ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2020 р. Справа№ 910/11396/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,

за участю представників:

від позивача - Дмитренко О.О., адвокат, довіреність №007.10р-290-1219 від 30.12.2019;

від відповідача - Поліщук Н.Г., адвокат, довіреність №14-498 від 20.12.19,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 про відмову у визнанні наказів такими, що не підлягають виконанню у справі №910/11396/18 (суддя Гулевець О.В., повний текст складено - 22.06.2020) за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 3 841 431,71 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 3 841 431,71 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 у справі №910/11396/18 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 у справі №910/11396/18 задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 скасовано та постановлено нове судове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 3 841 431,71 грн. задоволено повністю, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 3 841 431,71 грн. боргу, 57 621,48 грн. судового збору за подання позовної заяви та стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 86 432,22 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у даній справі 11.04.2019 було видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 04.07.2019 залишено без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019.

Згодом від відповідача до суду першої інстанції надійшла заява про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, обґрунтована припиненням зобов`язання, що виникло на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у №910/11396/18, у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог АТ «Львівгаз» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» з оплати боргу за поставлений природний газ на виконання договору купівлі-продажу природного газу №13-259-ВТВ від 04.01.2013, згідно заяви відповідача №39-4717/1.17-19 від 24.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/11396/18 в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, відмовлено.

Так, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню згідно ст. 328 ГПК України, оскільки як встановлено судом між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, а відтак відсутня безспірність заявлених зустрічних вимог.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі №910/11396/18.

За доводами апелянта, оскільки на момент розгляду даної справи набрало законної сили судове рішення у справі №910/10471/19 про відмову у визнанні заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №39-4717/1.17-19 від 24.07.2019 недійсною, тому враховуючи положення ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, встановлені у справі №910/10471/19 обставини правомірності вчиненого відповідачем правочину не підлягають доказуванню у даній справі. Крім того, скаржник зазначає, що факт наявності заборгованості, на яку здійснено зарахування зустрічних вимог, встановлено в рішенні Господарського суду Львівської області від 04.02.2020. Однак, як стверджує апелянт, суд першої інстанції наведеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Представник відповідача - апелянта у справі в судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Враховуючи надані учасниками справи пояснення, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 Господарського процесуального кодексу України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому ст.ст. 328, 331 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вже зазначалося, постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі №910/11396/18 було скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 та прийнято нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 3 841 431,71 грн. задоволено повністю, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 3 841 431,71 грн. боргу, 57 621,48 грн. судового збору за подання позовної заяви та стягнуто з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 86 432,22 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання вказаної постанови, 11.04.2019 було видано відповідні накази.

АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до суду із заявою про визнання наказів від 11.04.2019 такими, що не підлягають виконанню.

Заява обґрунтована тим, що 24.07.2019 НАК «Нафтогаз України» звернулося до AТ «Львівгаз» із заявою про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 39-4717/1.17-19, в якій заявлено про, зокрема: припинення зобов`язання НАК «Нафтогаз України» перед AT «Львівгаз» в сумі 3 841 431,71 грн. з оплати боргу та в сумі 57 621,48 грн. з оплати судового збору за подання позовної заяви на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.03.19 у справі №910/11396/18; припинення зобов`язання в сумі 86 432,22 грн. НАК «Нафтогаз України» перед AТ «Львівгаз» на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі №910/11396/18, шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань АТ «Львівгаз» перед НАК «Нафтогаз України» з оплати боргу за поставлений природний газ на виконання договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 №13-259-ВТВ.

Позивач заперечуючи проти вказаної заяви, зазначив, що вважає вимогу про зарахування боргу за договором купівлі-продажу природного газу №13-259-ВТВ від 04.01.2013 в сумі 348 494 542,60 грн. безпідставною з огляду на наступне:

- АТ «Львівгаз» не визнає існування у нього заборгованості перед АT «НАК «Нафтогаз України» в сумі 348 494 542,60 грн. за договором про купівлю-продаж природного газу №13-259-BТВ від 04.01.2013;

- наявність заборгованості АТ «Львівгаз» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» є предметом судового розгляду у справі №914/1974/17 за позовом АТ «НАК «Нафтогаз України» до АТ «Львівгаз» про стягнення 348 495 542,60 грн. боргу, 71 668 500,32 грн. пені, 15 998 052,04 грн. інфляційних втрат за договором про купівлю-продаж природного газу №13-259-ВТВ від 04.01.2013, що за доводами АТ «Львівгаз» свідчить про спірність такої заборгованості.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Тобто, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно, щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов`язаннях і при цьому кредитор в одному зобов`язанні повинен бути боржником в іншому зобов`язанні. Зарахування можливе у разі однорідності вимог. Однорідність вимоги визначається однорідністю підстав виникнення зобов`язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Також, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що припинення зобов`язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилося спірних (неврегульованих) питань.

Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язання (наприклад, за відсутністю зобов`язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Під час розгляду заяви відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції встановив, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/10471/19 за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №39-4717/1.17-19 від 24.07.2019.

З огляду на те, що вимога відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, обґрунтована саме зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі заяви №39-4717/1.17-19 від 24.07.2019, ухвалою від 13.08.2019 суд зупинив провадження у справі №910/11396/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/10471/19.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.12.2019 у справі №910/10471/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020, відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання недійсним одностороннього правочину.

Враховуючи усунення обставин, якими було зумовлено зупинення розгляду заяви у даній справі, ухвалою від 18.05.2020 суд поновив провадження у справі №910/11396/18.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, між сторонами існує спір у справі №914/1974/17 щодо наявності заборгованості за договором про купівлю-продаж природного газу №13-259-ВТВ від 04.01.2013, на яку боржником здійснено зарахування зустрічних вимог згідно заяви №39-4717/1.17-19 від 24.07.2019.

Наразі рішення Господарського суду Львівської області від 04.02.2020 у справі №914/1974/17 про часткове задоволення позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 348 494 542,60 грн. основного боргу, 44 399 319,92 грн. пені, 15 998 052,04 грн. 3% річних, 70 444 987,48 грн. інфляційних втрат, оскаржується в апеляційному порядку. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №914/1974/17 призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження на час проведення експертизи.

Беручи до уваги існування між сторонами спору щодо заборгованості за договором №13-259ВТВ від 04.01.2013 у справі №914/1974/17 та враховуючи, що стягувачем оскаржувалась у судовому порядку правомірність заяви про зарахування зустрічних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність між сторонами безспірності заявлених зустрічних вимог.

Разом з тим, під час перебування у Північному апеляційному господарському суді даної апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/11396/18, Верховним Судом 14.07.2020 було прийнято постанову у справі №910/10471/19, якою рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним односторонній правочин - заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 №39-4717/1.17-19.

Таким чином, з огляду на визнання недійсним у судовому порядку одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 №39-4717/1.17-19, на основі якої ґрунтувалися вимоги відповідача щодо визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, та враховуючи наявність спору між сторонами щодо заборгованості за договором №13-259ВТВ від 04.01.2013 в межах розгляду справи №914/1974/17, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не доведено наявності підстав згідно ст. 328 ГПК України для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, оскільки питання щодо наявності спірної заборгованості наразі є неврегульованим.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з чим, в задоволенні заяви відповідача слід відмовити.

В свою чергу, посилання апелянта на встановлені у справі №910/10471/19 обставини правомірності вчиненого відповідачем правочину, а також те, що рішенням у справі №914/1974/17 підтверджується безспірність заборгованості, на яку здійснено зарахування зустрічних вимог, колегією суддів відхиляються, оскільки як вже зазначалося, за результатом перегляду справи №910/10471/19 в касаційному порядку, Верховний Суд скасував судові рішення попередніх інстанцій та прийняв нове, яким визнав недійсним односторонній правочин - заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 №39-4717/1.17-19. Водночас, рішення суду першої інстанції у справі №914/1974/17 наразі переглядається в апеляційному порядку, та ще не набрало законної сили, у зв`язку з чим положення ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають застосуванню.

Інші, доводи апелянта не спростовують правомірність оспорюваної ухвали.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 про відмову у визнанні наказів такими, що не підлягають виконанню у справі №910/11396/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено: 11.09.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко