ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3233/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 1 841,69 грн

СУТЬ СПОРУ

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків у сумі 1841,69 грн, завданих нестачею вантажу під час його залізничного перевезення.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.05.2019 у межах договору поставки № 1-1-2019/014 від 28.02.2019, укладеного ним з ТОВ «Д.Трейдінг» та відповідно до специфікації №829759 від 01.04.2019, на адресу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" відправником - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було відправлено за залізничною накладною №45289675 у вагоні № 53500765 вугілля кам`яне. Після прибуття зазначеного вагона на станцію призначення - Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт №460005/1478, яким зафіксована нестача вугілля у прийнятому до перевезенні вагоні у кількості 1030 кг.

Вартість нестачі вантажу, заявлену до стягнення у сумі 1841,69 грн, позивач визначив з урахуванням 1% природної втрати ваги та вартості 1 т вантажу у сумі 3224,24 грн (без ПДВ), що відповідає вартості, зазначеній у акті приймання-передачі вугільної продукції № 2510-14 від 25.10.2019 до договору поставки № 1-1-2019/014 від 28.02.2019.

Правовими підставами позову позивач зазначає, серед іншого, статті 110, 113, 114, 127 Статуту залізниць України, статті 526, 924 Цивільного кодексу України, статті 224, 225 Господарського кодексу України.

У відзиві на позов, що надійшов до суду 07.07.2020 та 20.08.2020, відповідач позов не визнає, просить у його задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що відповідно до статті 115 Статуту залізниці України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Відповідач стверджує, що позивачем не надано відповідно до вимог зазначеної статті належних доказів на підтвердження дійсної вартості вантажу.

Крім того, відповідач указує на те, що вартість втраченого вантажу визначена позивачем за наявними у справі рахунком та специфікацією до договору, укладеного позивачем із посередником, однак позивач не надав доказів повної оплати цього рахунку, що не може свідчити про понесені ним збитки від нестачі вантажу.

Не визнає відповідач також і застосування позивачем 1% природної втрати ваги у розрахунку збитків від нестачі вантажу. Посилаючись на умови укладеного позивачем із постачальником ТОВ «Д.Трейдінг» договору № 1-1-2019/014 від 28.02.2019, відповідач вважає, що нестача вугілля повинна розраховуватися з урахуванням 2% природної втрати ваги, що за його контррозрахунком повністю виключає нестачу спірного вантажу.

10.08.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вважає доводи відповідача такими, що не спростовують його позовних вимог. При цьому на підтвердження вартості спірного вантажу долучив довідку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 1/4141 про вартість вугільної продукції.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 22.06.2020.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд судом вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» (далі - постачальник) укладено договір постачання № 1-1-2019/014 від 28.02.2019 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити на умовах цього договору вугільну продукцію.

Згідно зі специфікацією № 829759 від 01.04.2019 (далі - специфікація) до цього договору сторони узгодили поставку вугілля кам`яного Г(Г1) М(13-25) (далі - вугілля кам`яне) кількістю тонн - 4000, ціна без ПДВ - 3725,00 грн на загальну суму 17 880 000,00 грн (з ПДВ).

Відповідно до змісту пунктів 3 та 5 даної специфікації вантажоодержувачем є АТ «Запорізький завод феросплавів», виробником та вантажовідправником вугільної продукції - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

На підставі рахунка-фактури № 2709-10 від 27.09.2019 на загальну суму 11808000,00 грн (із розрахунку 3000,00 т за ціною 3280,00 грн без ПДВ за 1 т) позивачем фактично здійснено оплату вугілля кам`яного за платіжними дорученнями: № 338960 від 17.10.2019 на суму 3936000,00 грн, № 338713 від 10.10.2019 на суму 3 936 000,00 грн (а.с. 23 - 25).

Відповідно до акта приймання-передачі вугільної продукції № 2510-14 від 25.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» фактично поставило позивачу вугілля кам`яне на загальну суму 1 099 575,94 грн у кількості 283 т, з яких 55,40 т за залізничною накладною № 45289675 у вагоні № 53500765.

Відповідно до змісту зазначеного акта вартість вугілля кам`яного за залізничною накладною № 45289675 у вагоні № 53500765 становить 3 224,24 грн без ПДВ (а.с. 26).

Поставка вугілля кам`яного відбулася за допомогою залізничного перевезення.

Так, 25.10.2019 на виконання умов договору та специфікації на адресу позивача зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці до станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 45289675 у вагоні № 53500765 вантажопідйомністю 69,0 т на адресу вантажоодержувача - Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» було відправлено вугілля кам`яне, відправник - Приватне акціонерне товариство - «ДТЕК Павлоградвугілля».

31.10.2019, після прибуття 29.10.2019 поїзда 2101 на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, вантаж у вагоні № 53500765 за залізничною накладною № 45289675 на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було видано одержувачу зі складанням комерційного акта № 460005/1478 від 31.10.2019.

У комерційному акті зафіксовано, що вагон № 53500765 вантажопідйомністю 69 т прибув на станцію призначення 29.10.2019 поїздом за № 2101. Вагон у технічному стані справний. На підставі акта загальної форми № 36829 від 29.10.2019 станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці комісією у складі приймальника поїздів Дементьєвої Г.М. , прийомоздавальника заводу Яценко І.В. , слідчого Заводського ВП Радченко С.В., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М. було проведене зважування вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 0120, держ-повірка - 04.09.2019.

За документом значиться: вугілля кам`яне, навалом, нетто 55400 кг, тара 23000/20450 кг. Фактично виявлено: брутто 74 820 кг, тара з документа 20 450 кг, нетто 54 370 кг, що менше документа на 1030 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою вище рівня бортів на 20 см. Вантаж маркований вапном білого кольору, що відповідає перевізному документу. Порушено маркування, виїмки над 1-ми люками довжиною 150 см, шириною 280 см, глибиною 40 см, над 7-ми люками довжиною 150 см, шириною 280 см, глибиною 20 см. У технічному відношенні вагон справний, бездверний, люки зачинені, просипання вантажу нема. При повторному зважуванні дані не змінилися. Зав. вантажного двору за штатним розкладом відсутній.

Позивач вважає, що нестача вантажу у вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, що й стало причиною спору.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з належним виконанням/невиконанням відповідачем зобов`язань щодо перевезення вантажу.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, а тому мають регулюватися також Статутом залізниць України (далі - Статут), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (із змін. і доп.) та визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Згідно зі статтею 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Указані в комерційному акті № 460005/1478 від 31.10.2019 відомості свідчать про незбереження вантажу під час перевезення.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що вагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справному вагоні, враховуючи дані, наведені в комерційному акті щодо порушення маркування вантажу, а також цілісності вантажу, відповідальність за його збереження з часу прийняття до перевезення й до моменту видачі одержувачу покладається на залізницю.

Згідно зі статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За змістом статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу. Зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. При цьому недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. №862/5083), вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах - щодо вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах - для мінерального палива, кокса, руди залізної тощо.

Пунктом 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту передбачено, що до претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо витрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Отже, договір перевезення конкретного вантажу укладається між залізницею та вантажовідправником, тому статті 115 та 133 Статуту визначають вартість вантажу на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Ці норми регулюють визначення суми відшкодування за не збережений з вини залізниці вантаж у разі, якщо відшкодування здійснюється за рахунок перевізника, про що зазначено й в пункті 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» (в редакції роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225).

Зокрема в пункті 2.7 цього роз`яснення указано, що відповідно до статей 114 та 115 Статуту залізниця несе обмежену матеріальну відповідальність, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

Такий висновок збігається також із правовою позицією, викладеною у постанові Вищого господарського суду України від 17.01.2017 у справі 916/851/16 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/963/17.

За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача щодо необхідності визначення вартості нестачі вантажу на підставі документа вантажовідправника.

На підтвердження вартості вугілля кам`яного у вагоні № 53500765, прийнятого до відправлення за залізничною накладною № 45289675, позивачем надано суду довідку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугіля» № 1/4141 від 05.08.2020 - відправника та виробника цього вугілля, згідно з якою вартість вугілля кам`яного становить 3041,74 грн без ПДВ та 3650,09 грн з ПДВ (а.с. 82).

Враховуючи вартість спірного вантажу за даними відправника, визначена позивачем вартість нестачі вантажу у сумі 1841,69 грн підлягає перерахунку.

Так, з урахуванням нестачі вантажу у кількості 1030 кг, природної втрати ваги 1% - 554 кг (55400 х 1% = 554), відповідальної нестачі вантажу - 476 кг (1030 - 554 = 476) та вартості 1 тонни вантажу у сумі 3041,74 грн без ПДВ, вартість нестачі спірного вугілля кам`яного буде становити 1737,44 грн (0,476 * 3041,74 (ціна за тонну без ПДВ) + 20% (ПДВ) = 1737,44 грн).

Доводи відповідача щодо необхідності враховувати для визначення вартості нестачі вантажу 2% природної втрати ваги з огляду на умови договору позивача з постачальником вугілля кам`яного судом не приймаються з огляду на таке.

Підпунктом 6.4.1 пункту 6.4 договору постачання № 1-1-2019/014 від 28.02.2019 сторони передбачили, що при проведенні зважування вагонів з вугіллям враховується норма недостачі в розмірі 2% відповідно до Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 644 від 21.11.2000.

Однак, зазначений пункт договору не може змінювати законодавчі вимоги визначення дійсної вартості нестачі вантажу, у тому числі й щодо застосування норми недостачі щодо певної категорії вантажів у розмірі 1%, передбаченого Правилами видачі вантажів, оскільки 2% застосовується тільки щодо вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

У графі 20 залізничної накладної № 45289675 стосовно виду та характеристики вантажу, зданого перевізнику, відправником зазначено: вугілля кам`яне марки г-газовий, вантаж у твердому стані. При цьому жодних застережень про вологий стан вантажу залізнична накладна не містить, у тому числі й у графі 49 «Відмітки залізниці».

Графа 20 залізничної накладної заповнена відправником у точній відповідності до пояснень, що викладені у Додатку № 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 за № 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138).

Безпідставні заперечення відповідача й щодо відсутності збитків у позивача з огляду на часткову оплату ним вугілля кам`яного, оскільки предметом спору є лише незначна частина прийнятого до перевезення залізницею вантажу (55400 кг), який оплачений позивачем у складі значно більшого отриманого за обсягом (283,00 т) за його платіжними дорученнями № 338960 від 17.10.2019 та № 338713 від 10.10.2019 у загальній сумі 7872000,00 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги є законними й обґрунтованими в частині стягнення з відповідача вартості нестачі вантажу у сумі 1737,44 грн.

Судовий збір у сумі 1983,01 грн покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1841,69 грн задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237; місцезнаходження: 49602, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (ідентифікаційний код 00186542; місцезнаходження: 69035, м. Запоріжжя, вулиця Діагональна, буд. 11) збитки у сумі 1737,44 грн, судовий збір у сумі 1 983,01 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.09.2020.

Суддя І.І. Колісник