РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2020Справа № 910/9372/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська»

про стягнення 1104,75 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (далі - ПРАТ «АКХЗ») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 1104,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, як вантажоодержувач, одержав вагони з недостачею внаслідок не забезпечення перевізником схоронності вантажу.

Суд своєю ухвалою від 06.07.2020 відкрив провадження у справі № 910/9372/20, залучив до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» та витребував у неї довідку про вартість концентрату вугільного марки К (0-100), відвантаженого 24.12.2019 на адресу приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод».

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі з огляду на таке.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Доданий до позовної заяви рахунок № 57392 від 24.12.2019 видано не відправником, а іншою особою - постачальником приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» Металургійний завод».

Позивач та приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» Металургійний завод» підписали акт приймання-передачі від 24.12.2019, що свідчить про отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей в повному обсязі. Таким чином, на думку відповідача, вартість втраченого вантажу не підтверджена належними доказами.

У свою чергу позивач зазначив, що вантажовідправником вугілля є товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», який є експедитором та діє як вантажовідправник за дорученням власника вантажу, яким на момент укладення договору перевезення було приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» Металургійний завод». В матеріалах справи є рахунок безпосереднього власника та відповідно особи, за чиїм дорученням було укладено договір перевезення - приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» Металургійний завод». Таким чином вартість вантажу підтверджується належним рахунком № 57392 від 24.12.2019 першого власника вугілля, за дорученням якого діяв вантажовідправник. Вантажовідправником по договору перевезення є товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська», котрий фактично не є власником вантажу, а діє за розпорядженням приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» Металургійний завод», який є власником вантажу при його відправці.

У зв`язку з тим, що поставка товару здійснювалася на умовах FCA станція Удачна, то перехід права власності на вантаж відбувся у момент його передачі перевізнику. Акт прийому-передачі № 57392 від 24.12.2019 складений на момент передачі від постачальника товару покупцеві на станції Удачна. Оскільки втрата вантажу сталося під час перевезення, вже після того як передача товару здійснилася, то відповідно у акті прийому-передачі № 57392 від 24.12.2019 факт втрати вантажу під час перевезення відображення не знайшов.

Кількість відправленого вантажу зазначена в залізничній накладній, кількість втраченого вантажу відображена в комерційному акті.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

27.07.2018 приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» Металургійний завод» (постачальник) та приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) уклали договір поставки № 18/146, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію виробництва товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська».

У специфікації до договору ПРАТ «АКХЗ» та приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» Металургійний завод» дійшли згоди в грудні 2019 року поставити концентрат вугілля кам`яного, умови поставки - FCA, станція Удачна відповідно до міжнародних правил Інкотермс у редакції 2010 року, вантажоодержувач - ПРАТ «АКХЗ», станція Авдіївка Донецької залізниці.

Відповідно до залізничної накладної № 53105540 на адресу приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (відправник - товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська») було відправлено вагони з вантажем - концентрат вугілля кам`яного, загальною вагою 1817300 кг, у тому числі вагон № 56473812, маса вантажу 69900 кг.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна (залізнична) є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно із комерційним актом № 482803/382 від 25.12.2019, складеним на станції Авдіївка Донецької залізниці, загальна маса вантажу у вагоні № 56473812, яка значиться у перевізному документі (залізнична накладна № 53105540), становить нетто 69900 кг, тара 22300 кг. При зважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить нетто 68200 кг, тара 22300 кг, що менше ваги накладної на 1750 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люки щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу нижче рівня бортів укочена катком-ущільнювачем, маркована поперечними борознами, над 6-7 люками ліворуч є виїмка 1,5м*1м*0,8м. в місці виїмки маркування порушене.

Згідно зі ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту).

Статутом залізниць України не передбачено доведення наявності збитків у позивача за втрачений вантаж, відповідальність залізниці перед одержувачем настає лише за факт втрати вантажу в розмірі його вартості, що підтверджується довідкою (або іншим документом вантажовідправника), що випливає з положень статті 115 Статуту залізниць України та пункту 2.7. Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Приписами частини 3 статті 917 ЦК України визначено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Судом встановлено, що вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки залізнична накладна № 53105540 таких відміток не містить.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вантажоодержувачем згідно із залізничною накладною № 53105540 є ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» .

У матеріалах справи наявні копії рахунку-фактури № 57392 від 24.12.2019 та акту прийому-передачі № 57392 від 24.12.2019, складені на підставі договору № 18/148 від 27.07.2018, в яких визначено вартість концентрату вугілля кам`яного, що перевозилось у вагоні № 56473812.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах (вантаж у вологому стані).

Згідно з вказаним розрахунком, перевіреним судом, сума недостачі вантажу складає 1104,75 грн. (1,70- (69,90*2))*3658,12 (позивач надав докази сплати 20133538,84 грн. за 5503,800 тонн).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо перевезення довіреного йому вантажу, позивачу спричинені збитки в розмірі 1104,75 грн., які складаються з вартості відповідальної недостачі з ПДВ.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (проїзд Індустріальний, 1, м. Авдіївка, Донецька область, 86065, код 00191075) 1104,75 грн. збитків, 2102,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун