ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 вересня 2020 року Справа № 903/118/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника відділу Прокуратури Волинської області: Гудкова М.В.

представника відповідача: адвоката Ульчака Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Липинської сільської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Липинський

про стягнення 348 173 грн. 93 коп. збитків,

встановив: заступник керівника Луцької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Липинської сільської ради, в якому просить стягнути з відповідача - ТОВ Липинський збитки в сумі 348173грн. 93коп. Також просить стягнути 5222грн. 60коп. судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що рішенням Липинської сільської ради від 12.06.2012 №12/3 Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини затверджено Положення про пайову участь у розвиток інфраструктур села Липини та встановлено для забудовників об`єктів містобудування розмір пайової участі у розвитку інфраструктури села Липини.

В подальшому рішенням Липинської сільської ради від 26.01.2015 №34/19 Про внесення змін у рішення сесії від 12.06.2012 №12/3 Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини внесено зміни у рішення сесії від 12.06.2012 №12/3 та змінено розмір пайової участі у розвитку інфраструктури села Липини для забудовників об`єктів містобудування.

29.11.2017 між Виконавчим комітетом Липинської сільської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Липинський укладено договір про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини.

Згідно розрахунку, здійсненого Липинською сільською радою, недоплата пайової участі ТОВ "Липинський" за нежитлові приміщення, з урахуванням сплаченої суми пайових внесків за ставкою 1,5%, в цілому по об`єкту будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району становить 348 173,93 грн. (з них І черга - 120 912,84 грн., II черга - 142 870,96 грн., III черга - 84 390,13 грн.).

У зв`язку з цим, Липинською сільською радою на адресу ТОВ Липинський направлено лист від 21.06.2019 №661/01.12 з пропозицією щодо укладення додаткової угоди про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини за новою ставкою. Однак відповідач листом від 21.06.2019 №29/06-19 відмовився від укладення додаткової угоди за безпідставністю таких вимог.

Прокурор вказує, що неправомірна бездіяльність відповідача, яка проявляється в його ухиленні від виконання обов`язку щодо сплати додаткового (належного) розміру пайової участі шляхом укладення додаткової угоди, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої сільська рада позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів та має право на отримання від відповідача суми заподіяних збитків.

Враховуючи зазначене, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Липинська сільська рада.

На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру місцевою прокуратурою листом №03.33-63-1072 вих-20 від 10.02.2020 попередньо повідомлено Липинську сільську раду про звернення із позовною заявою до Господарського суду Волинської області.

З огляду на те, що відповідач не уклав додаткову угоду про пайову участь, що призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету, у зв`язку з неналежним здійсненням захисту інтересів держави у спірних правовідносинах Липинською сільською радою, якою не вчинено жодних дій щодо їх стягнення, прокурор звертається з даним позовом відповідно до вимог ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру з метою здійснення представництва інтересів держави в суді.

Ухвалою суду від 21.02.2020 постановлено відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

13.03.2020р. відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх. №01-57/1858/20), в якому не погодився з доводами, викладеними у позовній заяві та просив суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що будинок, який був побудований ТОВ Липинський є житловим будинком, оскільки більше 70% площі забудови є квартирами. Про те, що будинок за своїм функціональним призначенням визначається як житловий будинок свідчать зведені кошториси розрахунки. Вважає, що Липинською СР було обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Усі договори про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини, укладені 12.03.2018р., 04.09.2018р. та 29.11.2018р., були підготовлені саме Липинською сільською радою. Саме сільська рада визначала суму пайового внеску, яка повинна бути та була сплачена відповідачем. Крім того, сільська рада, в порушення вимог законодавства, не надіслала на адресу відповідача проект додаткової угоди, а лише листом звернулася з такою пропозицією. Отже, відповідачем було виконано взяті на себе договірні зобов`язання в повному обсязі, жодних збитків позивачу зі сторони відповідача не було завдано.

Крім того, між ТОВ Липинський та Липинською сільською радою 15 липня 2019 року було укладено договір пожертви. 16 липня 2019 року, було підписано Акт приймання-передачі до договору пожертви 15 липня 2019 року, відповідно до якого Липинська сільська рада прийняла роботи по поточному ремонту дорожнього покриття по вулиці Січових Стрільців у селі Липини Луцького району на суму 115 494грн.

У відзиві представник відповідача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову допомогу становить 15000грн.

Ухвалою суду від 17.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 21.05.2020.

Ухвалою суду від 19.05.2020 зупинено провадження у справі №903/118/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №912/2385/18.

У зв`язку із закінченням касаційного перегляду справи №912/2385/18 та усунення обставин, які зумовити зупинення провадження у даній справі, ухвалою суду від 03.08.2020р. поновлено провадження у справі №903/118/20 та призначено підготовче засідання 07.08.20.

Ухвалою суду від 07.08.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.08.2020р.

Ухвалою суду від 11.08.2020 відкладено розгляд справи по суті на 07.09.2020.

13.08.2020 на адресу суду від Прокуратури Волинської області надійшла відповідь на відзив (вх.№ 01-57/5105/20), в якій прокуратура вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, безпідставними та необгрунтованими. Прокурор вказує, що нежитлове приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Так, у житлових будинках можуть бути як допоможні, так і нежилі приміщення, які мають окреме, незалежне призначення (магазини, кафе, перукарні, художні майстерні тощо). Крім того, незалежно від наявності договору, в даному випадку при вирішенні спору слід керуватися нормами ЦК України та ГК України щодо відшкодування- позадоговірної шкоди. Відповідач не уклав додаткового договору про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо сплати пайової участі в належному розмірі.

У судовому засіданні 07.09.2020 представник відповідача заявив усне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з відсутністю підстав для представництва прокурором компетентного органу у даній справі.

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, суд вважає, що прокуром достатньо наведені підстави звернення з даним позовом, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача у зв`язку з її необгрунтованістю.

Крім цього, суд звертає увагу, що у своєму листі №703/01.12 від 27.06.2019 саме Липинська сільська рада просить Луцьку місцеву прокуратуру надати правову оцінку діям ТОВ "Липинський" на відповідність чинному законодавству і у разі виявлення обставин, які потребують вжиття заходів прокурорського реагування ініціювати пред`явлення позову до Господарського суду Волинської області в інтересах Липинської сільської ради щодо стягнення з ТОВ "Липинський" фактичної недоплати пайового внеску у розвиток інфраструктури села Липини.

Прокурор у справі підтримав позовні вимоги, просив задоволити позов повністю.

Представник відповідача просив відмовити у позові. Також заявив усне клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу у розмірі 15000грн. згідно платіжних доручень №2723 від 04.03.2020 та №2724 від 06.03.2020, що були долучені ним до відзиву.

Позивач відповіді на відзив відповідача суду не надав, у судові засідання на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника позивача.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, господарський суд встановив наступне.

У провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області перебувало кримінальне провадження №000062 від 10.12.2018, розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «Липинський».

Прокурор зазначає, що у ході досудового розслідування встановлено факт ненадходження до бюджету Липинської сільської ради коштів від пайової участі у розвитку соціальної інфраструктури відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності.

Відповідно до сертифікатів ДАБІ України серія IV №55 від 29.12.2017, серія IV №65 від 06.07.2018, серія IV №50 від 09.11.2018 підтверджено відповідність закінчених будівництвом об`єктів проектній документації та підтвердження готовності до експлуатації - будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано- прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району (І-ІІІчерги).

Замовник будівництва - ТОВ «Липинський» . Загальна площа будівлі відповідно до проектної документації складає 8368,8 кв.м. Кошторисна вартість будівництва за зведеним кошторисним розрахунком становить: І черга будівництва - 14 281 648 грн.; II черга будівництва - 21 840 794 грн.; III черга будівництва - 13 979 220 грн.

Відповідно до рішення Липинської сільської ради від 12.06.2012 №12/3 «Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини» затверджено Положення про пайову участь у розвиток інфраструктури даного населеного пункту.

За приписами п.2 Положення пайова участь у створенні І розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури сільської ради полягає у відрахуванні замовниками коштів на розвиток інфраструктури села Липини.

Пунктом 4.2 Положення на замовника покладено обов`язок звернутися до сільської ради із зверненням про укладення договору про пайову участь, який укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Рішенням Липинської сільської ради №34/19 від 26.01.2015 «Про внесення змін у рішення сесії від 12.06.2012 №12/3 «Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини» внесено зміни у Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, підпункт 4.6 пункту 4 Положення.

Розмір пайової участі забудовників об`єктів містобудування на розвиток інфраструктури села Липини складає: 1,5 % загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування - для житлових будинків площею понад 300 кв.м.; 4 % загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування - для нежитлових будівель та/або споруд (крім будівель закладів культури та освіти, медичного та оздоровчого призначення).

Прокурор вказує, що Замовником будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району (І-ІІІ черги) - ТОВ «Липинський» укладено 3 договори про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини, по кожному із яких сплачено кошти пайової участі, а саме:

договір від 29.11.2017 (будівництво І черги) сплачено 214 224,72 грн. згідно платіжного доручення №1032 від 29.11.2017 (1,5 % від 14 281 648 грн. (кошторисної вартості будівництва);

договір від 12.03.2018 (будівництво II черги) - сплачено 327 611,91 грн. згідно платіжного доручення №1398 від 13.03.2018 (1,5 % від 21 840 794 грн. (кошторисної вартості будівництва);

договір від 04.09.2018 (будівництво III черги) - сплачено 209 688,3 грн. згідно платіжного доручення №1920 від 18.09.2018 (1,5 % від 13 979 220 грн. (кошторисної вартості будівництва).

Згідно даних Договорів їх предметом є пайова участь Замовника об`єкту містобудування в розвиток інфраструктури села Липини при здійсненні нового будівництва багатоквартирного житлового будинку, з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Січових Стрільців в с. Липини Луцького району Волинської області.

Про те, що даний будинок, який будувався відповідачем за своїм функціональним призначенням визначається, як житловий будинок свідчать зведені кошториси розрахунки, на підставі яких було позивачем розраховано суму коштів, сплачену згідно договорів про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини, укладених 12.03.2018 року, 04.09.2018 року та 29.11.2018 року між Липинською сільською радою та ТОВ Липинський, де значиться найменування зведеного кошторисного розрахунку як: Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Січових Стрільців в с. Липини Луцькогс району.

Таким чином, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту забудовником сплачена у розмірі 1,5 % від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування як для житлових будинків площею понад 300 кв.м.

Відповідно до сертифікату ДАБІ України серія IV №55 від 29.12.2017 - І черги будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району, загальна площа квартир становить 1749 кв.м., площа вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 895,6 кв.м.

Відповідно до сертифікату ДАБІ України серія IV №65 від 06.07.2018 - II черги будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району, загальна площа квартир становить 3460,9 кв.м., площа вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 1226,5 кв.м.

Відповідно до сертифікату ДАБІ України серія серія IV №50 від. 09.11.2018 - III черги будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району, загальна площа квартир становить 1841,4 кв.м., площа вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень - 586,2 кв.м.

Згідно п.1 ч.1 Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018- 2000), затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України №507 від 17.08.2000, визначено терміни споруди і будівлі, а саме:

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином, зокрема, обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання.

Відповідно до Державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» зазначено, що ці норми поширюються на проектування нових і реконструкцію житлових будинків.

Прокурор зазначає, що враховуючи дані про площі будівлі (з урахуванням їх функціонального призначення), які містяться у вказаних вище сертифікатах ДАБІ України (серія IV №55 від 29.12.2017, серія IV №65 від 06.07.2018, серія IV №50 від 09.11.2018), а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,

Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що площа вбудовано-прибудованих приміщень об`єкту будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с.Липини Луцького району (895,6 кв.м - І черга, 1226,5кв.м. - II черга, 586,2 кв.м. - III черга) відноситься до категорії нежитлових приміщень.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У частині 6 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Отже, чинне законодавство пов`язує розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не лише з вартістю будівництва але й безпосередньо з самим об`єктом, тобто з його функціональним призначенням-і встановлює граничний розмір для певних об`єктів будівництва, а саме: 1) для нежитлових будівель та споруд; 2) житлових будинків.

Прокурор вважає, що замовник будівництва ТОВ «Липинський», відповідно до підпункту 4.6 Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, повинен був сплатити розмір пайової участі за ставкою 4% загальної кошторисної вартості будівництва на площу 895,6 кв.м (І черга), 1226,5 кв.м. (II черга) та 586,2 кв.м. (III черга), а не 1,5 % як було сплачено за вказані площі нежитлового приміщення згідно договорів від 59.11.2017, від 12.03.2018, від 04.09.2018 про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури в села Липини. А тому, розмір пайової участі на нежитлові приміщення загальною площею 2708,3 кв.м підлягає збільшенню на 2,5% загальної кошторисної вартості будівництва по кожній із черг.

Згідно розрахунку, здійсненого Липинською сільською радою, недоплата пайової участі відповідача за нежитлові приміщення, з урахуванням сплаченої суми пайових внесків за ставкою 1,5 %, в цілому по об`єкту будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованим приміщенням на вул. Січових Стрільців в с. Липини Луцького району становить 348 173,93 грн. (з них І черга - 120 912,84 грн., II черга - 142 870,96 грн., III черга - 84 390,13 грн.).

21.06.2019 Липинською сільською радою на адресу ТОВ «Липинський» надіслано лист №661/01.12 з пропозицією щодо укладення додаткової угоди про пайову участь у розвиток інфраструктури села Липини за ставкою 4% від кошторисної вартості будівництва для нежитлових приміщень, передбаченої Положенням про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, затвердженого рішенням сесії Липинської сільської ради №34/19 від 26.01.2015 «Про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини».

ТОВ «Липинський» у відповідь листом №29/06-19 від 21.06.2019 відмовилось від укладення додаткової угоди з приводу доплати пайової участі, посилаючись на те, що об`єкт містобудування є житловим будинком, а будівництво окремих нежитлових будівель і споруд товариство не здійснювало та в експлуатацію не здавало. Вказана відмова стала підставою для звернення Липинської сільської ради до Луцької місцевої прокуратури та прокурора із позовом до суду про стягнення стягнення 348 173 грн. 93 коп. збитків.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статею 188 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Судом встановлено, що між сторонами були укладені договори про пайову участь замовника об`єкту містобудування у розвиток інфраструктури села Липини від 29.11.2017, від 12.03.2018 та від 04.09.2018, якими були встановлені пайові внески на розвиток інфраструктури села за участь замовника при здійснення будівництва житлового будинку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 147 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.4-1 ч.1 ст.71 Бюджетного кодексу України, надходження бюджету розвитку місцевих бюджетів включають кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Отже, між сільською радою та відповідачем існували договірні відносини. Свої зобов`язання по договорах відповідач виконав в повному обсязі, шляхом сплати визначених договорами пайових внесків, що підвтерджується довідкою сільської ради та не заперечується сторонами.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно із статтею 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, .оперативно- господарські та адміністративно-господарські: санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується із статтею 623 ЦК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно з частиною другою статті 224 ГК України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є в тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

В порушення вимог законодавства сільська рада жодного проекту додаткової угоди на адресу відповідача не надіслала.

Надісланий відповідачу лист №661/01.12 від 21.06.2019 містить лише прохання укласти з сільською радою додатковий договір про пайову участь.

Відповідно до п.4.1 Положення про пайову участь у розвитку інфраструктури села Липини, підготовку проектів договорів, розрахунок розміру пайової участі виконує виконавчий комітет сільської ради.

Договори про пайову участь були підготовлені саме Липинською сільською радою, і саме сільська рада визначала суму пайового внеску, яка мала бути сплачена відповідачем.

Рішення про визнання додаткової угоди між сторонами та стягнення несплачених коштів відсутнє.

Отже, прокурором не доведено наявності всіх умов цивільно-правової відповідальності: збитків, вини, протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками.

Крім того, у позові прокурор надає визначення поняттю нежитлове приміщення, а саме що це є приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Прокурор ототожнює поняття нежитлове приміщення та нежитлова будівля.

Відповідно до п.3.3. ДБН 13.2.2-15:2019 багатоквартирний житловий будинок - це житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира. Може бути зблокованого, секційного, коридорного, галерейного і терасного типу.

В п.3.4. визначено, що вбудовано-прибудоване приміщення - це приміщення, які розташовуються у габаритах будинків та в об`ємах, розміщених поза габаритами будинку більше ніж на 1,5м.

Об`єктом забудови згідно договорів є один житловий будинок (цілісний з вбудовано-прибудованими приміщеннями), пайові внески за будівництво якого було сплачено відповідачем у відповідності до Рішення Липинської сільської ради від 26 січня 2015 року № 34/19, як за об`єкт містобудування - для житлових будинків площею понад 300 кв.м.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для відшкодування відповідачем нарахованих позивачем збитків на суму 348173грн. 93коп., а тому в позові слід відмовити повністю.

Водночас, представником відповідача заявлено усне клопотання про стягенння з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000грн. згідно платіжних доручень №2723 від 04.03.2020 та №2724 від 06.03.2020, що були долучені ним до відзиву.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-3 ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Представником відповідача - адвокатом Ульчаком Б.І. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду: копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04.03.2020, копію свідоцтва про право на зайняття адкокатською діяльністю від 28.11.2002, копію службового посвідчення №ІІ-133 Національної асоціації адвокатів України від 12.08.2017, копії платіжних доручень №2723 від 04.03.2020 та №2724 від 06.03.2020 на суму 15000грн.

Як вбачається з копії ордеру від 04.03.2020, в графі "назва органу, у якому надається правова допомогу" не зазначено, що ордер видано для надання правової допомоги в Господарському суді Волинської області. Крім того, в ордері вказано, що правова допомога надається на підставі договору на надання правової допомоги від 04.03.2020, однак такого договору суду не надано. Поряд із цим, в графі платіжних доручень "призначення платежу" зазначено: "за представництво інтересів товариства в суді згідно рахунку від 04.03.2020 без ПДВ", посилання на договір та справу відсутнє. Рахунка від 04.03.2020 суду також не надано.

Отже, з поданих доказів, суд не має можливості встановити, чи пов`язані були такі витрати з розглядом даної справи і чи здійснювалась оплата по даній справі згідно даних доручень. Інших доказів представником відповідача не надано.

Суд зазначає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Оскільки представником відповідача не було подано суду договору про надання правничої допомоги та детального опису робіт (наданих послуг), а також до закінчення судових дебатів не було подано заяви про подання таких доказів, суд дійшов висновку про залишення усної заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000грн. без задоволення.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.5 ст.53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до п.2 ч.4, ч. 9 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають у разі відмови в позові - на позивача; у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що саме Липинська сільська рада звернулася до Луцької місцевої прокуратури із проханням ініціювати пред`явлення позову до господарського суду в її інтересах щодо стягнення з ТОВ "Липинський" фактичної недоплати пайового внеску у розвиток інфраструктури села Липини та не оскаржила, як позивач, наявність підстав для представництва Луцькою місцевою прокуратурою інтересів Липинської сільської ради в суді, не заперечила щодо позову, а також не надіслала відповідачу додаткову угоду та не надала відповіді на відзив відповідача, суд вважає за необхідне витрати зі сплати судового збору покласти на позивача - Липинську сільську раду відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 126, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 15.09.2020.

Суддя О. Г. Слободян