ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2020 Справа № 905/634/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління»
доПриватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод»
простягнення 470 484,48 грн,
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення попередньої оплати у розмірі 341652,00 грн, процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3736,87 грн, неустойки у розмірі 90930,41 грн та штрафу у розмірі 34165,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору поставки №248/16-19 від 15.07.2019 в частині поставки товару, за який позивач здійснив 50% попередньої оплати. Оскільки товар не був поставлений в обумовлені строки, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення попередньої оплати на підставі ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України. Крім того, у зв`язку з простроченням поставки товару та неповерненням попередньої оплати позивач додатково нарахував та вимагає стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами, неустойки та штрафу.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.04.2020 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення 470 484,48 грн було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.04.2020 відкрито провадження у справі №905/634/20; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12.03.2020 встановлено карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

При цьому, суд зазначає, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)», яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, а саме розділ X «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 4: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Судом при винесені ухвали про відкриття провадження у справі від 27.04.2020 було враховано вказані законодавчі зміни та в п. 3 резолютивної частини встановлено, що строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не менше, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

17.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 №731-IX, ч. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено наступне:

Процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Виходячи з вищенаведеного, слід вважати, що строк на подання відзиву на позов, який був продовжений з урахуванням п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020), відповідно до приписів п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України» (в редакції Закону України №731-ІХ від 18.06.2020) закінчився 06.08.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на 14.09.2020 не реалізував своє право на подання відзиву, будь-яких заяв чи клопотання як по суті справи, так і з приводу процесуальних питань від відповідача не надходило.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.04.2020 отримана відповідачем 30.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №503.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019 між Приватним акціонерним товариством «Новотроїцьке рудоуправління» (покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Старокраматорський машинобудівний завод» (постачальник, відповідач) підписано договір поставки №248/16-19 від 15.07.2019 (далі - Договір).

За умовами вказаного Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця новий товар, згідно Специфікації, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених Договором (п. 1.1 Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020 включно, але в будь-якому випадку Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявить про намір його припинення, то Договір вважається продовженим на наступний календарний рік (п. 10.3 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору найменування товару, його кількість та якісні показники, строк поставки, ціна товару за одиницю та по позиціях, а також загальна вартість товару, поставка якого буде здійснюватися, згідно Договору, вказується в Специфікаціях, які з моменту підписання сторонами складають невід`ємну частину Договору.

Відповідно до 2.2 Договору у разі потреби поставки додаткових партій товару, сторони підписують додаткові Специфікації із зазначенням даних, передбачених пунктами 2.1, 5.4 Договору, у разі зміни інших умов Договору сторони підписують Додаткові Угоди. Специфікаціями можуть бути змінені умови поставки товару. У таких випадках умови поставки, вказані у Специфікації, мають пріоритет над умовами поставки, вказаних у тексті Договору.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що оплата товару за Договором здійснюється на підставі рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Умови та строк оплати вказується у Специфікації.

Згідно з п. 4.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах: СРТ - склад покупця (вул. Радянська, 85, смт Новотроїцьке, Волноваського р-н, Донецька обл), у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року, якщо інші умови поставки не вказані у Специфікації.

Поставка товару здійснюється протягом строку вказаного у відповідній Специфікації на партію товару (п. 4.2 Договору).

Датою виконання постачальником зобов`язання по поставці товару вважається дата передачі товару покупцю на складі перевізника, якщо інші умови поставки не вказані у Специфікації (п.4.3 Договору).

У розділі 5 Договору сторонами визначена ціна і загальна вартість договору, зокрема: ціна на товар встановлюється в національній валюті України і вказується у Специфікаціях (п.5.1 Договору); в разі перерахування покупцем попередньої оплати на рахунок постачальника, а також з моменту підписання сторонами Специфікації на погоджену партію товару, ціна на товар збільшенню не підлягає (п. 5.3 Договору); загальна вартість товару, що постачається по даному Договору на момент підписання складає 683304,00 грн, в т.ч. ПДВ 113884,00 грн (п. 5.4 Договору).

17.07.2019 сторонами підписано Специфікацію №1 до Договору, якою визначено найменування, виробника, одиницю виміру, кількість, ціну товару, що поставляється, умови оплати , умови поставки та строки поставки.

Сума поставки відповідно до Специфікації №1 становить 683304,00 грн в т.ч. ПДВ 113884,00 грн.

Відповідно до Специфікації №1 постачанню позивачем відповідачу підлягає: 1) опора розпорних плит ГО156060-10 у кількості 2 шт. на суму 156490,00 грн без ПДВ, 2) Тяга го156052-9 у кількості 4 шт. на суму 75560,00 грн без ПДВ, 3) барабан приводний 35.24.1200.2 у кількості 1 шт. на суму 171900,00 грн без ПДВ, 4) барабан приводний 35.24.1000,65 у кількості 1 шт. на суму 165470,00 грн без ПДВ.; умови оплати: 50% попередня оплата, 50% протягом 15 календарних днів з дати поставки товару; умови поставки: СРТ - склад покупця (вул. Радянська, 85, смт Новотроїцьке, Волноваського р-н, Донецька обл.), у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року;

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок на передплату №20024 від 23.07.2019 на 4 позиції товару на суму 683304,00 грн з ПДВ.

На виконання умов Договору та Специфікації на поставку товару відповідно до виставленого рахунку-фактури №20024 від 23.07.2019 позивачем 24.07.2019 було перераховано попередню оплату у розмірі 50% від вартості відповідного товару згідно платіжного доручення №4418 від 24.07.2019, яке одержано та проведено банком 26.07.2019 у сумі 341652,00 грн.

У відповідності до Специфікації №1 строк поставки: позиції №№1, 2 протягом 90 календарних днів від дати перерахування 50% попередньої оплати, позиції №№ 3, 4 протягом 125 календарних днів від дати перерахування 50% попередньої оплати.

Таким чином, товар за Специфікацією на поставку товару відповідач зобов`язаний був поставити за позицією №№ 1, 2 до 24.10.2019 (включно) та за позицією №№ 3,4 до 28.11.2019 (включно).

Проте відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, товар не поставив.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №910/5444/17, від 07.02.2018 у справі №910/5444/17.

При цьому за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку що позивач має право вимагати повернення зробленої ним на користь відповідача передплати за договором, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, товар за договором не поставив.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів поставки товару, так як і повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 341652,00 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3736,87 грн, неустойку у розмірі 90 930,41 грн та штраф у розмірі 34165,20 грн

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що при порушенні постачальником строків поставки товару або при недопоставці, він зобов`язаний сплатити покупцеві неустойку у розмірі 0,1% від суми загальної вартості простроченої або недопоставленої партії товару, за кожен день прострочення.

За умовами п. 7.2 Договору у разі прострочення поставки товару більше ніж на 20 календарних днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 5% від загальної вартості прострочення або недопоставленої партії товару.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені за різні порушення зобов`язань не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України штраф є формою неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного суду України від 09.04.2012 у справі №20/246-08, від 09.04.2012 у справі №3-88гс11, від 27.04.2012 у справі №3-24гс12, постановах Вищого господарського суду України 05.07.2016 по справі №905/1861/15, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.07.2018 у справі №903/647/17, від 08.08.2018 у справі №908/1843/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 28.08.2019 у справі №910/11944/18, від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 12.12.2019 у справі №910/10939/18.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено основу для їх нарахування.

Так, зокрема, позивачем визначено суму прострочення по позиціях №№ 1, 2 - 255255,00 грн, в той час коли остання становить - 278460,00 грн (156490,00 грн + 75560,00 грн х 20% ПДВ) та за позиціями №№ 3, 4 - 428 049,00 грн, в той час коли остання становить - 404844,00 грн (171900,00 грн + 165470,00 грн х 20% ПДВ).

З огляду на зазначене, нарахування штрафних санкцій повинно здійснюватися по позиціях №№ 1, 2 на суму 255255,00 грн не виходячи за межі позову відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України та по позиціях №№ 3, 4 на суму 404844,00 грн.

За здійсненим судом перерахунком, розмір неустойки становить 88145,81 грн, а розмір штрафу становить 33004,95 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення неустойки та штрафу задоволенню не підлягають, у зв`язку їх з безпідставністю.

Частиною 3 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За приписами ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, підставами для застосування до правовідносин сторін положень ст. 536 Цивільного кодексу України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге, встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.

Судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами спірного договору, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами визначений не був.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3736,87 грн не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И РІ Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, 2, ідентифікаційний код 05763642) на користь Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» (85732, Донецька обл., смт Новотроїцьке, вул. Радянська, 85, ідентифікаційний код 00191810) попередню оплату у розмірі 341652 (триста сорок одна тисяча шістсот п`ятдесят дві) грн 00 коп., неустойку у розмірі 88145 (вісімдесят вісім тисяч сто сорок п`ять) грн 81 коп., штраф у розмірі 33004 (тридцять три тисячі чотири) грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 6942 (шість тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 04 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» та п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова