наступних умовах: форма розрахунку - безготівковий розрахунок, оплата протягом двох банківських днів за фактом відвантаження та реєстрації податкових накладних.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання зобов`язань.

Договір підписаний сторонами без зауважень та скріплений печатками обох юридичних осіб.

До позовної заяви Аграрним ліцеєм додано докази виконання умов Договору стосовно передачі Постачальником Покупцю відповідного Товару, а саме:

- 25.06.2018р. передано 95, 260 т. ячменю на суму 481 063,00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією накладної №106 (а.с. 12);

- 26.06.2018р. передано 59, 180 т. ячменю на суму 298 859,00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією накладної №107 (а.с. 13);

- 02.07.2018р. передано 49, 760 т. ячменю на суму 251 288,00 грн. з ПДВ, що підтверджується копією накладної №109 (а.с. 14).

Судова колегія звертає увагу, що наведені накладні підписані директором та головним бухгалтером Єланецького професійного аграрного ліцею та мають відбиток печатки позивача. Відповідачем жодна накладна не підписана.

Вказані дані відображені позивачем у розрахунку станом на 25.11.2019р. щодо виконання Договору поставки від 21.06.2018р. №2106-1, відповідно до якого за накладними №106 від 25.06.2018р., №107 від 26.06.2018р. та №109 від 02.07.2018р. ПП «СВЛ» передано Товару (ячменю) у загальній кількості 204,2 т. на загальну суму 1 031 210,00 грн. (а.с. 11).

Для оплати поставленого Товару Постачальник виставив Покупцю відповідні рахунки: від 25.06.2018р. №22 на суму 481 063,00 грн., від 26.06.2018р. №23 на суму 298 859,00 грн. та від 02.07.2018р. №24 на суму 251 288,00 грн. (а.с. 12-14).

Отримання Товару здійснювалось на підставі довіреності №24 від 21.06.2018р., яка була видана на ім`я директора ПП «СВЛ» - ОСОБА_1 та була дійсна до 06.07.2018р.

Як зазначає Аграрний ліцей, вказані рахунки Покупцем оплачено частково на суму 654 922,00 грн., про що свідчать копії банківських виписок: від 22.06.2018р. на суму 100 000,00 грн.; від 03.07.2018р. на суму 300 885,33 грн.; від 5.07.2018р. на суму 80 177,17 грн.; від 23.08.2018р. на суму 100 000,00 грн.; від 19.10.2018р. на суму 28 859,00 грн.; від 13.12.2018р. на суму 40 000,00 грн.; від 18.04.2019р. на суму 5 000,00 грн. (а.с. 22-28).

Залишок боргу в сумі 376 288,00 грн. залишився неоплаченим, у зв`язку з чим Аграрний ліцей направило на адресу покупця претензію від 18.09.2018р. за вих. №359 з вимогою сплатити залишок боргу за поставлений Товар. Крім того, у даній претензії позивачем наведений розрахунок пені за порушення відповідачем терміну оплати. При цьому у даній претензії позивач вказав, що поставка Товару на суму 251 288,00 грн. здійснювалась на підставі накладної №109 від 23.07.2018р.

19.09.2018р. за вих. №1-19/09-2018 ПП «СВЛ» надало Постачальнику відповідь, згідно з якою зазначило, що факти, викладені у претензії не відповідають дійсності; що відповідно до п.4.1. Договору Аграрний ліцей повинен надати оригінали первинних документів не пізніше 10-го банківського дня з дати поставки Товару, проте на товар, що був поставлений 02.07.2018р. первинні документи виписані лише 23.07.2018р., що зробило неможливим своєчасне виконання ПП «СВЛ» пункту 5.1. Договору.

Крім того, ПП «СВЛ» у вказаній відповіді просило Аграрний ліцей негайно переоформити первинні документи по відвантаженому ячменю у кількості 49,760 т. відповідно до дати його відвантаження та внести коригування до податкової накладної (а.с. 21).

25.11.2019р. за вих. №559 відповідач знову направив ПП «СВЛ» претензію з вимогою сплати боргу. До даної претензії позивачем було додано копії накладних №№106, 107 та 109 від 25.06.2018р., 26.06.2018р. та 02.07.2018р. відповідно, а також розрахунок заборгованості станом на 25.11.2019р. (а.с. 31).

Матеріали справи свідчать, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем надано до суду податкові накладні: №6 від 25.06.2018р. на суму 481 063,00 грн. з ПДВ; №7 від 26.06.2018р. на суму 298 859,00 грн. з ПДВ; №8 від 23.07.2018р. на суму 251 288,00 грн. з ПДВ (а.с. 63, 66-69).

Вказані податкові накладні зареєстровані у встановленому законом порядку. Однак, разом з цими накладними позивач надав оригінали видаткових накладних та рахунків на оплату, згідно з якими видаткова накладна №109 рахунок на оплату №24 виписані вже 23.07.2018р. (а.с. 71-72).

Доказів погашення боргу у повному обсязі ПП «СВЛ» у матеріалах справи не міститься, що стало підставою звернення до суду Аграрного ліцею з відповідним позовом про стягнення залишку боргу у сумі 376 288,00 грн.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу).

Як вже зазначалось вище, між сторонами укладено Договір від 21.06.2018р. №2106-1, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться у ст. 712 Цивільного кодексу України.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч.1, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 664 наведеного Кодексу обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В силу приписів ст. 691, 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Умовами Договору від 21.06.2018р. №2106-1 сторони погодили обов`язок Покупця оплатити поставлений йому Товар протягом 2-х банківських днів з моменту відвантаження, тобто, передачі Товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору від 21.06.2018р. №2106-1, Аграрний ліцей поставив ПП «СВЛ» ячмінь у загальної кількості 204,2 т. на суму 1 031 210,00 грн., що підтверджується копіями накладних від 25.06.2018р., від 26.06.2018р., від 02.07.2018р.

Щодо заперечень апелянта про здійснення поставки Товару 23.07.2018р.

Як вже зазначалось вище, у позовної заяві, Аграрний ліцей, в обґрунтування позову посилається на копію накладної №109 від 02.07.2018р., за якою передано у власність відповідачеві ячмінь у кількості 49,76 т. на суму 251 288,00 грн. з ПДВ та яка додана до позовної заяви. Наведена накладна також є підставою вимог позивача у його претензії.

Матеріали справи свідчать, що товарна накладна від 23.07.2018р. №109 з`явилась у матеріалах справи разом із відповіддю позивача на відзив на апеляційну скаргу відповідача. При цьому, в якості доказів до цієї відповіді Аграрний ліцей зазначив накладну №109 від 02.07.2018р. (а.с. 58-59), однак надав накладну №109 від 23.07.2018р.

Також, апеляційна колегія звертає увагу, що у матеріалах справи міститься претензія позивача за вих. №59 від 18.09.2018р., в якій останній посилається на накладну від 23.07.2018р. №109, водночас у претензії позивача за вих. №559 від 25.11.2019р. мова знову йде про накладну №109 від 02.07.2018р.

Таким чином, на підтвердження факту поставки 49,76 т ячменя Аграрним ліцеєм надано суду два суперечливі докази, що підтверджують одну господарську операцію.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з ч.2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи, зокрема, повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч.ч. 4, 5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 наведеної статті встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається з матеріалів справи до позовної заяви подана накладна від 02.07.2018р. №109. Жодного клопотання щодо неможливості подання накладної №109 від 23.07.2018р. у матеріалах справи не міститься.

З огляду на наявність двох різних накладних на підтвердження поставки 49,76 т ячменя вартістю 251 288,00 грн.; на те, що накладна від 02.07.2018р. була подана разом із позовними вимогами; на те, що накладна від 23.07.2018р. з`явилась після оформлення податкової накладної від 23.07.2018р.; на те, що сам позивач у своїх претензіях не може визначитись, за якою накладною була здійснена поставка ячменю у кількості 49,76 т. на суму 251 288,00 грн. та, навпаки, відповідач стверджує, що поставки 23.07.2018р. не було, з урахуванням того, що представником позивача в судовому засіданні суду першої інстанції було визнано наведену невідповідність наданих доказів, судова колегія вважає передчасним висновок місцевого господарського суду про те, що поставка ячменю у кількості 49,76 т. на суму 251 288,00 грн. відбулась за товарною накладною від 23.07.2018р.

Щодо доводів апеляційної скарги про не доведення факту отримання відповідачем Товару та, відповідно, настання строку його оплати з огляду на те, що Постачальником не надано належних доказів первинного-бухгалтерського обліку, які б свідчили про поставку товару.

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до положень п. п. 2.1 ч. 2 Положення "Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку", затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 року № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату здійснення спірної поставки Товару, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Накладна - це супроводжуючий первинний документ, що використовується в бухгалтерському обліку та містить основні облікові дані про товар, що передається, відправляється, транспортується. Отже, накладна є належним документом, що підтверджує оформлення договірних відносин між сторонами (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.06.2019р. у справі №915/905/16.

Отже, судова колегія зазначає, що подані позивачем в якості доказу здійснення господарської операції накладні, в розумінні положень чинного законодавства, є первинними документами.

За своєю правовою природою видаткові накладні посвідчують виконання зобов`язань - констатують (фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов Договору. При цьому, наявність певних дефектів у накладній за наявності інших визначених Законом обов`язкових реквізитів не спричиняє їх недійсність.

Накладні №№106, 107 та 109 від 25.06.2018р., від 26.06.2018р. та 02.07.2018р. відповідно, містять такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; кількість та ціни; підписи осіб, які відповідальні за оформлення господарської операції, прізвище осіб, які поставили підпис з боку позивача, а також штамп підприємства позивача; реквізиті довіреності, на підставі якої діяв відповідач.

Крім того, як встановлено судовою колегією, лише 1 з 3-х зазначених позивачем накладних є повністю неоплаченою (№109 від 02.07.2018р.), а 1 з решти двох - є частково несплаченою на суму 125 000,00 грн.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ПП «СВЛ» не отримував Товар 02.07.2018р., навпаки, у відповіді останнього від 19.09.2018р. за вих. №1-19/09-2018 на претензію позивача ПП «СВЛ» підтверджує отримання Товару 02.07.2018р., але зауважує, що первинні документи виписані лише 23.07.2018р.

Однак, як вже встановлено судовою колегією до первинних документів відноситься товарна накладна від 02.07.2018р., на підставі якої відповідач фактично отримав ячмінь у кількості 49,76 т. на суму 251 288,00 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги, що товарна накладна №109 від 02.07.2018р. не може бути доказом передачі Товару, оскільки не була підписана представником ПП «СВЛ», з огляду на те, що і на інших накладних (від 25.06.2018р. №106 та від 26.06.2018р. №107) також відсутні підписи отримувача, однак часткові оплати ПП «СВЛ» за період з червня 2018р. по квітень 2019р. за Товар відповідно до Договору від 21.06.2018р. №2106-1, свідчать про те, що відповідач такими своїми конклюдентними діями підтвердив, що отримав Товар від Позивача на підставі Договору поставки від 21.06.2018р.

Відповідно п.5.1. Договору Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі накладної Постачальника.

Однак Покупець лише частково розрахувався на поставлений Товар - на суму 654 922,00 грн. Залишок боргу в сумі 376 288,00 грн. залишився неоплаченим. Доказів на спростування наведеного у матеріалах справи не міститься.

Положеннями ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів повної оплати ПП «СВЛ» суми боргу у розмірі 376 288,00 грн. за поставлений товар відповідно до умов Договору від 21.06.2018р. №2106-1, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Окремо, на підставі вищенаведеного та з урахуванням твердження ПП «СВЛ» про те, що несплата частини отриманого Товару відбулась з приводу складання первинного документу лише 23.07.2018р., судова колегія зазначає, що податкові накладні не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до положень чинного законодавства України, що регулює правовідносини з приводу постачання товарів, обов`язки з оплати виникають у відповідача з моменту самої поставки Товару.

Порядок, підстави, строки складання податкових накладних, а також їх внесення до Єдиного реєстру податкових накладних встановлено Податковим кодексом України.

Податкові накладні у сукупності з іншими доказами, зокрема, товарними накладними, лише додатково підтверджують факт здійснення поставки Товару відповідачу у кількості та за ціною, що вказана у цих накладних.

Судова колегія враховує, що позивачем було порушено п.4.1. Договору та вимоги податкового законодавства щодо дати складення податкової накладної, однак, це не є підставою для несплати відповідачем вартості фактично отриманого Товару.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню…; дата відвантаження товарів.

Оскільки поставка Товару була здійснена раніше, ніж його оплата, судова колегія зазначає, що відповідна податкова накладна мала бути складена саме 02.07.2018р. Натомість, відповідачем було складено спірну податкову накладну 23.07.2018р.

У п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

З огляду на викладене, відповідач повинен був зареєструвати складену 02.07.2018 року податкову накладну до 17.07.2018р.

У матеріалах справи наявні відповідні зареєстровані податкові накладні, при цьому, спірну податкову накладну зареєстровано лише 23.07.2018р., тобто з порушенням вимог податкового законодавства.

Тобто, виходячи з наведеного, податкова накладна від 23.07.2018р. є доказом здійснення відповідачем операції щодо поставки Товару за Договором від 21.06.2018р. №2106-1, хоча і оформлена з порушенням вимог податкового законодавства України. Разом з тим, судова колегія зауважує, що останнє питання не є предметом даного спору, а тому не розглядається господарським судом.

Відтак, Аграрний ліцей виконав свої зобов`язання за Договором від 21.06.2018р. №2106-1.28.02.2018р. в повному обсязі, а саме: передало Товар ПП «СВЛ» на підставі відповідного Договору.

Порушення Постачальником вимог податкового законодавства щодо оформлення податкової накладної від 23.07.2018р. не звільняє відповідача від його обов`язку, за вимогами Закону, від оплати отриманого Товару.

Отже, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 10.03.2020р. у справі №923/1104/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства «СВЛ» - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 10.03.2020р. у справі №923/1104/19 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 17.09.2020р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.