ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020м. ДніпроСправа № 904/1739/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ», м.Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Герасимова Івана Володимировича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 31 694,59 грн

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про уточнення вимог просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Герасимова Івана Володимировича 32694,59 грн, з яких: 21000,00 грн - основний борг, 1194,59 грн - пеня, 10500,00 грн - штраф.

Судовий збір у сумі 2102,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати товару за договором ВП14 №_КР 63 від 09.12.2015.

Правовими підставами позову позивач зазначає статті 526, 530, 625, 629, 631 Цивільного кодексу України, статті 20, 193, 218, 220 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 01.04.2020 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її недоліками.

07.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" подало до суду докази про усунення недоліків позову.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 08.04.2020.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд судом вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач відзиву на позов не надав, про відкриття провадження у справі повідомлявся шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також телефонограмою відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України. Втім судова ухвала повернулася до суду з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", проставленою органом поштового зв`язку, а на телефонограму відповідач не відреагував.

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною десятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За змістом статей 9, 14, 17 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 (із змін. і доп.) "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи у Єдиному державному реєстрі зазначаються на підставі поданих нею документів.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (із змін і доп.) (далі - Правила).

Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 94 Правил).

Відтак повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на юридичну особу.

Процедура вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає, окрім іншого, повідомлення одержувача через абонентську поштову скриньку (ст.ст. 19, 23 Закону України "Про поштовий зв`язок", п.п. 101, 110 Правил).

У разі неможливості вручення одержувачам поштових відправлень останні зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення (п. 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику (п. 117 Правил).

За таких обставин можна дійти висновку, що судом були вчинені всі передбачені законом заходи щодо належного повідомлення відповідача про відкриття позовного провадження у цій справі, а повернення до суду судової ухвали у справі відбулося через незабезпечення відповідачем вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням.

За змістом пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020 (набрав чинності 17.07.2020) процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020, у тому числі й на подання відзиву, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020.

До цього часу відповідач не проявив наміру скористатися своїм процесуальним правом на подання відзиву.

За частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, справа підлягає розгляду за наявними матеріалами.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ» (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Герасимовим Іваном Володимировичем (далі - відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу ВП14 №_КР 63 від 09.12.2015 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця товари (запасні частини до транспортних засобів), а покупець зобов`язується прийняти і оплати його на умовах цього договору. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною продавця, яка після її підписання сторонами має юридичну силу специфікації у розумінні статті 266 Господарського кодексу України. Товар, прийнятий покупцем за видатковою накладною, не підлягає поверненню за ініціативою покупця, окрім випадків його невідповідності якості.

Умови поставки: EXW (Інкотермс 2010): склад продавця. За таких умов поставки, претензії покупця за кількістю приймаються тільки у момент отримання товару на складі продавця (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.2 договору датою поставки товару вважається дата підписання представником покупця видаткової накладної на товар, що поставляється. Під час отримання товару уповноважена за довіреністю покупця особа зобов`язана пред`явити документи, який посвідчує її особу та надати можливість представнику продавця перевірити ідентичність підпису в цьому документі з підписом у довіреності.

Товар поставляється на умовах оплати згідно з пунктом 4.3 договору (пункт 2.3 договору).

Згідно з пунктом 4.2 договору остаточна загальна сума договору визначається як сума всіх видаткових накладних, підписаних обома сторонами.

Відповідно до пункту 4.3 договору оплата товару здійснюється на підставі цього договору й видаткових накладних до нього шляхом переказу безготівкових грошових коштів на поточний рахунок продавця або шляхом внесення наявних грошових коштів в касу продавця протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

За змістом пункту 5.1 договору у разі порушення термінів оплати товару покупець, в першу чергу, зобов`язаний сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний календарний день прострочення протягом усього часу прострочення, а також відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України 24% річних від простроченої суми протягом усього часу прострочення, а потім сплатити суму основного боргу.

У разі прострочення платежу терміном понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі 50% від простроченої суми (пункт 5.2 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2015 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Якщо за два тижні до закінчення терміну дії даного договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону письмово про припинення дії договору, то дія договору автоматично подовжується на кожен наступний календарний рік.

На виконання умов договору за видатковою накладною № 28001 від 13.12.2019 позивачем було поставлено, а відповідачем отримано: балансир підвіски задньої зі втулками 6303-2918018-010 у кількості 2 шт, код 129180005, УКТЗЕД - 8708 99 97 98, ціна за одиницю без ПДВ - 8 750,00 грн, загальна вартість без ПДВ - 17 500,00 грн, загальна вартість з ПДВ - 21 000,00 грн (а.с. 35).

На час звернення позивача до суду відповідач за отриманий товар не розрахувався.

Позивачем було відправлено на адресу відповідача письмову вимогу про сплату заборгованості у сумі 21000,00 грн, яка останнім залишена без реагування (а.с. 16, 17).

Причиною спору є несплата відповідачем 21 000,00 грн за отриманий товар.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань в частині поставки й оплати товару за спірною видатковою накладною.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 4.3 договору поставлений за видатковою накладною № 28001 від 13.12.2019 позивачем товар на суму 21000,00 грн мав бути повністю оплачений відповідачем не пізніше 27.12.2019.

Доказів оплати відповідач суду не надав. Строк оплати є таким, що настав.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в частині 21000,00 грн є законними й обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Заявлена позивачем до стягнення пеня розрахована ним відповідно до пункту 5.1 договору у сумі 1194,59 грн за період з 28.12.2019 по 24.03.2020 із заборгованості відповідача у сумі 21000,00 грн (а.с. 3).

Заявлений позивачем до стягнення штраф розрахований позивачем відповідно до пункту 5.1 договору у сумі 10500,00 грн, що становить 50% від заборгованості відповідача у сумі 21000,00 грн (а.с. 3).

За результатом перевірки розрахунку пені та штрафу підстав для зменшення заявлених до стягнення сум не встановлено.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 32694,59 грн, з яких: 21000,00 грн - основний борг, 1194,59 грн - пеня, 10500,00 грн - штраф.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ» до Фізичної особи-підприємця Герасимова Івана Володимировича про стягнення 32 694,59 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Герасимова Івана Володимировича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ» (ідентифікаційний код 33109363; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Висоцького, буд. 4) основний борг у сумі 21000,00 грн, пеню у сумі 1194,59 грн, штраф у сумі 10500,00 грн, судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням пункту четвертого розділу Х "Прикінцеві положення" та підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.09.2020.

Суддя І.І. Колісник