ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2653/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н. В., розглянув заяву (вх.№2-3741/20 від 14.09.2020р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЗАХИСТ» про забезпечення позову у справі №916/2653/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЗАХИСТ» (67031, м. Одеса, вул. Проценка, буд. 23/4; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКАН-ПЛЮС» (68723, Одеська обл., Болградський р-н, с. Калчева, вул. Центральна, буд.81, )

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «АГРО-ЗАХИСТ» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «БАЛКАН-ПЛЮС» про стягнення заборгованості у розмірі 1 480 114 грн 30 коп., пені у розмірі 233 277 грн 91 коп., 20% річних у розмірі 240 336 грн 92 коп., штрафу у розмірі 20%, що становить 444 034 грн 29 коп. та інфляційних втрат у розмірі 18 852 грн 89 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.09.2020р. позовну заяву ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/2653/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.10.2020р. о 12:00.

14 вересня 2020р. до суду надійшла заява ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» про забезпечення позову в порядку ст.ст. 136-140 ГПК України шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, що належать ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» () та буде виявлене виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову, а також інше майно, яке знаходиться на земельних ділянках та складських або інших приміщеннях, які перебувають у ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» у власності та у користуванні, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 416 616 грн. 31 коп.

В обґрунтування зазначеної заяви ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» зазначає, що між ним, як Постачальником, та ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» як Покупцем, було укладено Договір поставки №166 від 03.03.2019р., згідно п.1.1 якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а Покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену Договором.

Як зазначає ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ », воно повністю виконало свої зобов`язання щодо поставки товару, що підтверджується оформленими видатковими накладними, але Покупцем зобов`язання щодо оплати товару виконано лише частково, у зв`язку з чим, за розрахунком заявника, станом на 08.09.2020р. за ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» рахується заборгованість у розмірі 1 480 114 грн 30 коп. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань, нараховано пеню у розмірі 233 277 грн 91 коп., 20% річних у розмірі 240 336 грн 92 коп., штраф у розмірі 20%, що становить 444 034 грн 29 коп. та інфляційні втрати у розмірі 18 852 грн 89 коп.

Невиконання ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» своїх зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невчинення дій щодо повернення товару або будь-яких інших дій, які можуть бути доказами намірів Покупця про погашення боргу, заявник вважає намаганням ухилитись від виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості.

Заявник зазначає, що ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань займається сільським виробництвом, у зв`язку з чим вважає, що у власності ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» наявна сільська господарча техніка.

На думку ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ», враховуючи недотримання Покупцем достатньо тривалий час зобов`язань щодо сплати за Договором поставки №166 від 03.03.2019р., існує достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке належить ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС», може бути переоформлено на інший суб`єкт господарювання, що призведе до неможливості у підприємства виконати зобов`язання за відповідним Договором, а не вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та рахунки, що належать ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС», може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» вважає зазначену ним суму заборгованості беззаперечною та безспірною.

Також, ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» послалося на приписи ст.ст.6, 13 Конвенції Європейського суду з прав людини щодо наявності у кожного права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом та ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» запропонувало суду не застосовувати зустрічне забезпечення позову, оскільки заборгованість ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» вважає беззаперечною, а вжиття заходів забезпечення позову такими, що не несуть загрози завдання збитків ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС». При цьому, вважає що зустрічне зобов`язання унеможливить користування заявником ще певною частиною своїх грошових коштів на додаток тих, які протиправно відмовляється сплатити йому ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС».

Розглянув заяву ТОВ«АГРО-ЗАХИСТ» про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з ч.1, ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з розміром грошових коштів, на які вимагається накладення арешту, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, достатньо обґрунтованою підставою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно тексту позовної заяви та заяви про забезпечення позову, предметом позову у справі №916/2653/20 є стягнення заборгованості у розмірі 1 480 114 грн 30 коп., пені у розмірі 233 277 грн 91 коп., 20% річних у розмірі 240 336 грн 92 коп., штрафу у розмірі 20%, що становить 444 034 грн 29 коп. та інфляційних втрат у розмірі 18 852 грн 89 коп.

У заяві про забезпечення позову ТОВ«АГРО-ЗАХИСТ» просить суд у якості забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, що належать ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» () та буде виявлене виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову, а також інше майно, яке знаходиться на земельних ділянках та складських або інших приміщеннях, які перебувають у ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» у власності та у користуванні, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 416 616 грн.31 коп.

При цьому, ТОВ«АГРО-ЗАХИСТ» не надано належних та допустимих доказів того, що на рахунках ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» станом на дату подачі позову відсутні грошові кошти у розмірі ціни позову, або докази того, що грошові кошти, наявні на рахунках ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС», можуть зникнути, відповідач витрачає їх не для здійснення розрахунків з позивачем або їх буде недостатньо для виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову.

ТОВ«АГРО-ЗАХИСТ» не надано належних та допустимих доказів того, що належне ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» на праві власності рухоме та нерухоме майно ( якщо таке взагалі наявне, адже заявником таких доказів до суду не надано) може зникнути та ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» вчиняються дії, направлені на реалізацію майна .

При цьому, на думку суду, такий спосіб забезпечення як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача у справах щодо стягнення заборгованості не можна вважати співмірним та адекватним, адже, як вже зазначалося вище, предметом розгляду справи є стягнення грошових коштів у загальному розмірі 2 416 616 грн.31 коп.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що факт невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки №166 від 03.03.2019р., у даному випадку, є предметом розгляду у справі №916/2653/20, не є беззаперечним, тому не може бути єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Виходячи з викладеного вище, на думку суду, станом на дату винесення зазначеної ухвали відсутні підстави для вжиття у справі №916/2653/20 заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, що належать ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» () та буде виявлене виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову, а також інше майно, яке знаходиться на земельних ділянках та складських або інших приміщеннях, які перебувають у ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» у власності та у користуванні, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 416 616 грн.31 коп.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви (вх.№2-3741/20 від 14.09.2020р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЗАХИСТ» про забезпечення позову в порядку ст.137 ГПК України шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках, що належать ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» () та буде виявлене виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову, а також інше майно, яке знаходиться на земельних ділянках та складських або інших приміщеннях, які перебувають у ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» у власності та у користуванні, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 416 616 грн.31 коп. відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Н.В. Рога