РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

15.09.2020Справа № 910/8147/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Спецпромкомплекс"
простягнення 113 719 грн 70 коп.
Представники сторін:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
10.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Спецпромкомплекс" про стягнення 113 719 грн 70 коп. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів від 12.12.2017 № 121217-1, в тому числі: 113 219 грн 70 коп. штрафу у розмірі завданих збитків та 500 грн 00 коп. штрафу згідно пункту 9.6. договору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки нафтопродуктів від 12.12.2017 № 121217-1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання в частині надання в строк документів, які підтверджують цільове використання палива для реактивних двигунів, а саме акцизної накладної, у зв`язку з чим позивачем нараховано 113 219 грн 70 коп. штрафу у розмірі завданих збитків та 500 грн 00 коп. штрафу згідно пункту 9.6. договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2020 відкрито провадження у справі № 910/8147/20, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.07.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

24.07.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

11.08.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
12.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Спецпромкомплекс" (покупець за договором) укладено договір поставки нафтопродуктів № 121217-1 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених в договорі і додатках до нього нафтопродукти, що іменуються далі по тексту товар.

Відповідно до додатку № 2-20 до договору постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, а саме: паливо для реактивних двигунів JET А-1 у кількості 98,473 т, на суму 2 186 100 грн 60 коп. з ПДВ.

21.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Спецпромкомплекс" (покупець за договором) укладено додаткову угоду № 2КД-19 до договору поставки нафтопродуктів № 121217-1, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що покупець протягом 45 календарних днів з моменту поставки партії товару зобов`язаний надати постачальнику завірені належним чином копії первинних документів, в тому числі по всім контрагентам покупця, у разі подальшого постачання придбаних нафтопродуктів, які підтверджують здійснення операцій з:

а) реалізації (заправлення повітряних суден) бензинів авіаційних або палива для реактивних двигунів, складених суб`єктами господарювання, які здійснюють авіапаливозабезпечення згідно з чинним сертифікатом на відповідність вимогам авіаційних правил України на здійснення наземного обслуговування, виданим уповноваженим органом з питань цивільної авіації;

б) реалізації бензинів авіаційних або палива для реактивних двигунів суб`єктам літакобудування, на яких поширюється дія норм статті 2 Закону України "Про розвиток літакобудівної промисловості", складених платником податку, який здійснює таку реалізацію;

в) реалізації бензинів авіаційних або палива для реактивних двигунів замовника, які здійснили закупівлю для забезпечення потреб держави або територіальної громади відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", складених платником податку, який здійснює таку реалізацію.

г) реалізації бензинів авіаційних або палива для реактивних двигунів підприємствам, установам та організаціям системи державного резерву, складених платником податку, який здійснює таку реалізацію.

Первинними документами, визначені у п. 1-4 п. 26 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, які підтверджують здійснення операцій, є, зокрема, але не виключно: видаткові накладні або акти приймання-передачі, залізничні або товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, документи на заправлення повітряних суден (видатковий ордер, реєстр, карта, накладна тощо), зареєстровані акцизні накладні, складені на такі операції, а також відповідні договори на реалізацію такого пального, на виконання послуг із заправлення повітряних суден.

У випадку ненадання, надання не в повному обсязі та/або надання завірених належним чином копій первинних документів з порушення строку, встановленого п. 1 цієї додаткової угоди, в тому числі по всім контрагентам покупця, у разі подальшого постачання придбаних нафтопродуктів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі донарахованих останньому податкових зобов`язань, застосованих штрафних санкцій.

Сторони домовилися, що у випадку необхідності надання додаткових документів, що стосуються справляння акцизного податку, покупець на вимогу постачальника зобов`язується надати необхідні копії документів протягом трьох календарних днів.

На виконання умов укладеного сторонами договору від 12.12.2017 № 121217-1, постачальник поставив, а покупець прийняв паливо для реактивних двигунів JET А-1, що підтверджується копіями видаткових накладних від 10.02.2020 № 187, № 188, № 189 та № 190, а також копіями актів прийому-передачі до накладних.

10.02.2020 між сторонами складено акцизну накладну форми «П».

Поставлене згідно договору від 12.12.2017 № 121217-1 паливо для реактивних двигунів JET А-1 було реалізовано відповідачем на користь Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується актами від 10.02.2020 № 1-Т, № 2-Т, № 3-Т та № 4-Т приймання-передачі палива авіаційного для газотурбінних двигунів Джет А-2 (JET А-1) до договору від 23.01.2020 № 13-20, а також копіями видаткових накладних від 10.02.2020 № № 1, 2, 3 та 4.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач в порушення укладеного сторонами договору поставки нафтопродуктів від 12.12.2017 № 121217-1 та додаткової угоди від 21.01.2019 № 2КД-19, не надав позивачу документів, які підтверджують цільове використання палива для реактивних двигунів, а саме акцизної накладної, що підтверджує реалізацію замовникам, які здійснили закупівлю для забезпечення потреб держави або територіальної громади відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", складеної платником податку, який здійснює таку реалізацію щодо палива для реактивних двигунів обсязі 8,922 тони, поставленого позивачем відповідачу згідно акту прийому-передачі від 10.02.2020 до видаткової накладної від 10.02.2020 № 187.

Позивач стверджує, що ненадання відповідачем документів, підтверджуючих цільове використання палива для реактивних двигунів в обсязі 8,922 тони свідчить про порушення останнім взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого позивач поніс збитки у вигляді сплати штрафних санкцій по акцизному податку на суму 40 435 грн 61 коп., а також сплати донарахованих податкових зобов`язань у вигляді акцизного податку з підвищеним коефіцієнтом 10 в сумі 72 784 грн 09 коп., що підтверджується долученими до позовної заяви платіжними дорученнями.

Платіжними дорученнями від 31.03.2020 № 113 на суму 72 784 грн 09 коп. про оплату акцизному податку за векселем № АА2734959 та № 114 на суму 40 435 грн 61 коп. про оплату штрафних санкцій по акцизному податку за векселем № АА2734959 підтверджується сплата грошових коштів на рахунок УК у Солом. Районі.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що ним було вчасно надано позивачу первині документи для погашення податкового векселя. Крім того, на підставі первинних документів було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі акцизних накладних акцизні накладні форми «П» по операціях згідно договорів 23.01.2020 № 13-20 та від 06.02.2020 № 20-20, зокрема і акцизна накладна форми «П» № 3 від 10.02.2020, умова оподаткування 3.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підставі первинних документів було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі акцизних накладних акцизні накладні форми «П» по операціях згідно договорів 23.01.2020 № 13-20, укладеного з Військовою частиною НОМЕР_2 , та від 06.02.2020 № 20-20, укладеного між Військовою частиною НОМЕР_2 та ТОВ "Нью системс Ам" (послуги по зберіганню та складуванню), зокрема і акцизна накладна форми «П» № 3 від 10.02.2020, умова оподаткування 3.

Додатковою угодою від 21.01.2019 № 2КД-19 сторонами погоджено, що у випадку необхідності надання додаткових документів, що стосуються справляння акцизного податку, покупець на вимогу постачальника зобов`язується надати необхідні копії документів протягом трьох календарних днів.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з вимогою надати необхідні первинні документи.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно з нормами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання), як стягнення збитків, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; вини. При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За правилами статті 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов`язання.

Частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що контролюючий орган донарахував позивачу податкові зобов`язання та штрафні санкції з причин ненадання копії акцизної накладної по операції з реалізації товару позивачем відповідачу та його подальшої реалізації відповідачем військовій частині.

З огляду на вищевикладене та зважаючи на те, що суду не надано належних доказів наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між ненаданням відповідачем позивачу копії акцизної накладної та понесення позивачем збитків на суму 113 219 грн 70 коп., з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача 113 219 грн 70 коп. збитків визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 500 грн 00 коп. штрафу згідно пункту 9.6. договору також не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем своїх зобов`язань за укладеним сторонами договором.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Країна" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Спецпромкомплекс" про стягнення 113 719 грн 70 коп. відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька