ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1701/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Земляк А.В.,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" - Байдерін О.А.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" - Кійко О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.07.2020 про забезпечення позову, прийняту суддею Бездолею Ю.С., м. Одеса, повний текст складено 24.07.2020,

у справі №916/1701/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА"

про стягнення 616 570,31 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальній сумі 616570,31 грн, з яких: 600000 грн основної заборгованості та 16570,31 грн штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поворотної фінансової допомоги №19-Д від 07.06.2019, право вимоги за яким перейшло до позивача.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 17.06.2020 відкрито провадження у справі №916/1701/20.

21.07.2020 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" надійшла заява про забезпечення позову б/н від 21.07.2020 (вх.№2-3192/20 від 21.07.2020), в якій останнє просило вжити заходи забезпечення позову у справі №916/1701/20 шляхом накладення арешту на грошові кошти, які наявні на всіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" в межах суми грошових коштів у розмірі 200000 грн, окрім арешту грошових коштів, які призначені для виплати заробітної плати працівникам та виконання зобов`язань з оплати загальнообов`язкових податків, зборів та платежів, зокрема, на р/р НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві "ОТП БАНК", МФО 300528, а також на інших банківських рахунках, виявлених під час виконання ухвали суду.

В обґрунтування даної заяви позивач посилався на скрутний фінансовий стан Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА", який у разі задоволення позовних вимог може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у даній справі, при цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" зазначило про розумність, співмірність та адекватність обраних ним заходів забезпечення позову, адже останнє просило накласти арешт на суму грошових коштів, яка є третиною від заявленої до стягнення суми основної заборгованості без урахування штрафних санкцій, а також наголошувало на готовності внести на депозитний рахунок суду зустрічне забезпечення у вигляді перерахування коштів у сумі 50000 грн, якщо суд під час розгляду заяви про забезпечення позову дійде висновку про необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.07.2020 у справі №916/1701/20 (суддя Бездоля Ю.С.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" про забезпечення позову б/н від 21.07.2020 (вх.№2-3192/20 від 21.07.2020); накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" на рахунках в межах суми грошових коштів у розмірі 200000 грн, окрім арешту грошових коштів, які призначені для виплати заробітної плати працівникам та виконання зобов`язань з оплати загальнообов`язкових податків, зборів та платежів; визначено розмір зустрічного забезпечення в сумі 50000 грн, яку Товариству з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" слід внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області (отримувач коштів: ГУДКС України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача: 5416, код ЄДРПОУ суду: 03499997) у строк до 03.08.2020 включно, та докази такого надати до суду.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що, з огляду на наявні у матеріалах справи докази скрутного майнового стану товариства відповідача, яке займається вирощуванням сільгоспкультур, а саме: докази відсутності у останнього достатніх коштів на рахунках, наявності боргу по заробітній платі та податкам, а також загибелі посівів у 2020 році, невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення даного позову, при цьому, врахувавши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок їх невжиття, місцевий господарський суд зауважив на тому, що арешт накладається на грошові кошти відповідача у сумі 200000 грн, яка складає третину від заявленої до стягнення у даній справі суми основного боргу. Крім того, беручи до уваги те, що відносини у даній справі не є врегульованими та залишаються спірними, з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у даній справі, суд першої інстанції з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін дійшов висновку про наявність підстав для внесення позивачем зустрічного забезпечення на депозитний рахунок суду, розмір якого, враховуючи відсутність у відповідача зустрічних грошових вимог до позивача та ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" доказів на обґрунтування можливого завдання йому збитків на більшу суму, ніж запропонована позивачем в якості зустрічного забезпечення, становить 50000 грн.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.07.2020 у справі №916/1701/20 скасувати та відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" про забезпечення позову б/н від 21.07.2020 (вх.№2-3192/20 від 21.07.2020).

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на недоведеності позивачем наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на належні Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" грошові кошти, оскільки обставини даної справи свідчать лише про певні труднощі у виконанні відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поворотної фінансової допомоги №19-Д від 07.06.2019, а не про утруднення чи неможливість виконання судового рішення у разі задоволення позову. Апелянт також зазначає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову створюють відповідачу перешкоди у здійсненні господарської діяльності, зокрема, позбавляють можливості розраховуватися за необхідне для збирання врожаю паливо, ремонт сільгосптехніки, сплачувати оренду плату пайовикам за користування землею та виконувати інші зобов`язання, необхідні для нормальної роботи товариства, у тому числі відповідач навіть позбавлений можливості звернутися до суду, адже не має можливості сплатити судовий збір.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 17.08.2020 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 02.09.2020 справу №916/1701/20 призначено до розгляду на 16.09.2020 о 10:00.

У судовому засіданні 16.09.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" апеляційну скаргу підтримав, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" висловив заперечення проти її задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалося, відзив на апеляційну скаргу не надало, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ БЕТОНЕКС-БУД" ("Сторона 1") та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" ("Сторона 2") укладено договір поворотної фінансової допомоги №19-Д (далі - договір №19-Д від 07.06.2019), відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Сторона 1 передає у власність Сторони 2 грошові кошти в якості поворотної фінансової допомоги у розмірі, визначеному у пункті 2.1 цього договору, а Сторона 2 зобов`язується повернути Стороні 1 фінансову допомогу (грошові кошти у розмірі отриманої суми в повному обсязі) у визначений договором строк.

За умовами пункту 2.1 договору №19-Д від 07.06.2019 загальний розмір фінансової допомоги становить 600000 грн.

Фінансова допомога передається шляхом безготівкового перерахування Стороною 1 коштів на поточний рахунок банку Сторони 2 за реквізитами, наданими Стороною 2 (пункт 3.1 договору №19-Д від 07.06.2019).

В силу пунктів 4.2, 4.3 договору №19-Д від 07.06.2019 Сторона 2 зобов`язується повернути Стороні 1 фінансову допомогу в повному обсязі до 31.12.2019. Фінансова допомога повертається в безготівковій формі шляхом перерахування відповідних грошових коштів на рахунок Сторони 1 або шляхом внесення грошових коштів через касу банку Сторони 1 на рахунок Сторони 1 в установленому законом порядку.

У пункті 6.1 договору №19-Д від 07.06.2019 сторони узгодили, що цей договір набуває чинності з моменту надання Стороною 1 фінансової допомоги Стороні 2.

Згідно з банківською випискою б/н від 12.06.2019 по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ БЕТОНЕКС-БУД" останнє 11.06.2019 перерахувало на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" 600000 грн з зазначенням в призначенні платежу про те, що вказана сума грошових коштів є фінансовою допомогою за договором №19-Д від 07.06.2019.

01.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ БЕТОНЕКС-БУД" ("Кредитор"), Товариством з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" ("Новий кредитор") та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" ("Боржник") укладено договір про відступлення права вимоги (договір цесії) №1 (далі - договір №1 від 01.07.2019), за умовами пункту 1.1 якого Кредитор передає, а Новий кредитор набуває право вимоги відповідно до умов цього договору, в свою чергу Новий кредитор зобов`язується компенсувати вартість грошових втрат Кредитора, які складаються з передачі права вимоги та втрати права вимоги, на підставі та в порядку, які передбачені цим договором.

Пунктом 1.2 договору №1 від 01.07.2019 передбачено, що за цим договором Новий кредитор одержує право (замість Кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором.

Правом вимоги за цим договором є право грошової вимоги Кредитора до Боржника за договором поворотної фінансової допомоги №19-Д від 07.06.2019 (далі - основний договір), укладеним між Кредитором та Боржником, в розмірі 600000 грн, яке на підставі цього договору переходить від Кредитора до Нового кредитора. Боржником за договором є Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА", яке є зобов`язаною особою перед Кредитором за основним договором і стає зобов`язаною особою перед Новим кредитором з моменту набуття чинності цим договором (пункти 2.1, 2.2 договору №1 від 01.07.2019).

У пункті 3.1 договору №1 від 01.07.2019 визначено, що право вимоги, яке передається за цим договором Новому кредитору, складається з грошових зобов`язань Боржника за основним договором, а саме: зобов`язання Боржника з повернення суми поворотної фінансової допомоги за договором поворотної фінансової допомоги №19-Д від 07.06.2019 в сумі 600000 грн, що існують станом на 01.07.2019.

За умовами пунктів 4.1, 4.2 договору №1 від 01.07.2019 Новий кредитор набуває право вимоги з моменту набуття чинності цим договором. Кредитор втрачає право вимоги з моменту набуття чинності цим договором.

В силу пункту 7.1 договору №1 від 01.07.2019 цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами його умов.

В адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" листі-заявці №153 від 05.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ БЕТОНЕКС-БУД" підтвердило перехід права вимоги за договором №1 від 01.07.2019 в день набрання чинності цим договором, а саме: 01.07.2019.

З акту обстеження та списання загиблих посівів Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" у Великомихайлівському районі Одеської області №1 від 12.05.2020, підписаному відповідачем та селищним головою Цебриківської селищної ради, вбачається, що внаслідок посухи з вересня 2019 року по травень 2020 року належні товариству відповідача посіви озимого ячменю та пшениці знищені, у зв`язку з чим запропоновано провести заходи основного обробітку ґрунту на відповідних земельних ділянках, при цьому у даному акті також зазначено про те, що у зв`язку з обмеженою кількістю вологи у ґрунті пересів іншими культурами неможливий.

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" №23 від 22.07.2020 останнє станом на 01.07.2020 має заборгованість із заробітної плати в сумі 163482,03 грн.

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" №24 від 22.07.2020 товариство відповідача станом на 22.07.2020 має податковий борг перед бюджетом, а саме: зі сплати єдиного соціального внеску - 33191,32 грн; зі сплати оренди землі - 183958,50 грн; зі сплати єдиного податку (ІV група) - 52106,86 грн.

У довідці Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" №22 від 22.07.2020 зазначено про те, що станом на 21.07.2020 відповідач має наступні залишки коштів на банківських рахунках: в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" - 49,34 грн; в АТ "ОТП БАНК" - 3740,69 грн; в АТ "УКРЕКСІМБАНК" - 311,83 грн та 75 доларів США; в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" - 1504,73 грн.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд послався на те, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватися у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Дану правову позицію Верховного Суду викладено в постанові від 30.07.2020 у справі №910/3836/20.

Колегія суддів враховує, що предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру, зокрема, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у загальній сумі 616570,31 грн, з яких: 600000 грн основної заборгованості та 16570,31 грн штрафних санкцій, а підставою для звернення до суду з вказаною позовною вимогою став факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поворотної фінансової допомоги №19-Д від 07.06.2019, право вимоги за яким перейшло до позивача.

Спосіб забезпечення позову, застосований судом першої інстанції, полягає у накладенні арешту на грошові кошти відповідача у сумі 200000 грн, окрім арешту грошових коштів, які призначені для виплати заробітної плати працівникам та виконання зобов`язань з оплати загальнообов`язкових податків, зборів та платежів.

Виконання в майбутньому судового рішення зі справи у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача необхідна сума грошових коштів. Зважаючи на викладене, забезпечення господарським судом позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане з предметом позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №910/3802/19.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що позивач просив накласти арешт не на всю суму заявлених до стягнення грошових коштів (616570,31 грн), а лише на суму, яка становить 200000 грн, тобто складає третину від заявленої до стягнення суми основної заборгованості без урахування штрафних санкцій (600000 грн), колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що застосований спосіб забезпечення позову є адекватним, а також таким, що забезпечує збалансованість інтересів сторін та у повному обсязі співвідноситься із заявленою позивачем вимогою, що є передумовою досягнення реального виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективного захисту порушеного права.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі №910/773/19.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому апеляційним господарським судом враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі №914/120/19.

Доводи апелянта стосовно відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на належні останньому грошові кошти, колегією суддів оцінюються критично, оскільки наявні у матеріалах справи документи на підтвердження відсутності у відповідача достатніх коштів на рахунках у банківських установах, наявності у нього боргу по заробітній платі та податкам, а також загибелі посівів у 2020 році є належними у розумінні положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами скрутного майнового стану Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА", яке, як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та підтверджується самим скаржником безпосередньо в апеляційній скарзі, займається господарською діяльністю у сільськогосподарській сфері.

При цьому, враховуючи співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок їх невжиття, апеляційний господарський суд зауважує на тому, що скрутний майновий стан відповідача може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення даного позову, адже зумовлює обґрунтований ризик того, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" не залишиться грошових коштів, на які можливо буде звернути стягнення в межах вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" у випадку задоволення позовних вимог.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Колегія суддів зазначає, що вжиті оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову не призводять до зупинення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА", оскільки не зумовлюють списання коштів з банківських рахунків відповідача до моменту набрання законної сили рішенням у цій справі та виникнення у відповідача відповідного обов`язку з виконання рішення суду.

Посилання скаржника на те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову створюють відповідачу перешкоди у здійсненні господарської діяльності, зокрема, позбавляють можливості розраховуватися за необхідне для збирання врожаю паливо, ремонт сільгосптехніки, сплачувати оренду плату пайовикам за користування землею та виконувати інші зобов`язання, необхідні для нормальної роботи товариства, у тому числі звернутися до суду у зв`язку з неможливістю сплатити судовий збір, апеляційним господарським судом, з огляду на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження необхідності понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" витрат на паливо, ремонт, орендну плату та сплату судового збору, до уваги не приймаються, адже ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, колегія суддів зазначає, що застосовані у даній справі заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та мають наслідком збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, вказана норма загальним чином визначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Водночас за умовами частин першої, четвертої статті 141 Господарського процесуального кодексу України, яка має назву "Зустрічне забезпечення", тобто носить спеціальний характер щодо порядку вирішення питання про зустрічне забезпечення, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Системний аналіз зазначених приписів процесуального закону свідчить про те, що вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення саме за ініціативою суду є виключно правом суду, і лише подача відповідного клопотання зацікавленим учасником справи створює вже обов`язок суду вирішити дане питання. За відсутності відповідного клопотання про вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення суд першої інстанції, з огляду на викладені норми, міг і не розглядати питання вжиття зустрічних заходів забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 31.07.2019 у справі №904/4900/18.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що правовідносини сторін у даній справі не є врегульованими та залишаються спірними, а відтак з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у даній справі, та з урахуванням необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін наявні підстави для застосування заходів зустрічного забезпечення, розмір якого, враховуючи відсутність у відповідача зустрічних грошових вимог до позивача та ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" доказів на обґрунтування можливого завдання йому збитків на більшу суму, ніж запропонована позивачем в якості зустрічного забезпечення, становить 50000 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТІО БІЗНЕС" б/н від 21.07.2020 (вх.№2-3192/20 від 21.07.2020) про забезпечення позову.

З огляду на викладене та враховуючи те, що твердження апелянтів щодо порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали від 22.07.2020 про забезпечення позову у справі №916/1701/20 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 136, 137, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПЕРЕРОБКА" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.07.2020 про забезпечення позову у справі №916/1701/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.09.2020.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук