РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2020Справа № 910/5819/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської "

до Приватного підприємства "Укрбалтбуд"

про стягнення 13 867,20 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій ім.Світлани Ковальської" (надалі за текстом також - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Укрбалтбуд" (надалі за текстом також -відповідач) про стягнення 13 867,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині здійснення оплати за поставлений товар, а саме: залізобетонні вироби, що підтверджується накладною № 1/14440 від 29.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 відкрито провадження у справі № 910/5819/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень щодо відповіді на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/5819/20 сторони повідомлялися належним чином, що підтверджується наступним.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення 047) та отримана відповідачем 15.05.2020, про що проставлена відповідна відмітка у поштовому повідомленні.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення 039) та отримана позивачем 04.05.2020, про що проставлена відповідна відмітка у поштовому повідомленні.

Інших заяв та/або доказів від сторін на підтвердження своїх вимог та заперечень, в тому числі клопотань процесуального характеру, відзиву відповідача на позов, на час розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У поданій позовній заяві позивач стверджує, що відповідно до положень статей 639, 641 та 642 Цивільного кодексу України він отримав заявку від відповідача на поставку товару, а саме, залізобетонних виробів, на підставі якої здійснив поставку замовленого товару, що підтверджується належним чином оформленою накладною № 1/14440 від 29.02.2020 на загальну суму 13 867,20 грн.

Оскільки договір поставки між позивачем та відповідачем був укладений у спрощеній формі, а строк (термін) виконання покупцем обов`язку не встановлений, то у відповідності до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, продавець має право вимагати виконання такого обов`язку у будь-який час. Покупець повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У матеріалах справи міститься копія вимоги №247 позивача щодо оплати відповідачем заборгованості, яка датована 06.04.2020, в якій позивач вказує на здійснену 29.02.2020 поставку товару - "бетонної суміші готової" згідно належним чином оформленої накладної № 1/14440 від 29.02.2020 та вимагає у семиденний строк з моменту отримання відповідачем цієї вимоги сплатити суму заборгованості у розмірі 13 867,20 грн. за вказаними у вимозі реквізитами.

Вимога була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (поштове відправлення 456) за адресою 01011, місто Київ, вулиця Рибальська,13 та отримана відповідачем 16.04.2020, про що проставлена відповідна відмітка у поштовому повідомленні.

Таким чином, за умови здійснення поставки товару згідно накладної № 1/14440 від 29.02.2020 та отримання вимоги про оплату заборгованості від 06.04.2020 № 247 у відповідача повинен був виникнути обов`язок здійснити оплату за поставлений товар до 23.04.2020 включно.

Позивач вказує, що відповідачем не виконано зобов`язання щодо оплати поставленого товару у строки встановлені вимогою № 247 від 06.04.2020 року, у зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у загальній сумі 13 867,20 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статей 6, 11 Цивільного кодексу України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.

Приписами частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може укладатись у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з частиною 2 статті 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, предметом доказування у цій справі є факт здійснення позивачем поставки товару, який був замовлений відповідачем.

На підтвердження здійснення поставки позивач надав суду копію накладної № 1/14440 від 29.02.2020, в якій вказана назва товару - "БСГ С12/15 Р4 F50-5год (М 5)" у кількості 8 000 м3 загальною вартістю 13 867,20 грн.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі за текстом - Закон) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

До первинних документів належать такі документи, як видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт, прибутковий та видатковий касовий ордер, та інші.

Частиною 2 статті 9 Закону визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (надалі за текстом - Положення) господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.1. Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.5. Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Надана позивачем накладна № 1/14440 від 29.02.2020 не містить підпису уповноваженого представника відповідача, а отже, ця накладна не може свідчити про наявність заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки вона не підтверджує факт отримання відповідачем товару та наявність у нього заборгованості перед позивачем.

Суд також вказує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

У разі дефектів первинних документів сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару, разом з тим, позивач не скористався цим правом та не надав до суду жодних інших документів в якості доказів, які могли свідчити про факт поставки товару відповідачу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуюче викладене, суд вважає, що позивач не довів за допомогою належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів факту здійснення поставки товару відповідачу, а отже, не доведеним є наявність у відповідача заборгованості за поставлений товар, що є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 13 867,20 грн.

У відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" до Приватного підприємства "Укрбалтбуд" про стягнення 13 867,20 грн. відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено та підписано 08.09.2020

Суддя С. В. Стасюк