РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2020Справа № 910/17803/19

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»

про стягнення 5 731,66 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - позивач, ТДВ СК "Альфа-Гарант") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (далі - відповідач, Страхова компанія «Брокбізнес») про стягнення 5 731,66 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-TR/АМ-9880306 від 20.03.2019, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу «Subaru Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини власника/водія якого трапилось ДТП, була застрахована у Страховій компанії «Брокбізнес», позивачем заявлено до відповідача позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 731,66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

11.01.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач надав заперечення щодо заявлених позовних вимог.

11.01.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи.

20.01.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив з викладеними у ній поясненнями, міркуваннями та аргументами щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 № 910/17803/19 призначено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

23.04.2020 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист № 5005/20-54 від 13.04.2020 з проханням надати згоду на проведення експертизи в термін понад шістдесят днів. В якості додатку до наведеного листа долучено клопотання експерта О.О. Єрмоленко про надання матеріалів, необхідних для проведення судової автоварознавчої експертизи № 5005/20-54. Зазначеним клопотанням експерт просив надати інформацію щодо перебування досліджуваного КТЗ у попередніх ДТП, проведених капітальних ремонтах та у наявних вузлах і агрегатах, які потребували ремонту або заміни на момент перед ДТП, також надати інформацію про виконання оновлення складових, наявність корозійних пошкоджень кузову досліджуваного КТЗ, його пробіг (станом на дату ДТП), встановлене додаткове обладнання (дати виготовлення та установки, а також ціну придбання, тощо).

В цьому супровідному листі також зазначалося про направлення відповідачу рахунку на виконання попередньої оплати за проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 № 910/17803/19 поновлено провадження у справі та зобов`язано учасників справи надати протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали інформацію щодо перебування досліджуваного КТЗ у попередніх ДТП, проведених капітальних ремонтах та у наявних вузлах і агрегатах, які потребували ремонту або заміни на момент перед ДТП, інформацію про виконання оновлення складових, наявність корозійних пошкоджень кузову досліджуваного КТЗ, його пробіг (станом на дату ДТП), встановлене додаткове обладнання (дати виготовлення та установки, а також ціну придбання, тощо).

18.05.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання, яким позивач надав пояснення на виконання запитуваної в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 № 910/17803/19 інформації.

18.05.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли пояснення на виконання вимог ухвали суду від 04.05.2020 № 910/17803/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 № 910/17803/19 постановлено матеріали справи № 910/17803/19, що надаються для дослідження, надіслати Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі № 910/17803/19 зупинити на час проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 24.01.2020 № 910/17803/19.

23.07.2020 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист № 5005/20-54 від 07.07.2020 з додатком. Зі змісту супровідного листа вбачається, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 № 910/17803/19 залишено без виконання з огляду на несплату стороною витрат пов`язаних з її проведенням.

Відповідно до ст. 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2020 поновлено провадження у справі № 910/17803/19 та зобов`язано відповідача надати письмові пояснення з приводу невиконання вимог п. 5 ухвали Господарського суду міста Києва від 24.01.2020.

14.09.2020 відповідач через відділ діловодства суду звернувся до суду з клопотанням про визнання несплату відповідачем витрат пов`язаних з проведенням експертизи такою, що відбулася з поважних причин та про повторне призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Суд відхиляє клопотання відповідача як необґрунтоване, оскільки відповідач не надає суду жодних доказів того, що на адресу відповідача не було направлено відповідний рахунок.

Разом з цим, супровідний лист № 5005/20-54 від 13.04.2020 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 163) містить відомості про направлення відповідачу рахунку на виконання попередньої оплати за проведення експертизи.

Судом враховано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989). Порушення розумних строків тривалості судового провадження може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Частиною 3 статті 252 цього Кодексу визначено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-TR/AM-9880306 (Поліс № АМ/9880306) (надалі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 . Строк дії договору страхування визначений 00:00 год. 21.03.2019 до 20.03.2020.

08.04.2019 в місті Києві на проспекті Соборності сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 933643 про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції у місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_2 п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 06.05.2019 у справі № 755/6259/19, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , відповідно до рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця Тодчук В.Л. № 01140 від 15.04.2019, становить 15 900,00 грн (надалі - рахунок-фактура № 01140 від 15.04.2019).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № СТ/19/0115 від 19.04.2019 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 15 900,00 грн, виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 626 від 19.04.2019.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 08.04.2019) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали зі страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АМ/3923663. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідно до полісу № АМ/3923663, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія «Брокбізнес » (відповідачем), ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн, строк дії полісу встановлений з 00:00 год. 21.08.2018 до 20.08.2019.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_1 , на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АМ/3923663, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі 910/7449/17, у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/171/17, а також і у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 916/2517/17.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком-фактурою № 01140 від 15.04.2019, страховим актом № СТ/19/0115 від 19.04.2019 по договору страхування та розрахунком страхового відшкодування до нього, платіжним дорученням № 626 від 19.04.2019.

Положеннями Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АМ/3923663 становить 510,00 грн.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою № 5968 від 14.08.2019 на виплату страхового відшкодування, відповідно до якої просив останнього протягом 30 календарних днів здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 15 900,00 грн.

По матеріалам справи судом встановлено, що відповідачем було частково виконане зобов`язання за полісом № АМ/3923663 та здійснене страхове відшкодування у розмірі 9 658,34 грн, що підтверджується копією наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 18418 від 19.11.2019.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 731,66 грн складаються з різниці між фактично сплаченим позивачем страховим відшкодуванням - 15 900,00 грн за вирахуванням часткової виплати відповідачем страхового відшкодування в розмірі 9 658,34 грн та франшизи за полісом № АМ/3923663 в розмірі 510,00 грн (15 900,00 грн - 510,00 грн - 9 658,34 грн = 5 731,66 грн).

Матеріали справи містять відзив, поданий відповідачем 11.01.2020 через відділ діловодства суду, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

В основу заперечень відповідача покладене твердження про те, що, оскільки строк експлуатації автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , складає 14 років, необхідно застосовувати коефіцієнт фізичного зносу. Відповідач зазначив, що згідно п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 для складників колісних транспортних засобів зі строком експлуатації понад 12 років значення К приймається рівним 0,7.

З огляду на зазначене, 18.11.2019 відповідачем, за допомогою комп`ютерної програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ Audatex, було складено ремонтну калькуляцію № 81797, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу з урахуванням зносу складає 10 168,34 грн.

Згідно складеного страхового акту № 81797/1 від 18.11.2019 та розрахунку страхового відшкодування до нього відповідачем було визначено суму страхового відшкодування в сумі 9 658,34 грн (10 168,34 грн (вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , визначена відповідачем на підставі ремонтної калькуляції № 81797 від 18.11.2019) - 510,00 грн (франшиза за полісом № АМ/3923663) = 9 658,34 грн). Виплата страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 18418 від 19.11.2019.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що він повністю виконав свої зобов`язання перед позивачем в частині виплати страхового відшкодування.

Матеріали справи також містять відповідь на відзив, подану позивачем 20.01.2020 через відділ діловодства суду, зі змісту якої вбачається, що позивач не погоджується із твердженнями, викладеними відповідачем у відзиві. Позивач зазначив, що згідно з п. 8.5 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Представник відповідача транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , не оглядав, тому калькуляція складена з порушенням вищевказаного пункту Методики.

На думку позивача, складена відповідачем ремонтна калькуляція № 81797 від 18.11.2019 не може бути належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, вірогідними (статті 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач в обгрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві, посилався на те, що строк експлуатації автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , складає 14 років, а отже, на його думку, керуючись положеннями п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для складників вказаного автомобіля має бути застосований коефіцієнт фізичного зносу рівний 0,7. З урахуванням зазначеного, відповідачем на підставі ремонтної калькуляції № 81797 від 18.11.2019 було визначено розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Умовами частини 2 пункту 7.41 Методики передбачено, що для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення коефіцієнту фізичного зносу приймається рівним 0,7.

По матеріалам справи судом встановлено, що автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , є легковим КТЗ іноземного виробництва 2005 року, тобто на дату спірної ДТП (08.04.2019) строк його експлуатації перевищував 12 років.

Дослідивши розрахунок суми страхового відшкодування до страхового акту № СТ/19/0115 від 19.04.2019, доданий позивачем до позовної заяви, судом встановлено, що при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування, позивачем не було застосовано коефіцієнт фізичного зносу.

З огляду на встановлене, суд приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що позивачем при визначені розміру страхового відшкодування не було враховано, що станом на дату спірної ДТП (08.04.2019) строк експлуатації автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , перевищував 12 років, та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових пошкодженого автомобіля.

Однак, в той же час, суд не приймає в якості належного доказу по справі ремонтну калькуляцію № 81797 від 18.11.2019, складену аварійним комісаром Суржиком О.Ю. , та розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, які складені відповідачем, оскільки з наведених доказів не вбачається, що вони складені суб`єктом оціночної діяльності в розумінні ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Відповідно до зазначеної статті, суб`єтами оціночної діяльності є:

- суб`єкти господарювання, зареєстровані в установленому законодавством порядку, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства;

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Суд також звертає увагу на те, що 11.01.2020 відповідачем було подана заява про призначення судової експертизи. В обґрунтування заяви про призначення судової експертизи відповідач зазначив, що, оскільки позивач ставить під сумнів розрахунок страхового відшкодування відповідача, останній вважає за необхідне призначити судову автотоварознавчу експертизу для повного і всебічного розгляду справи. Відповідач також зазначив, що, на його думку, рахунок-фактура № 01140 від 15.04.2019 ФОП Тодчук В.Л., яким позивач обґрунтовує суму позовних вимог, є неналежним та недостатнім доказом в силу норм статей 76 і 79 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 призначено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зобов`язано відповідача попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з проведенням експертизи відповідно до виставленого рахунку.

Однак, 23.07.2020 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист № 5005/20-54 від 07.07.2020, зі змісту якого вбачається, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 № 910/17803/19 залишено без виконання з огляду на несплату відповідачем витрат, пов`язаних з її проведенням.

Відповідно до частин 2,3 ст. 125 ГПК України суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією. Якщо клопотання заявили декілька учасників справи, необхідну грошову суму авансом в рівних частках сплачують відповідні учасники справи, а у випадках, коли відповідна процесуальна дія здійснюється з ініціативи суду, - сторони в рівних частках. У разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат або несплати у визначений судом строк відповідних сум авансом суд вправі відхилити клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів та ухвалити рішення на підставі інших поданих учасниками справи доказів або скасувати раніше постановлену ухвалу про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування доказів або огляд доказів за їх місцезнаходженням.

Враховуючи все вищезазначене, суд здійснив власний розрахунок розміру коефіцієнту фізичного зносу, грунтуючись на наступному.

Відповідно до вимог п. 8.2 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1- Ез), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця Тодчук В.Л. № 01140 від 15.04.2019 та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № СТ/19/0115 від 19.04.2019 вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , становить 15 900,00 грн, з яких: 8 500,00 грн - вартість робіт та матеріалів, 7 400,00 грн - вартість деталей, що замінюються.

Автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_2 , який застрахований у позивача, 2007 року випуску, тобто на момент ДТП (08.04.2019) строк його експлуатації становить більше 12 років, а отже розмір коефіцієнту фізичного зносу, який застосовується до його складників, відповідно до положень частини 2 пункту 7.41 Методики, приймається рівним 0,7.

Таким чином, відповідач повинен був відшкодувати позивачу страхове відшкодування у розмірі 10 210,00 грн (8 500,00 грн (вартість робіт та матеріалів ) + (7 400,00 х (1-0,7) (вартість складових зі зносом) - 510,00 грн (франшиза № АМ/3923663) = 10 210,00 грн).

Враховуючи, що відповідачем було виплачено позивачу 9 658,34 грн страхового відшкодування, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5 731,66 грн підлягають часткову задоволенню в сумі 551,66 грн (10 210,00 грн - 9 658,34 грн = 551,66 грн).

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 184,89 грн покладається на відповідача, а судовий збір у сумі 1 736,11 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3; ідентифікаційний код 20344871) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) 551,66 грн (п`ятсот п`ятдесят одну гривню 66 коп.) страхового відшкодування та 184,89 грн (сто вісімдесят чотири гривні 89 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 14.09.2020.

Суддя Гумега О.В.