РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2020Справа № 910/15310/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/15310/19

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"

до Фізичної особи-підприємця Ткаченка Андрія Юрійовича

про стягнення 86 145,40 грн.

Представників сторін: не з`явились.

обставини справи:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ткаченка Андрія Юрійовича про стягнення 86145,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Кредитним договором № ID4857276 від 26.06.2018, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 86145 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15310/19 від 05.11.2019 позовну заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Фізичної особи-підприємця Ткаченка Андрія Юрійовича про стягнення 86145,40 грн залишено без руху.

22.11.2019 через канцелярію суду від Акціонерного товариства "Таскомбанк" надійшли документи на виконання ухвали Господарського суду міста Києва № 910/15310/19 від 05.11.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.11.2019 відкрито провадження у справі №910/15310/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. При цьому, суд зобов`язав відповідача у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; докази направлення відзиву всім учасникам справи. Також, суд встановив строк на подачу заяв, клопотань до 28.12.2019.

Під час дослідження матеріалів справи суд встановив, що позивач всупереч положенням пунктів 3, 5 частини третьої статті 162 ГПК України: не надав до позовної заяви обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; не навів всі обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не додав доказів, що підтверджують вказані обставини, а також не вказав правові підстави позову.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.02.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Фізичної особи-підприємця Ткаченка Андрія Юрійовича про стягнення 86145,40 грн. залишено без руху.

19.02.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2020 з дотриманням строків, встановлених судом на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2020 продовжено розгляд справи № 910/15310/19 в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

24.02.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує та, зокрема, зазначає, що позивачем у розрахунку заборгованості не враховано всіх здійснених відповідачем платежів, матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір №ID4857276 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів ВАТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу"), а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо права банку на зміну умов кредитування - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2020 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 28.05.2020.

28.05.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 28.05.2020 оголошено відкладення на 02.07.2020.

02.07.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 02.07.2020 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою від 07.07.2020 суд повідомив про призначення справи на 30.07.2020.

В судовому засіданні 30.07.2020 оголошено відкладення на 20.08.2020.

19.08.2020 до суду від відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що позивач всіляко уникає врегулювання спору у позасудовому порядку.

Представники сторін в судове засідання 20.08.2020 не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

26.06.2018 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (банк) та Фізичною особою-підприємцем Ткаченко Андрієм Юрійовичем (позичальник) підписано заяву-договір № ID4857276 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу").

Відповідно до п. 1.1., 1.2. договору за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору. Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Розділом 2 договору передбачено: розмір кредиту - 70 000,00 грн.; валюта кредиту - гривня; вартість кредиту - розмір процентної ставки за користування кредитом - 0,0001% річних; розмір комісійної винагороди - 1,75% від суми виданого кредиту (щомісячно); тип процентної ставки - фіксована; терміни і порядок погашення кредиту - згідно графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього договору; термін повернення кредиту: 26.06.2020.

Згідно п. 3.2. договору остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше дати, зазначеної в п. 2.6. цього договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

В розділі 4 договору визначено, що цей договір, правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та цінові параметри продукту кредитним договором. Цей договір є договором приєднання у визначені ст. 634 Цивільного кодексу України, в зв`язку із чим: умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.taskombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем було надано відповідачу кредит в сумі 70 000, 00 грн із терміном погашення не пізніше 26.06.2020.

Однак, позивач зазначає, що станом на 13.10.2019 розмір заборгованості перед банком за кредитним договором № ID4857276 від 26.06.2018 складає 86 145,40 грн. (заборгованість по тілу кредиту 26 245,00 грн, прострочена заборгованість за тілом кредиту 35 004,00 грн, заборгованість по відсоткам - 0,04 грн, заборгованість за комісією - 1 225,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 14 611,09 грн, пеня - 9 060,27 грн.

На підтвердження викладених в позовній заяві обставин позивач надав виписку по особовому рахунку за період з 26.06.2018 по 18.11.2019, копію повідомлення-вимоги № 20464/70 від 11.10.2019 року, витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредитний ліміт на поточний рахунок в ТАС24/Бізнес"), заяву-договір ID4857276 від 26.06.2018 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") та довідку щодо онлайн сервісу перевірки ЕЦП відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини третьої статті 346 Господарського кодексу України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти в межах кредитного ліміту на суму 70 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи з умов кредитного договору № ID4857276 від 26.06.2018 відповідач мав повернути суму кредиту до 26.06.2020 включно.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами в передбачені Кредитним договором строки не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість по тілу кредиту 26 245,00 грн, прострочена заборгованість за тілом кредиту 35 004,00 грн, заборгованість по відсоткам - 0,04 грн, заборгованість за комісією - 1 225,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 14 611,09 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги належне виконання позивачем своїх зобов`язань з надання кредитних коштів, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту порушення взятих на себе обов`язків за кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту 26 245,00 грн, простроченої заборгованості за тілом кредиту 35 004,00 грн, заборгованості по відсоткам - 0,04 грн, заборгованості за комісією - 1 225,00 грн, простроченої заборгованості за комісією - 14 611,09 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 9 060,27 грн.

З долученого до заяви про усунення недоліків, яка подана до суду 19.02.2020, розрахунку заборгованості судом встановлено, що сума пені 9 060,27 грн включає в себе пеню, нараховану на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту, в розмірі 5 884,81 грн, пеню, нараховану на суму простроченої заборгованості по комісії, 1 753,75 грн, штраф в розмірі 1 421,92 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також, судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За перерахунком суду, з урахування зауваження відповідача, розмір пені становить 6 414,24 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на вказану суму.

В стягненні 1 421,92 грн штрафу суд відмовляє, оскільки Кредитний договір №ID4857276 від 26.06.2018 не передбачає нарахування штрафу за порушення відповідачем його договірних зобов`язань.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором у встановлений строк, на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований належними доказами, відповідно вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

При цьому, заперечення відповідача проти позову суд не приймаються, оскільки у даному випадку вирішуючи спір між сторонами, суд керувався виключно нормами чинного законодавства та положеннями Кредитного договору № ID4857276 від 26.06.2018, а не Правилами обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк».

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ткаченка Андрія Юрійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код 09806443) заборгованість по тілу кредиту в сумі 26 245,00 грн, прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 35 004,00 грн, заборгованість по відсоткам в сумі 0,04 грн, заборгованість за комісією в сумі 1 225,00 грн, прострочену заборгованість за комісією в сумі 14 611,09 грн, пеню в сумі 6 414,24 грн та 1 861 грн 99 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 10.09.2020.

Суддя А.І. Привалов