номер провадження справи 32/43/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020 Справа № 908/844/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Колодій Н.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу:

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800)

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 128894,06 грн.

За участю представників:

не викликались

Суть спору:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з позовною заявою б/н від 28.02.2010 (вх. № 935/08-07/20 від 31.03.2020) до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № Z003QТ від 03.10.2003 в сумі 128894,06 грн., з яких 9996,55 грн. - заборгованість за кредитом, 56609,55 грн. - заборгованість за відсотками, 62287,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2020 справу № 908/844/20 передано на розгляд судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 06.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/844/20 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, присвоєно справі номер провадження 32/43/20.

Ухвала суду від 06.04.2020 про відкриття провадження у справі № 908/844/20, яка направлялася на зазначену адресу відповідача, повернулася на адресу Господарського суду Запорізької області без вручення, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Суд, відповідно до ч. 6 ст. 176 ГПК України, звернувся з запитом до Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

До суду надійшла відповідь на запит, якою повідомлено, що у картотеці Якимівської селищної ради не міститься даних щодо реєстрації місця проживання громадянки ОСОБА_1 , даних фактичного місця проживання немає.

Ухвалою суду від 05.06.2020 строк розгляду справи № 908/844/20 продовжено на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначити на 14.07.2020.

30.06.2020 Якимівська селищна рада Якимівського району Запорізької області листом повідомила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з обліку реєстрації місця проживання з 19.06.2010 року, вибула до міста Донецьк.

Ухвалою суду від 14.07.2020 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишено без руху, було надано строк для усунення недоліків а саме, надати відомості про місце проживання чи перебування ОСОБА_1 , докази в підтвердження чого надати до суду.

Від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вих. № 20200721/3175), якою повідомив суд про неможливість зазначити нову адресу відповідача, оскільки отримання позивачем вищезазначеної інформації ускладнюється тим, що відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» - персональні дані є інформацією з обмеженим доступом.

Ухвалою суду від 31.08.2020 продовжено розгляд справи № 908/844/20 за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (з подальшими змінами) на усій території України установлено карантин, який наразі триває, із запровадженням відповідних заборонюючих та обмежувальних карантинних заходів.

Законом України № 540-IX від 30.30.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» у Господарському процесуальному кодексі України розділ X «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 4 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.».

Законом України № 731-IХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» пункт 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, згідно з п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Встановлений п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ 20-денний строк закінчився 07.08.2020.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений в ухвалі процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у строк до 08.08.2020 включно не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи № 908/844/20 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України та приймаючи до уваги, що згідно наказу господарського суду Запорізької області суддя Колодій перебувала у відпустці, потім на лікарняному, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 31.08.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.2003 між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (на сьогодні - АТ КБ "ПРИВАТБАНК") (Банк) та Приватним підприємцем Балахановою Оленою Борисівною (Клієнт) був укладений договір на здійснення розрахункового -касового обслуговування № Z003QT (далі-договір), за умовами якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок (поточні рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий) та/або здійснює його (їх) розрахунково-касове обслуговування відповідно до нормативних актів НБУ (п. 1.1. договору).

Пунктом 2.1.25. договору визначено, що у разі потреби, за вимогою Клієнта, Банк зобов`язується здійснювати овердрафтове обслуговування Клієнта, що передбачає проведення його платіжних доручень та платежів, здійснених довіреними особами Клієнта з використанням КПК, понад залишок коштів на поточному (поточних) та картковому (карткових) рахунку (рахунках) клієнта, відкритому в Банку (далі - поточному рахунку), за рахунок кредитних коштів. Порядок та умови надання Клієнту овердрафту обумовлюються у додатковій угоді до договору банківського рахунку або окремому договорі про надання овердрафтового кредиту на поточний або картковий рахунок, що укладений між Клієнтом та Банком.

14.08.2008 сторони уклали Додаток № 7 «Регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок» до договору.

Відповідно до п. 1.1. Регламенту надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок (Додаток № 7 від 27.04.2006 до договору) (далі - Регламент) Банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов`язується здійснювати овердрафтове обслуговування Клієнта на підставі Анкети-заяви на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток 8 до цього договору), що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами Клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку Клієнта № НОМЕР_1 , відкритому в Банку (далі-картрахунок), за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до п. 1.3. цього додатку, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

За змістом п. 1.2. Регламенту кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, дебіторської заборгованості, сплати відсотків та винагороди в обговорені цим додатком до договору терміни.

Пунктом 1.3. Регламенту визначено, що ліміт, згідно з цим додатком до договору, являє собою суму коштів, у межах якої Банк зобов`язується здійснювати оплату платежів довірених осіб Клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт встановлюється Банком залежно від кількості корпоративних карток, оформлених на довірених осіб Клієнта і сумарного розміру бланкових лімітів овердрафтового кредитування, що Банк встановлює згідно з Анктою-заявою. На момент підписання цього додатку до договору ліміт складає 10000,00 грн. Проведення платежів клієнта в порядку, встановленому цим додатком до договору, здійснюється банком у термін до 10.08.2009.

Згідно із п. 1.4. Регламенту овердрафтове кредитування Клієнта здійснюється Банком у межах ліміту і терміну, встановлених згідно з п. 1.3. цього додатка до Договору, з періодом безперервного користування кредитом не більше 30 днів.

Відповідно до п. 3.1. Регламенту за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку Клієнта після закриття банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 цього додатка до договору.

За змістом пунктів 4.1., 4.1.1. Регламенту для розрахунку відсотків за користування кредитом встановлюється диференційована процента ставка. Процентна ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку за кредитом і визначається: протягом 1-3 днів процентна ставка становить 22,5, протягом 4-7 днів - 23,5, протягом 8-15 днів - 27,5, протягом 16-30 - 29,5.

Судом також встановлено, що 11.07.2014 ФОП Балахановою О.Б. було припинено підприємницьку діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З аналізу положень ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України можна зробити висновок, що однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач скористався наданим йому кредитом, здійснивши платежі зі свого рахунку за відсутності на ньому власних грошових коштів (підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою). Проте, зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати відсотків не виконав, чим порушив умови Регламенту та приписи законодавства.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 9996,55 грн. заборгованості за кредитом, 56609,55 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 62287,96 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань по Договору.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини по кредитному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 3.2. Регламенту сторони узгодили, що відповідно до ст. 212 ЦК України, у разі порушення клієнтом будь-якого з зобов`язань з погашення кредиту, передбачених цим додатком до Договору, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійної ставки річних інтервалу "16-30 днів" від суми залишку непогашеної заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем свого обов`язку за договором щодо надання позичальнику (відповідачу) кредитних коштів, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок повернути кредитні кошти.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов Договору та приписів ст. 1049 Цивільного кодексу України, заборгованість за наданим кредитом 9996,55 за кредитним договором та заборгованість у розмірі 56609,55 грн. за відсотками за період з 14.08.2008 р. по 12.02.2020 р. не сплатив. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом в сумі 9996,55 грн. та заборгованості у розмірі 56609,55 грн. за відсотками за період з 14.08.2008 р. по 12.02.2020 р. підтверджені документально, відповідають нормам матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

При цьому судом враховано приписи п. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

У пункті 5.1. Регламенту сторони узгодили, що при порушені позичальником будь-якого із зобов`язань та сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, позичальник виплачує Позивачу за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Згідно статті 3 Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У пункті 5.3 Регламенту сторони узгодили, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 5.1 та п. 5.2 здійснюється протягом 3-х років із дня, коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконане. Терміни давності позову за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим додатком до договору установлюється сторонами тривалістю у 5 років (п. 5.4 Регламенту).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 62287,96 грн. пені за період з 14.08.2008 р. по 12.02.2020 р., суд прийшов до висновку, що при визначенні розміру заявленої до стягнення суми пені позивачем було допущено помилки у періоді нарахування пені (позивачем не було враховано п. 5.3 Регламенту), а також не враховано приписи ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та п. 5.1 Регламенту (щодо обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня).

Згідно розрахунків суду правильний розмір пені становить 5909,98 грн. за період з 14.08.2008 по 14.08.2011 (за три роки).

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом в сумі 9996,55 грн. за кредитним договором та 56609,55 грн. заборгованості за відсотками за період з 14.08.2008 р. по 12.02.2020 р. та 5909,98 грн. пені за період з 14.08.2008 р. по 14.08.2011 р., підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому у цій частині підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 128894,06 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800, ) 9996 (девять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 55 коп. - заборгованості за кредитом, 56609 (п`ятдесят шість тисяч шістсот девять) грн. 55 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5909 (п`ять тисяч дев`ятсот девять) грн. 98 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 1182 (одна тисяча сто вісімдесят дві) грн. 58 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити в задоволенні вимог.

Повне рішення складено 14.09.2020 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій