УХВАЛА

м. Київ

14.09.2020Справа № 910/13395/20

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

про стягнення 51 222,36 грн,

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач, ДП "МА "Бориспіль" ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (далі - відповідач, "МАУ") про стягнення 51 222,36 грн заборгованості на підставі Договору № 02.5-14-30 оренди окремого індивідуально визначеного (рухомого) майна від 29.12.2015, з якої: 48 339,91 грн основного боргу, 2 288,94 грн пені, 491,94 грн 3% річних, 101,57 грн інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 35-28/7-57 від 02.09.2020 (вх. № 13395/20 від 07.09.2020), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивачем не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України з оглдяу на таке.

Суд звертає увагу, що спірні правовідносини сторін виникли на підставі Договору № 02.5-14-30 оренди окремого індивідуально визначеного (рухомого) майна від 29.12.2015 (далі - Договір), який за своєю правовою природою є договором оренди. Відповідно до п. 1.3 Договору майно передається в оренду для використання за призначенням: ремонт повітряних суден.

Також зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості, зокрема зі сплати орендної плати у розмірі 48 339,91 грн (основний борг) за користування майном за період лютий - травень 2020 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використано ним через обставини, за які він не відповідає.

Разом з цим п. 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України містить такі положення:

"Установити, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року N 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді".

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовна заява не містить нормативно-правового обгрунтування позову з урахуванням наведених положень ч. 6 ст. 762, п. 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

У позовній заяві позивач зазначив дві адреси відповідача: 01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4, яка відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є адресою місцезнаходження відповідача, та адресу для листування : 02121, м. Київ, шосе Харківське, буд. 201-203.

Проте, копію позовної заяви і доданих до неї документів позивач направив лише на адресу відповідача для листування, що підтверджується фіскальним чеком від 04.09.2020, накладеною № 587 від 04.09.2020 та описом вкладення у цінний лист № 587 від 04.09.2020.

Докази направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача фактично до позовної заяви не додані.

З огляду на наведене, позивачем не виконано вимоги п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України щодо надсилання позивачем копії позовної заяви відповідачеві.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано без додержання вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має:

- надати нормативно-правове обгрунтування позову з урахуванням положень ч. 6 ст. 762, п. 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України;

- надати належні докази направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 164, 172, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання нормативно-правового обгрунтування позову з урахуванням положень ч. 6 ст. 762, п. 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України;

- надання належних доказів направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 14.09.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Гумега