ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/669/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про відстрочку виконання рішення суду, що набрало законної сили у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального підприємства "Березнекомуненергія"

про стягнення заборгованості в сумі 454394,97 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

В засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Боротюк О.О., Тарасюк О.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 05 листопада 2019 року у справі №918/669/19 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Березнекомуненергія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 351293 грн. 71 коп. заборгованості, 13482 грн. 97 коп. пені, 24192 грн. 30 коп. 3% річних, 51943 грн. 02 коп. інфляційних втрат та 6815 грн. 93 коп. судового збору.

27 листопада 2019 року на виконання рішення суду від 05 листопада 2019 року судом видано наказ про примусове виконання рішення.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 січня 2020 року рішення Господарського суду Рівненської області від 05 листопада 2019 у справі №918/669/19 залишено без змін.

04 березня 2020 року від КП "Березнекомуненергія" надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду від 05 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 12.03.2020 заяву КП "Березнекомуненергія" задоволено частково, відстрочено виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 05.11.2019 у справі №918/669/19 до 05 серпня 2020 року включно, у решті в задоволенні заяви відмовлено.

10.08.2020 від КП "Березнекомуненергія" надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду від 05 листопада 2019 року, що набрало законної сили.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Рівненської області у зв`язку з перебуванням судді Качура А.М. у відпустці, у відповідності до п. 7.1. Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Рівненської області, затверджених рішенням зборів суддів №1 від 06.02.2020, з метою недопущення порушення строків розгляду вказаної заяви, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

В подальшому, справу передано судді Горплюку А.М.

Ухвалою суду від 12.08.2020 справу №918/669/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про стягнення заборгованості в сумі 454394,97 грн. прийнято до провадження судді Горплюка А.М., прийняти заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про відстрочку виконання рішення у справі № 918/669/19 до розгляду та призначено розгляд заяви у судовому засіданні 18.08.2020.

17.08.2020 на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача (заявника) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 18.08.2020 розгляд заяви відкладено на 08.09.2020.

В судовому засіданні 08.09.2020 представники боржника (відповідача) подану заяву підтримали та просили відстрочити виконання рішення суду від 05.11.2019, що набрало законної сили до 05 листопада 2020 року. Представник стягувача (позивача) не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином у встановлений законом строк, що підтверджується поштовими поверненнями.

Заслухавши представників боржника, розглянувши заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 05 листопада 2019 року, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини, з якими процесуальний закон пов`язує надання відстрочки виконання судового рішення, суд встановив наступне.

Як вбачається із заяви, остання обґрунтована тим, що основним видом діяльності підприємства заявника є здійснення теплопостачання. Теплова енергія, вироблена відповідачем за результатом використання усього поставленого позивачем газу використовувалась виключно на забезпечення тепловою енергією споживачів - у даному випадку населення - для забезпечення якого теплом Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Законом України "Про теплопостачання" державою закріплено нульову рентабельність.

Крім того заявник вказує, що непогашена заборгованість, яка була предметом розгляду у справі №918/669/19, є різницею між вартістю отриманого від позивача газу і оплатою, що надходить від даної категорії споживачів, а саме населення (з урахуванням отриманих від держави компенсацій їх пільг та субсидій), а тому є безпосереднім наслідком невідповідності закріплених тарифів витратам на теплопостачання (різниця в тарифах).

Так, відповідно до відомостей бухгалтерського обліку КП "Березнекомуненергія", розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2016-2020 роки: за 2016 рік сума різниці в тарифах склала 303,7 тис. грн.; за 2017 рік - 493,6 тис, грн.; у 2018 році - 810,9 тис. грн.; за 2019 рік - 1022,7 тис. грн.; а разом за описаний період 2630810,87 грн.

При цьому, вказує, що від держави на покриття різниці між фактичними витратами і фактичними нарахуваннями не надійшло жодного трансферту ні з державного, ні з місцевого бюджету на відшкодування виниклої різниці в тарифах.

Як наслідок, відповідно до фінансових звітів КП "Березнекомуненергія" за 2016 - 2020 роки чистий збиток від господарської діяльності за 2016 рік склав 225,5 тис. грн., за 2017 рік склав 211,7 тис. грн., за 2018 рік 197,3 тис. грн., за 2019 рік 217,5 тис. грн.

Враховуючи викладене заявник зазначає, що коштів на погашення жодного із описаних боргів немає. КП "Березнекомуненергія" окрім теплопостачання не здійснює інших видів економічної діяльності, які мали б дозволити покрити щорічні збитки від здійснюваного основного виду діяльності. Заявник стверджує, що на майно комунальної власності котельні і теплотраси звернути стягнення неможливо. Натомість можливим шляхом погашення присудженої до стягнення заборгованості є надходження передбаченої нормами законодавства субвенції.

Також, заявник зазначає, що у зв`язку із критичним станом, що склався не лише із боргами КП "Березнекомуненергія", а із сотнями аналогічних підприємств по всій Україні, 20.05.2020 одинадцятьма депутатами України, зареєстровано законопроект №3508 "Проект Закону про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", згідно з яким на законодавчому рівні має вирішено питання врегулювання саме цього боргу.

Поряд з тим заявник зауважує, що КП "Березнекомуненергія" єдине у місті Березне Рівненської області теплогенеруюче підприємство. Лише це підприємство має об`єктивну можливість забезпечувати населення послугами з теплопостачання. А відтак, у разі стягнення коштів за рішенням суду у справі №918/669/19, діяльність підприємства опиниться під загрозою зупинення, що призведе до кризової ситуації з теплопостачанням у місті Березне. При примусовому стягненні боргу КП "Березнекомуненергія" не матиме необхідної суми коштів для фінансування поточних виплат за договорами поставки газу, що діють у теперішньому часі, що у свою чергу призведе до припинення теплопостачання цілого населеного пункту в опалювальний період.

На підтвердження обставин, викладених у заяві, підприємством надано розрахунки обсягів заборгованості з різниці тарифів за 2016-2020 роки, а також фінансові звіти за 2016 -2020 роки.

Розглянувши заяву боржника про відстрочення виконання судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із нормами статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду у справі №918/699/19, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Водночас, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, а відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні вказаної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення. Тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За частиною 1 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Частиною 1 статті 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3, 4 статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами частини 5 статті 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Аналізуючи наведені норми суд підсумовує, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Норма статті 331 ГПК України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Питання відстрочення рішення суду знаходяться в площинні процесуального права. Заразом, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу судового акту про надання відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

У свою чергу, доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, згідно з вимогами ст. 74 ГПК України покладається на заявника.

Суд, давши оцінку обставинам, покладених в основу заяви про відстрочку виконання судового рішення, встановив, що основним видом економічної діяльності боржника є здійснення теплопостачання, вказана діяльність є сезонною, від якої підприємство отримує дохід лише в опалювальний період, в літні періоди робота полягає в підготовці до чергового опалювального періоду, у зв`язку із чим становище підприємства в міжопалювальний період є фінансово складним.

У випадку примусового виконання рішення суду на всі банківські рахунки підприємства буде накладено арешт, що паралізує роботу підприємства, унеможливить проведення ремонтних робіт на початок опалювального сезону 2020-2021 років, а також потягне за собою утворення заборгованості по заробітній платі.

Судом установлено, що Комунальне підприємство "Березнекомуненергія" не має наміру ухилятися від виконання судового рішення.

Крім того, як вбачається з фактичних обставин справи, борг виник внаслідок різниці в тарифах, яка своєчасно не відшкодовувалася.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги загальний розмір суми, стягнутої судовим рішенням у цій справі, фінансовий стан боржника та ступінь його вини у виникненні спору, матеріальні інтереси сторін, загальний строк невиконання судового рішення, який є складовою права на справедливий судовий захист, суд вважає, що наведені відповідачем у цій справі обставини є такими, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення 351293 грн. 71 коп. заборгованості, 13482 грн. 97 коп. пені, 24192 грн. 30 коп. 3% річних, 51943 грн. 02 коп. інфляційних втрат та 6815 грн. 93 коп. судового збору, а тому існують підстави для відстрочення виконання рішення у справі № 918/669/19 до 05.11.2020.

Вказаний строк, на думку суду, дозволить боржнику вжити заходів щодо відшкодування різниці в тарифах, стягнути дебіторську заборгованість, вчинити інші дії, необхідні для акумуляції коштів задля погашення заборгованості за судовим рішенням, ухваленим у цій справі.

Керуючись статтями 234, 235, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Березнекомуненергія" про відстрочку виконання рішення задоволити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 05 листопада 2019 року у справі №918/669/19 до 05 листопада 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 255, 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.09.2020

Суддя А.М. Горплюк