ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 року м. Дніпро Справа № 904/4963/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач),

судді Верхогляд Т.А., Білецька Л.М.

секретар Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020 року (повний текст складено 16.03.2020 року)

у справі № 904/4963/19 (суддя - Панна С.П., м. Дніпро)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод", м. Кам`янське, Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська Русь", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 3 395 045,31 грн.

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська Русь", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод", м. Кам`янське, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 423 565,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" з урахуванням уточненої позовної заяви звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська Русь" заборгованості у розмірі 3 395 045,31 грн., з яких: 329 929,66 грн. авансовий платіж, 3 025 458,10 грн. сума неустойки за порушення строків виконання робіт, 25 899,48 грн. сума 15 % річних за користування чужими коштами, 5 179,90 грн. сума 3 % річних, 8 578,17 грн. інфляційні втрати.

22.12.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська Русь" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" про стягнення заборгованості у розмірі 153 963,44 грн. та 269 602,54 грн. збитків, завданих достроковим розірванням договору в односторонньому порядку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020р. відмовлено в повному обсязі в задоволенні позовних вимог за первісним позовом; судовий збір покладено на позивача за первісним позовом; відмовлено в повному обсязі в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом; судовий збір покладено на позивача за зустрічним позовом.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020р. в частині відмови у задоволенні первісного позову, позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" задовольнити.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції обставини справи були встановлені неправильно, а надана судом оцінка доказів є невірною. ПрАТ "ДКХЗ" було виконано обов`язок з підготовки та передачі об`єкта робіт, а також сплати авансового платежу. Факт прийняття об`єкта робіт відповідачем за первісним позовом підтверджується листами ТОВ "Київська Русь" № 53 від 02.07.2019р. та № 81 від 22.07.2019р., що містяться в матеріалах справи. Терміни виконання робіт настали відповідно: демонтажні роботи - 29.04.2019р.; облаштування покрівлі - 13.05.2019р.; встановлення дверей та вікон - 20.05.2019р.; облаштування опалення - 27.05.2019р.; облаштування електропостачання - 27.05.2019р.; внутрішні роботи - виконання першого етапу - 03.06.2019р.; виконання другого етапу - 10.06.2019р.; виконання третього етапу - 17.06.2019р.; виконання четвертого етапу - 24.06.2019р.; внутрішні роботи - 24.06.2019р.; зовнішні роботи - 24.06.2019р. ТОВ "Київська Русь" до виконання робіт не приступило, чим порушило умови укладеного між сторонами договору. 26.07.2019р. листом № 01-359 позивач повідомив відповідача про відмову від виконання ТОВ "Київська Русь" всіх робіт по договору. Цим же листом позивач повідомив відповідача про розірвання договору та вимагав повернення авансового платежу в розмірі 329 929,66 грн. Проте, відповідач не задовольнив вимогу позивача про повернення авансового платежу. Відповідно до переліку інструментів та обладнання, завезеного на територію ПрАТ "ДКХЗ" для виконання робіт по договору № 19/95 від 11.02.2019р. за підписом начальника дільниці ТОВ "Київська Русь" Миронова О.Г. відповідачем було завезено на територію ПрАТ "ДКХЗ" інструменти та обладнання загальною кількістю 42 позиції (перелік міститься в матеріалах справи). Таким чином, додатково підтверджено факт прийняття ТОВ "Київська Русь" об`єкта робіт. Позивач вважає дії відповідача щодо завезення матеріалів та інструментів конклюдентними діями ТОВ "Київська Русь" щодо прийняття об`єкта робіт. На думку позивача необґрунтованою є позиція суду першої інстанції про відсутність доказів щодо визначення місць тимчасових туалетів. Позивачем надано до матеріалів справи докази про придбання тимчасових туалетів, які були розміщені поблизу об`єкта робіт та надані для користування працівникам відповідача. Також не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи позиція суду першої інстанції про відсутність підтвердження визначення точок підключення електроенергії і водопроводу, які були визначені при складанні проектно-кошторисної документації. Позиція місцевого господарського суду про відсутність підпису представника відповідача в журналі видачі нарядів - допусків є необґрунтованою. Відповідач в тексті зустрічної позовної заяви зазначив про виконання демонтажних робіт на об`єкті будівництва та навіть про понесені ним прямі збитки (заробітна плата будівельника). Для того, щоб відповідач міг здійснювати будь-які дії на об`єкті позивача, він мав його отримати (прийняти). Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву визнав факт видачі наряду допуску представнику ТОВ "Київська Русь". Скаржник вважає, що у нього виникло право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення суми авансового платежу та штрафних санкцій.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

ТОВ "Київська Русь" у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020р. - без змін. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в первісному позові є законним, обґрунтованим, прийнятим при повному з`ясуванні обставин справи, у відповідності до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду, а тому апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню. Позивач був зобов`язаний підготувати та передати будівельний майданчик не пізніше 26.02.2019р. (15 календарних днів з дати підписання договору), а строк виконання робіт мав розпочатися лише після передачі позивачем відповідачу об`єкта робіт на підставі наряду-допуску та з підписанням відповідного акту. Судом першої інстанції вірно встановлено наступне: позивачем не виконано обов`язку про передачу об`єкту в порядку, встановленому п. 5.1. договору, а отже у відповідача не виникло зобов`язання щодо виконання робіт; позивачем не виконано умови договору щодо підготовки об`єкту та поставки необхідних для будівництва матеріалів, а надані позивачем докази є недопустимими в розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України; видача наряду - допуску на фізичну особу, яка не є уповноваженим представником юридичної особи на вчинення певних дій, - не може мати правових наслідків для юридичної особи, а отже не може бути підтвердженням передачі об`єкта робіт відповідачу. Крім того, наряд-допуск не може бути належним та допустимим доказом передачі-прийняття об`єкта будівництва. Натомість, таким доказом повинен бути акт, підписаний повноважними представниками сторін, про що вірно зазначено в рішенні суду першої інстанції. За відсутності акту передачі об`єкта замовником підряднику об`єкт не може вважатися переданим. Белянський І.А. не був уповноважений на прийняття об`єкту від замовника. Позивач не здійснив передачу об`єкта підряднику, а доводи позивача про передачу об`єкта шляхом видачі наряду - допуску Белянському І.А. є необґрунтованими. Посилання позивача про підготовку ним об`єкта робіт до його передачі є невиправданими та спростовуються матеріалами справи. Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що із наданих позивачем документів не вбачається, що ТОВ "Дніпрокомуналтранс" було здійснено видалення нечистот із вигрібної ями і проведення дезінфекції саме на об`єкті, оскільки у позивача також вже мались мобільні вуличні вбиральні, які були придбані ним ще в жовтні 2018р. (за півроку до укладення сторонами спірного договору), і вони, звичайно, потребують періодичного очищення. Суд зазначив, що інформації про видалення нечистот із каналізаційної ями та проведення дезінфекції саме на об`єкті робіт вказані докази не містять, а отже вони не є належним та допустимим доказом виконання замовником свого обов`язку щодо підготовки будівельного майданчика. Навіть, якщо припустити, що в квітні позивачем здійснювались якісь заходи щодо підготовки об`єкта робіт до передачі, позивачем не надано жодного доказу повідомлення відповідача про готовність об`єкта робіт до його передачі підряднику. З огляду на те, що об`єкт робіт повинен був бути переданий ще в лютому 2019р., відповідач не міг самостійно дізнатися про його готовність в квітні 2019р. ТОВ "Київська Русь" було закуплено та завезено на територію ПрАТ "ДКХЗ" будівельні матеріали, що підтверджує цільову витрату сплачених позивачем коштів. Також даний факт жодним чином не може підтверджувати прийняття об`єкту відповідачем, оскільки відсутній прямий зв`язок між закупівлею матеріалів та прийняттям-передачею об`єкта будівництва. Виконання додаткових демонтажних робіт, завезення ТОВ "Київська Русь" матеріалів на їх виконання, жодним чином не підтверджує факт передачі об`єкта робіт по договору № 19/95 від 11.02.2019р. Крім того, вимога позивача про стягнення нарахованої ним неустойки в сумі 3 025 458,10 грн. є безпідставною, оскільки розрахована невірно. Так, із розрахунку вбачається, що позивач здійснив його, розділивши період прострочення на 7 етапів (посилаючись на графік робіт). При цьому, в кожному із семи етапів позивач розраховує неустойку виходячи із загальної ціни позову. Це призвело до семикратного нарахування неустойки за один і той же період, що порушує головний принцип відповідальності, закріплений статтею 61 Конституції України, згідно з яким ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідач наголошує на тому, що ним не було порушено умов договору. Таким чином, на думку відповідача, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що об`єкт робіт не був переданий позивачем відповідачу, а також про те, що позивачем не було виконано умови договору щодо підготовки об`єкта робіт до його передачі, у зв`язку із чим вірно вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог ПрАТ "ДКХЗ".

ТОВ "Київська Русь" в письмових поясненнях також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020р. - без змін. Посилається додатково на те, що сума 329 929,66 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в якості авансового платежу, була перерахована не як аванс на будівельні роботи, а навпаки - із цільовим призначенням "за матеріали" та була в подальшому витрачена відповідачем саме на придбання матеріалів. Всі придбані на ці кошти матеріали були завезені на територію заводу позивача. Факт завезення матеріалів по капітальному ремонту зовнішнього санвузла коксового цеху підтверджений самим позивачем як під час розгляду справи в першій інстанції, так і в апеляційній скарзі. З огляду на те, що позивач підтверджує факт використання відповідачем отриманих грошових коштів за цільовим призначенням, та на те, що закуплені матеріали завезені відповідачем на територію заводу, вимога про стягнення авансового платежу є безпідставною.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2020р. відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020р. розгляд апеляційної скарги призначено на 24.06.2020р.

В судовому засіданні 24.06.2020р. оголошено перерву до 08.07.2020р.

08.07.2020р. в судовому засіданні оголошено перерву до 09.09.2020р.

Під час розгляду апеляційної скарги представник скаржника надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представники ТОВ "Київська Русь" проти доводів апеляційної скарги заперечували.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

11.02.2019р. між Позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) укладено типовий договір підряду на будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні роботи № 19/95 (надалі - договір), згідно з яким замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах цього договору роботи з капітального ремонту зовнішнього санвузлу коксового цеху в об`ємі, який передбачений затвердженими замовником кошторисом або проектами (роботи).

Замовник зобов`язується надати підряднику об`єкт для виконання робіт, прийняти і оплатити виконані роботи в порядку і строки, передбачені цим договором (п. 1.2 договору).

Строки виконання робіт по договору, а також їх окремих об`ємів (об`єктів, етапів, видів), узгоджуються із графіком виконання робіт, який оформлюється у вигляді додатку і є невід`ємною частиною цього договору. Строк виконання робіт по цьому договору починає вираховуватися з моменту фактичного прийняття об`єкта робіт у відповідності з п. 5.2 договору. У випадку несвоєчасного прийняття об`єкта робіт строк початку виконання робіт починається з останнього дня строку, який визначений п. 5.2 цього договору (п. 2.1 договору).

Ціна робіт по цьому договору становить 916 471,28 грн. без ПДВ. Крім того, замовник оплачує ПДВ за ставкою 20 % , яка діє на момент укладання договору, у розмірі 183 294,26 грн. Всього вартість робіт за договором с урахуванням ПДВ становить 1 099 765,64 грн. (п. 3.1 договору).

Ціна робіт узгоджується кошторисами з урахуванням договірної ціни за об`ємами (об`єктам, етапам, видам) робіт, які є невід`ємною частиною договору (п. 3.2 договору).

Замовник виплачує підряднику авансовий платіж в розмірі 329 929,66 грн. з ПДВ (п. 4.3 договору).

Види, та зміст по цьому договору, а також за окремими об`ємами робіт (об`єкта, етапам, видам) визначаються згідно кошторису і графіка виконання робіт, які є невід`ємною частиною цього договору. Безпосередньо, перед початком встановленого графіком строку виконання робіт, але не пізніше 15 календарних днів з дати укладання цього договору, замовник передає, а підрядник приймає відповідні об`єкти робіт на підставі наряду - допуску з підписанням, при необхідності, відповідних актів, а також передає матеріали, які необхідні для виконання робіт із зазначенням найменування й кількості. Замовник до початку виконання робіт передає підряднику придатний для виконання робіт будівельний майданчик та повинен видалити нечистоти з вигрібної ями та провести дезінфекцію; визначити місце тимчасового туалету для співробітників замовника і підрядника; вказати точки підключення електроенергії та водопроводу (п. 5.1 договору).

Підрядник зобов`язується виконати роботи за даним договором у відповідності із графіком, договірними цінами та кошторисами, які є невід`ємною частиною цього договору, а також технічною документацією (п. 7.1 договору).

Підрядник гарантує своєчасне та якісне виконання робіт у відповідності з проектною та технічною документацією, умовами цього договору, діючими нормами та нормативами (п. 9.1 договору).

Договір діє до 26.04.2019р. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в т.ч. гарантійних) по цьому договору (п. 15.5 договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на неналежне виконання відповідачем умов типового договору підряду на будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні роботи № 19/95 від 11.02.2019р.

Так, на виконання умов договору відповідачем був виставлений рахунок № 2 від 18.02.2019р. на суму 329 929,66 грн. (передплата за матеріали) (т. 1, а. с. 29), який було сплачено позивачем (платіжне доручення № від 29.03.2019р. (т. 1, а. с.30)).

Згідно з витягом із журналу видачі нарядів ПрАТ "ДКХЗ" 22.04.2019р. представнику ТОВ "Київська Русь" Белянському І.А. було видано наряд - допуск № 228 від 22.04.2019р. Таким чином, позивач за первісним позовом вважає, що ТОВ "Київська Русь" фактично прийняло об`єкт робіт (т. 1, а. с. 31).

Як вважає позивач, ним було виконані роботи з видалення нечистот із каналізаційної ями та проведено дезінфекцію (шляхом залучення підрядної організації). На підтвердження цього факту позивачем надано договір з ТОВ "ДНІПРОКОМУНАЛТРАНС" № 19/30 від 01.01.2019р., додаткова угода № 1 від 01.04.2019р. та акт надання послуг № 107 від 08.04.2019р. (т. 1, а. с. 53).

Відповідно до договору № 18/347 від 03.10.2018р., укладеного з ТОВ "ТПП Техпромпроект", ПрАТ "ДКХЗ" придбало мобільні туалетні кабіни "Екостайл" (т. 1, а. с. 54-58).

Крім того, позивач зазначає, що згідно з планом розміщення силового обладнання та прокладання силових кабелів, що є додатком до проектно-кошторисної документації до договору № 19/95 від 11.02.2019р., сторонами було погоджено точки підключення електроенергії.

Згідно із графіком виконання робіт по договору погоджено наступні терміни виконання робіт: демонтажні роботи - до 7 календарних днів; облаштування покрівлі - до 14 календарних днів; встановлення дверей та вікон - до 28 календарних днів, облаштування опалення - до 35 календарних днів, облаштування електропостачання - до 35 календарних днів, внутрішні роботи - до 49 календарних днів (виконання етапу), внутрішні роботи - до 56 календарних днів (виконання 3 етапу), внутрішні роботи - до 63 календарних днів (виконання 4 етапу), зовнішні роботи - до 63 календарних днів.

Терміни виконання робіт настали відповідно: демонтажні роботи - 29.04.2019р.; облаштування покрівлі - 13.05.2019р.; встановлення дверей та вікон - 20.05.2019р., облаштування опалення - 27.05.2019р., облаштування електропостачання - 27.05.2019р., внутрішні роботи - виконання першого етапу 03.06.2019р., виконання другого етапу - 10.06.2019р., виконання третього етапу - 17.06.2019р., виконання четвертого етапу -24.06.2019р., внутрішні роботи - 24.06.2019р., зовнішні роботи - 24.06.2019р..

Відповідачем було направлено листи № 9 від 19.02.2019р., № 5 від 16.04.2019р., № 72 від 12.07.2019р. (т. 1, а. с. 117, 119), в яких він наголошував на тому, що позивачем не виконано умови договору щодо видалення нечистот із вигрібної ями і проведення дезінфекції. Без виконання вказаних умов відповідач не міг приступити до виконання робіт.

26.07.2019р. листом № 01-359 позивач повідомив відповідача про відмову від виконання ТОВ "Київська Русь" всіх робіт по договору. Цим же листом позивач повідомив відповідача про розірвання договору та вимагав повернення авансового платежу в розмірі 329 929,66 грн.

Позивач вважає, що відповідач станом на 07.10.2019р. до виконання робіт не приступив, чим порушив умови укладеного між сторонами договору у зв`язку з чим просить суд повернути попередню оплату у розмірі 329 929,66 грн. Крім того, за порушення термінів виконання робіт просить суд стягнути неустойку у розмірі 3 025 458,10 грн., 15 % річних у розмірі 25 899,48 грн. за період з 29.03.2019р. по 07.10.2019р. та інфляційні втрати у розмірі 8578,17 грн. за період з березня 2019р. по травень 2019р.

Позивачем направлено на адресу Відповідача претензію № 01-282 від 13.06.2019р. та № 01-359 від 26.07.2019р. (т. 1, а. с. 32-44), які залишені останнім без задоволення.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача за первісним позовом до місцевого господарського суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами відповідного акту щодо передачі об`єкту. Оскільки сторонами не був підписаний акт приймання-передачі об`єкту робіт, а також відсутні документи, що підтверджують передачу позивачем відповідачу матеріалів, технічної документації, необхідних для виконання робіт, суд дійшов висновку про те, що замовником не виконано зобов`язання, встановлене п. 5.1 договору щодо передачі об`єкту. Таким чином, у позивача не виникало зобов`язань щодо виконання робіт, оскільки п. 2.1 договору встановлював початок перебігу строку виконання робіт підрядником з моменту фактичного прийняття об`єкту. Разом з тим, з боку відповідача відбувались постійні нагадування позивачу про передачу будівельного майданчика. Господарський суд вважає, що відповідач не зміг розпочати будівельні роботи. оскільки позивач не передав будівельний майданчик для виконання робіт, а відмова відповідача від виконання робіт судом не встановлена. Крім того, суд дійшов висновку, що кошти, перераховані згідно з платіжним дорученням № від 29.03.2019р. в сумі 329 929,66 грн., є платою не за виконання робіт, а за матеріали по об`єкту. Таким чином, вказана сума була використана на закупку будівельних матеріалів.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, позивачем за первісним позовом оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог. В іншій частині рішення не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність або відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Так, згідно умов п. 5.1 договору позивач був зобов`язаний підготувати і передати будівельний майданчик не пізніше 26.02.2019р. (15 календарних днів з дати підписання договору), а строк виконання робіт мав розпочатися лише після передачі позивачем відповідачу об`єкта робіт на підставі наряду-допуску з підписанням при необхідності відповідних актів. Також замовник зобов`язаний передати необхідні для виконання робіт матеріали, із зазначенням найменування та кількості, що також повинно бути підтверджено відповідними документами (видатковими накладними, актами приймання-передачі тощо).

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005р. "Про затвердження Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" (Постанова № 668) загальні умови є обов`язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників).

В п. 69 у розділі "Організація виконання робіт" Постанови № 668 зазначено, що будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником в порядку, визначеному договором підряду, і оформлюється відповідним актом. Організація виконання робіт повинна відповідати проектно-технологічній документації (проект організації будівництва та проект виконання робіт), склад і зміст якої визначається нормативними документами та договором підряду.

Місцевий господарський суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази передачі об`єкту робіт, а також документи, що підтверджують передачу позивачем відповідачу матеріалів, технічної документації, необхідних для виконання робіт.

При цьому, місцевий господарський суд взяв до уваги, що з боку відповідача відбувались постійні нагадування позивачу про передачу будівельного майданчика. Так, відповідач направляв на адресу позивача листи із вимогами щодо підготовки об`єкту та поставки необхідних для будівництва матеріалів. Зокрема, відповідачем було направлено листи № 9 від 19.02.2019р., № 5 від 16.04.2019р., № 72 від 12.07.2019р. (т. 1, а. с. 117, 119), в яких він наголошував на тому, що позивачем не виконано умови договору щодо видалення нечистот із вигрібної ями і проведення дезінфекції. Без виконання вказаних умов відповідач не міг приступити до виконання робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що надані позивачем докази не підтверджують факт передачі об`єкту робіт відповідачу за первісним позовом.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги в якості належних доказів прийняття об`єкта робіт підрядником "витяг з журналу видачі нарядів ПрАТ "ДКХЗ", оскільки позивач надав суду копію аркушу, в якому рукописним способом міститься наступний запис: "№ 228 от 22.04.19р. 12:00 Капремонт наружного санузла ... нач. уч. Кампаниец ... ООО "Киевская Русь" Белянский И.А. ... Захаров /підпис/». (т. 1, а. с. 31). В даному документі відсутній підпис представника ТОВ "Київська Русь" Белянського І.А. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що Белянський І.А. був уповноважений на прийняття об`єкту від замовника. В зв`язку з чим, місцевий господарський суд звернув увагу, що видача фізичній особі, яка не є уповноваженим представником юридичної особи на вчинення певних дій, наряду-допуску, - не може мати юридичних наслідків для юридичної особи.

Крім того, відповідно до наказу Держнаглядохоронпраці "Про затвердження Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів" від 09.01.1998р. № 4, до наказу Державного комітету України з промислової безпеки; охорони праці та гірничого нагляду "Про затвердження Правил безпечної експлуатації насосних станцій водогосподарських систем" від 12.03.2010р. № 55, до наказу Міністерства соціальної політики України "Про затвердження Положення щодо застосування нарядів-допусків на виконання робіт підвищеної небезпеки в металургійній промисловості та залізорудних гірничо-збагачувальних комбінатах" від 04.07.2019р. № 1045 наряд-допуск це складене на спеціальному бланку розпорядження на безпечне проведення роботи, що визначає її зміст, місце, початок і закінчення, необхідні заходи безпеки, склад бригади і осіб, відповідальних за безпечне виконання роботи.

Проте, запис в журналі видачі наказів позивача від 22.04.2019р. за своїм змістом не відповідає вказаним вимогам нормативних актів.

В якості доказів видалення нечистот із вигрібної ями і проведення дезінфекції позивач надав суду акт наданих послуг № 107 від 08.04.2019р. Разом з тим, у графі найменування робіт і послуг зазначено "очищення вуличних вбиралень", тобто не конкретизовано об`єкт проведення дезінфекції. Відповідно до п. 5.1 договору для виконання робіт замовник повинен був передати підряднику необхідні матеріали, а також визначити місце тимчасового туалету для працівників замовника і підрядника, вказати точки підключення електроенергії і водопроводу. Проте матеріали справи не містять доказів підтвердження даного факту.

В зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що замовником не виконано зобов`язання, встановлене п. 5.1. договору щодо передачі об`єкту робіт, а у відповідача не виникло зобов`язання щодо виконання робіт, оскільки п. 2.1. договору встановлював початок перебігу строку виконання робіт підрядником з моменту фактичного прийняття об`єкту робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Відповідно до ст. 851 ЦК України підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не зміг розпочати будівельні роботи, оскільки позивач не передав будівельний майданчик для виконання робіт, а факту відмови від виконання робіт відповідачем судом не встановлено.

Крім того, місцевим господарським судом правомірно взято до уваги, що рахунок на оплату № 2 від 18.02.2019р., виставлений відповідачем для оплати матеріалів по об`єкту: Капітальний ремонт зовнішнього санвузла коксового цеху в розмірі 329 929,66 грн. з ПДВ. В платіжному дорученні за № від 29.03.2019р. на перерахування 329 929,66 грн. в призначенні платежу зазначено "передплата за матеріали КР санвузла за договором № 19/95 від 11.02.2019р.". Згідно з п. 6.1 договору підряду роботи виконуються з матеріалів підрядника і засобами підрядника, якщо інше не погоджено сторонами в письмовій формі. Факт завезення на територію позивача інструментів, обладнання та матеріалів для виконання робіт сторонами не заперечується. Таким чином, позивачем за первісним позовом не доведено, що кошти в розмірі 329 929,66 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в якості авансового платежу, перераховані за виконання робіт, а не за матеріали по об`єкту.

Оскільки судом встановлено факт неможливості відповідачем розпочати будівельні роботи, наслідком чого є не виникнення у нього зобов`язання виконання робіт, неправомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення суми авансового платежу у розмірі 329 929,66 грн., штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт в сумі 3 025 458,10 грн., суми за користування чужими коштами у розмірі 25 899,48 грн., 3 % річних у сумі 5 179,90 грн., інфляційних втрат у розмірі 8 578,17 грн., судові витрати у розмірі 50 925,68 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., транспортні витрати у розмірі 2 000,00 грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню, про що правомірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній частині рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався місцевий господарський суд. Водночас апеляційний господарський суд погоджується із доводами відповідача за первісним позовом, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, як такими, що узгоджуються з обставинами справи та нормами матеріального і процесуального права.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

За наведених обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020 року у справі № 904/4963/19 в частині відмови у задоволенні первісного позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено - 17.09.2020р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд