УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

11.09.2020Справа №910/7494/20

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення штрафу у розмірі 43 758,99 грн.,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 49 212,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" стверджує, що відповідачем було неналежно виконано свої зобов`язання із своєчасної доставки вантажу, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для застосування до Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, у розмірі 49 212,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 відкрито провадження у справі №910/7494/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

13.07.2020 через відділ діловодства від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач зазначає, що помилково здійснив розрахунок неустойки та вірним розміром штрафу, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Українська залізниця" є сума 43 758,99 грн. При цьому, оскільки відповідачем 26.06.2020 було сплачено позивачу штраф у розмірі 43 758,99 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" просить суд закрити провадження у справі №910/7494/20.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Оскільки провадження у справі №910/7494/20 було відкрите згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 та було вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, то у відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті розпочався 02.07.2020.

Попри наведене, згідно п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній станом на дату подання заяви про зменшення розміру позовних вимог) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, в силу п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" про зменшення розміру позовних вимог є такою, що подана у визначений законом строк.

З огляду на те, що заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, до неї додано докази направлення її примірника відповідачу, суд визнає за необхідне прийняти до розгляду відповідну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг", у зв`язку з чим має місце нова ціна позову - 43 758,99 грн.

04.08.2020 до відділу діловодства суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позов з доказами його направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг", який в силу приписів п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній станом на дату подання такого відзиву) є таким, що поданий в визначений судом строк. У своєму відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що позивач звернувся до суду із даним позовом до спливу встановленого параграфом 3 статті 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення строку. Також відповідач вказує, що позивачем було не вірно розраховано суму неустойки, яка підлягає сплаті за просточення доставки вантажу та за розрахунками Акціонерного товариства "Українська залізниця" правомірним є застосування штрафу у розмірі 43 758,99 грн. При цьому, відповідач вказує, що у визначений ст. 46 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення строк, ним було розглянуто та частково задоволено претензію Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" в частині 43 758,99 грн.

Згідно інформації з пошукової системи відстеження поштових відправлень Акціонерного товариства "Укрпошта" примірник відзиву Акціонерного товариства "Українська залізниця" був вручений Товариству з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" 06.08.2020, однак відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив у визначений судом у відповідності до приписів законодавства строк.

28.08.2020 до відділу діловодства суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів перерахунку Товариству з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" коштів в розмірі 43 758,99 грн. в рахунок задоволення претензії позивача. До вказаного клопотання відповідачем долучено докази правлення його примірника позивачу.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Позивач стверджує, що 20.12.2018 між Акціонерним товариством "ОРЛЕН Летува" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №LT/19/011/R/TN/E, відповідно до умов якого продавець за цим договором продає, а покупець купує товар або товарну партію за умовами цього договору

На виконання вказаного договору Акціонерне товариство "ОРЛЕН Летува" 11.10.2019 здійснило відправлення за залізничною накладною №0486133 зі станції відправлення Буганяй 126302 Литовської залізниці (Литовська Республіка) на станцію призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці (Україна) вантажу (дизельного палива) у вагонах №51609154, №51590040, №51682102 та №75068973. Згідно п. 4 залізничної накладної №0486133 вантажоодержувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг".

Відповідно до залізничної накладної №0486133 вагони №51609154, №51590040, №51682102 та №75068973 прибули на станцію призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці (Україна) 29.10.2019, проте сповіщено Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" про їх прибуття та їх видача була здійснена 30.10.2019, про що зазначено у графі 27 вказаної залізничної накладної.

Вважаючи, що відповідачем було порушено строк доставки вантажу на 9 діб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" звернулось до Акціонерного товариства "Українська залізниця" із претензією про сплату штрафів за прострочення доставки вантажу на суму 49 212,74 грн. (вих. №Пр-6-1 від 21.12.2019), яка була одержана відповідачем 26.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №503.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за залізничною накладною №0486133, визначені ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, у зв`язку із чим звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 43 758,99 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) на підставі ст. 45 вказаної Угоди.

Судом встановлено, що за своїм змістом та правовою природою відповідні правовідносини в сфері перевезення регулюються нормами глави 64 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України.

У відповідності до приписів статей 10, 908, 909 Цивільного кодексу України, статті 307 Господарського кодексу України, статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт", статей 3, 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - УМВС) та статей 2, 4, 5, 6, 22, 23 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (надалі - Статут), між сторонами спору на підставі залізничної накладної №0486133 виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею у міжнародному сполученні, оскільки перевезення вантажу здійснювалось залізницями України та Литовської Республіки.

Згідно з параграфів 2, 3 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм:

для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

За умовами параграфів 5, 7 ст. 24 УМВС перебіг строку доставки вантажу розпочинається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповна доба вважається повною.

Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

Відповідно до ст. 2 Угоди та додатку 1 до УМВС "Правила перевезення вантажів" розділу 1 пункту 2.1 відправка - це вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Згідно ст. 23 Статуту дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Загальна відстань перевезення вантажу за залізничною накладною №0486133 складає 1 762 км, що визнається сторонами у їхніх заявах по суті спору.

З матеріалів справи вбачається, що вагони №51609154, №51590040, №51682102 та №75068973 були прийняті для здійснення перевезення на станції Буганяй 126302 Литовської залізниці 11.10.2019 та прибули на станцію призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці (Україна) 29.10.2019, однак позивача було повідомлено про їх прибуття та видано вантаж 30.10.2019.

Таким чином, у відповідності до параграфів 5, 7 ст. 24 УМВС вантаж за залізничною накладною №0486133 був відправлений зі станції Буганяй 126302 Литовської залізниці 11.10.2019, термін доставки розпочато 12.10.2019 та фактично доставлений на станцію призначення 30.10.2019 (у момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу), тобто, через 19 діб.

Оскільки, відстань перевезення складає 1 762 км нормативний термін доставки вантажу складає 10 діб (1 762км/200км = 8,81 діб = 9 діб + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу).

Отже, фактичний термін доставки вантажу за накладною 7 ст. 24 УМВС перевищує нормативний термін доставки на 9 діб.

В свою чергу, відповідачем обставини прострочення виконання свого зобов`язання із вчасної доставки вантажу не заперечувались.

Параграфом 1 статті 45 УМВС визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 термін доставки вантажу, перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Згідно параграфу 2 ст. 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не зверху однією десятою загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

З наведеної норми вбачається, що в розрахунок неустойки входить тільки сума провізної плати (без додаткових зборів та платежів), яка згідно з залізничною накладною №0486133 складає 145 863,30 грн., а також величина (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, що у даному випадку становить перевищення терміну доставки більш ніж на 3 дні.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо вчасної доставки вантажу, АТ "Українська залізниця" зобов`язане було сплатити позивачу неустойку в розмірі 43 758,99 грн. (145 863,30 грн. х 30%).

Відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Згідно з ч. 6 ст. 315 Господарського кодексу України щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 124 Конституції України законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У частині 1 статті 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Статтею 46 УМВС визначено порядок пред`явлення претензії отримувача до перевізника. Так, претензія пред`являється з відповідним обґрунтуванням і зазначенням суми відшкодування. Претензія пред`являється в паперовому вигляді, а при наявності домовленостей між учасниками перевезення - в електронному вигляді. Претензія, за загальним правилом, пред`являється по кожному відправленню окремо.

Параграфом 2 статті 47 УМВС передбачено момент виникнення права на пред`явлення претензії та позову, за умовами якого право пред`явлення претензії та позову про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення строку доставки, виникає з дня видачі вантажу одержувачеві.

В свою чергу, параграфом 1 статті 47 УМВС передбачено умови, за дотримання яких може пред`являтися відповідний позов. Так, відповідно до положень даного параграфу позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію перевізнику.

За приписами параграфу 3 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений, якщо перевізник не дав відповіді на претензію в строк, встановлений на розгляд претензії, або якщо протягом строку на розгляд претензії перевізник повідомив особі, яка звернулася із претензією, про відхилення претензії повністю або частково.

При цьому, параграфі 7 статті 46 УМВС передбачено, що перевізник зобов`язаний у 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її та надати на неї відповідь, і при повному чи частковому визнанні претензії сплатити особі, що звернулася з претензією, належну до сплати суму.

З системного тлумачення змісту статті 47 УМВС вбачається, що право на звернення із позовом виникає у особи при одночасній наявності умов, які передбачені усіма трьома параграфами даної статті.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.12.2019 позивач направив відповідачу претензію №Пр-6-1 від 21.12.2019, яка отримана останнім 26.12.2019 про сплату штрафу за прострочення термінів доставки вантажу за залізничною накладною №0486133, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №503.

17.03.2020 Департамент комерційної роботи АТ "Укрзалізниця" листом №ЦМЮ-136 повідомив позивача, що оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на всій території встановлено карантин, обмежено пасажирські перевезення, включаючи метрополітен, обмежено знаходження фахівців на робочих місцях та ін. та обставини не переробної сили, термін на розгляд і надання відповідей на претензії, заявлені товариству з причин порушення терміну доставки та незбереження перевезень, буде продовжено згідно з п. 1 зазначеної постанови до врегулювання ситуації.

Втім, визначений УМВС 180-денний строк, встановлений на розгляд цієї претензії перевізником, з урахуванням положень ст. 253 та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України спливав 23.06.2020 включно і саме з моменту закінчення вказаного строку у позивача згідно з імперативними приписами статті 47 Угоди виникає можливість пред`явлення до суду позову про стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Водночас, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом 26.05.2020, що підтверджується відбитком поштового календарного штемпеля, проставленим на конверті, в якому до суду надійшла позовна заява, тобто до спливу встановленого Угодою строку на розгляд відповідачем претензії позивача та до моменту виникнення в останнього можливості звернення з відповідним позовом до суду в розумінні імперативних приписів параграфу 3 статті 47 Угоди.

Відповідач стверджує, а позивачем підтверджено у своїй заяві про зменшення розміру позовних вимог, що 26.06.2020 АТ "Українська залізниця" було перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" згідно платіжного доручення №2845348 від 26.06.2020 кошти у розмірі 43 758,99 грн. в рахунок сплати неустойки за прострочення доставки вантажу за залізничною накладною №0486133. Наведені твердження відповідача підтверджуються посиланням у графі призначення платежу на відповідну залізничну накладну.

Керуючись наведеними приписами господарського процесуального закону, суд приходить до висновку, що АТ "Українська залізниця" 26.06.2020 було виконано своє зобов`язання із сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" штрафу у розмірі 43 758,99 грн. за прострочення доставки вантажу за залізничною накладною №0486133, проте таке виконання було здійснене із простроченням.

Отже, хоч на момент подачі даної позовної заяви у Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" було відсутнє порушене право, проте останнє було порушене відповідачем під час розгляду даної справи, оскільки АТ "Українська залізниця", одержавши 26.12.2019 претензію позивача, повинне було розглянути претензію та при частковому її визнанні - сплатити кошти у строк до 23.06.2020 включно, однак фактично відповідачем було сплачено позивачу неустойку у розмірі 43 758,99 грн. лише 26.06.2020.

Наявність порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг", за захистом якого останнє звернулось до господарського суду із даним позовом, виключає можливість відмови у задоволенні позовних вимог з підстав відсутності предмету спору, оскільки останній виникнув та існував під час розгляду справи №910/7494/20, проте припинив своє існування у зв`язку із сплатою АТ "Українська залізниця" коштів у розмірі 43 758,99 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин провадження у справі №910/7494/20 про стягнення 43 758,99 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідачем визнано у змісті відзиву позовні вимоги у розмірі 43 758,99 грн. та сплачено спірну суму коштів на користь позивача після порушення провадження у даній справі та початку розгляду її по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення 50 відсотків судового збору з відповідача, а 50 відсотків судового збору вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 130, 231, 233, 234, 235, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/7494/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у розмірі 43 758,99 грн.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на корись Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Степова, буд. 23/25; ідентифікаційний код 41509187) судовий збір у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одну) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Оіл Юг" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Степова, буд. 23/25; ідентифікаційний код 41509187) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору у розмірі 1 051 (одна тисяча п`ятдесят одну) грн. 00 коп., сплаченого за платіжним дорученням №2859 від 25.05.2020, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (11.09.2020) та може бути оскаржена в протягом десяти днів шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко