ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 вересня 2020 року Справа № 903/453/20

за позовом: Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м.Київ

до відповідача: Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», с.Рованці, Волинська область

про стягнення 205 481 грн. 00 коп

Суддя Шум М.С.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

встановив: Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося з позовом до Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» про стягнення 205 481 грн. 00 коп. основної заборгованості за договором на переробку зерна від 26.08.2014 №03-П/437 та 3 082 грн. 21 коп. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Позовна заява обґрунтована не виконанням відповідачем умов Договору переробки зерна від 26.08.2014 за №03-П/437.

Ухвалою суду від 25.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу в порядку ст.251 ГПК України подати суду: відзив на позов, всі письмові та інші докази, що підтверджують заперечення проти позову; надіслати позивачу копію відзиву та долучені до нього документи, докази відправки представити суду. Встанлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачу) та заперечень (відповідачу) якщо такі будуть подані протягом 15 днів з дня вручення.

Відповідач ухвалу суду отримав 06.07.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень №143 (а.с.55) .

Відзив відповідача на адресу суду станом на 09.09.2020 не надходив.

Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не надходили.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

Між публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова копорація України» (Позивач, Замовник) та Державним підриємством «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» (Відповідач, Переробник) укладено договір на переробку зерна від 26.08.2014 № 03- 437 (далі - Договір).

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.08.2019 №502 змінено тип публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо- сгнова корпорація України» з публічного в приватне та перейменовано в Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Згідно з пунктом 1.1 Договору, Замовник передає Переробнику зерно пшениці для переробки на борошно на підприємстві Переробника.

Відповідно до п.2.2.1 Договору Переробник бере на себе зобов`язання здійснити приймання Зерна пшениці, що поставляється Замовником, за показниками фізичної ваги та фактичної якості.

Згідно з п.4.2 Договору Переробник зобов`язаний щомісяця до 3 (третього) числа наступного за звітним місяця надати Замовнику акт приймання - передачі наданих послуг, що надані переробником

Відповідно до п. 4.3 Договору, оплата вартості наданих робіт проводиться Замовником у безготівковій формі на підставі рахунку шляхом здійснення передоплати.

На виконання умов Договору Замовник перерахував ДП «Луцький КХП №2» згідно з виставленим ним рахунком 1 920 000,00 грн, що підтверджується рахунком на оплату за №75 від 27.08.2014 (а.с. 10).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач - ДП «Луцький КХП №2» належним чином свої зобов`язання не виконав, а здійснив переробку зерна частково, зокрема на суму 1 501 158,40 грн, що підтверджується актами надання послуг, а саме за №553 від 28.11.2014 на суму 476 112,00 грн., за №566 від 29.12.2014 на суму 633 452,80 грн., за №66 від 30.04.2015 на суму 159 660,80 грн., за №155 від 12.06.2015 на суму 52 844,80 грн., за №96 від 20.04.2016 на суму 85 664,00 грн, за №264 від 21.09.2016 на суму 93 424,00 грн. та за №80 від 30.04.2015 на суму 65 558,40 грн.

При цьому судом засвідчується також про наявність в матеріалах справи підписані між сторонами акти про зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.06.2015 на суму 65 558,40 грн. та від 07.04.2017 на суму 76 170,35 грн. згідно яких за наслідками проведених між сторонами, а саме АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" взаємозаліків однорідних вимог, визначено на існуючій у боржника згідно Договору від 26.08.2014 №03-П/437 в розмірі 277 112,85 грн.

Надалі Позивачем на підставі ч.2 ст.601 ЦК Українибуло направлено заяву від 09.06.2017 за №2-4-10/505 про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно яких зобов`язання ПАТ «ДПЗКУ» припиняються щодо оплати послуги по зберіганню зерна у сумі 71 631,85 грн за Договором від 28.08.2014 №10-3 внаслідок зарахування зобов`язання ДП «Луцький КХП №2» перед ПАТ «ДПЗКУ» послуг з переробки зерна за Договором на переробку зерна від 26.08.2014 №03-П/437.

Тобто, заборгованість ДП «Луцький КХП» за Договором від 26.08.2014 №03-П/437 перед АТ «Державна продовольчо - зернова корпорація України» складає 205 481,00 грн.

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Суд встановив, що в даному випадку, відносини між АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" носять договірний характер, укладений між ними договір переробки зерна від 26.08.2014 за №03- П/437 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Сума заборгованості 205 481,00 грн. повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не була спростована чи заперечена відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному об`ємі за рахунок ДП "Луцький комбінат хлібопродуктів №2".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів №2" (Волинська область, Луцький район, село Рованці, вул. Промислова, 4, ) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (місто Київ, вул. Саксаганського, 1, ) 205 481,00 грн. заборгованості та 3 082,21 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя М. С. Шум