Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/696/20

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В., за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до Вараської міської ради

про стягнення завданої шкоди

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Вараської міської ради (далі - Відповідач), в якій просить стягнути завдану шкоду за період листопад 2017р. по березень 2019р. в розмірі 206 904,28 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 12.11.2015 р. № 2766 для ДП "НАЕК "Енергоатом", в тому числі для ВП "Рівненська АЕС", було встановлено з 01 січня 2016 року тариф на централізоване водопостачання споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, в розмірі - 4,67 грн за 1 куб. м (без ПДВ). Зазначений тариф згодом уже не забезпечував для ВП "Рівненська АЕС" відшкодування всіх витрат, які підприємство несло надаючи дану послугу, то у зв`язку із цим у вересні 2017 року проведено новий розрахунок економічно обґрунтованих витрат на надання послуг з централізованого водопостачання споживачам с. Заболоття. Такий розрахунок було зроблено у повній відповідності до положень Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869. Постановою НКРЕКП від 22.03.2017 р. за № 307 було затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, згідно умов яких ліцензування даного виду діяльності для ДП "НАЕК "Енергоатом" в подальшому здійснюватимуть обласні державні адміністрації, що згодом було підтверджено листом НКРЕКП від 26.07.2017 р.

Позивач зазначає, що 20 жовтня 2017 р. ВП "Рівненська АЕС" звернувся до Заболоттівської сільської ради (лист № 174/8867 від 19.10.2017 р.) як до органу, уповноваженого на встановлення тарифу, надавши економічно обґрунтовані витрати на надання послуги з централізованого водопостачання з усіма необхідними додатками для встановлення відповідного тарифу споживачам с. Заболоття. Однак, через бездіяльність органу місцевого самоврядування тариф на централізоване водопостачання для ВП "Рівненська АЕС" встановлено не було. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року, яке набрало законної сили 20.12.2018 р., у справі № 1740/2183/18, бездіяльність Заболоттівської сільської ради визнана протиправною.

26 жовтня 2018 р. Вараська міська рада прийняла рішення за № 1201, яким територіальну громаду с. Заболоття Заболоттівської сільської ради було добровільно приєднано до територіальної громади міста обласного значення Вараша, Вараської міської ради. Того ж дня аналогічне рішення було прийнято і Заболоттівською сільською радою. Рішення набрали чинності з 01.11.2018 р. З 01.11.2018 р. повноваження Заболотівської сільської ради, як органу місцевого самоврядування, є такими, що припинені, в той час як Вараська міська рада є правонаступником усіх прав та обов`язків вказаної сільської ради.

ВП "Рівненська АЕС" звернувся до відповідача з листом за № 971/001 від 21.01.2019 р, згідно змісту якого підприємство поінформувало даний орган про наявність зазначеного рішення суду та вказало про необхідність встановлення тарифу на централізоване водопостачання для споживачів с. Заболоття. Виконавчий комітет Вараської міської ради рішенням від 28.02.2019 року за № 20 встановив для ВП "Рівненська АЕС" з 01.04.2019 р. тариф на централізоване водопостачання, в тому числі й для села Заболоття, в розмірі - 12,91 грн за 1 куб. м (без ПДВ).

Державне підприємство у період з листопада 2017 року по березень 2019 року включно було вимушене надавати споживачам с. Заболоття послугу з централізованого водопостачання по тарифу, встановленому постановою НКРЕКП від 12.11.2015 р. № 2766, який не забезпечував ВП "Рівненська АЕС" відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на надання такої послуги. Цим самим, на думку позивача, ВП "Рівненська АЕС" зазнав майнової шкоди, розмір якої становить 206 904,28 грн, згідно доданого розрахунку, і яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

31.07.2020 року до суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення завданої шкоди, відповідно до якого останній вважає вимоги Позивача, викладені в позовній заяві, безпідставними та необгрунтованими, посилаючись на те, що незважаючи на рішення Вараської міської ради № 1201 від 26.10.2018 р. «Про добровільне приєднання до територіальної громади міста обласного значення», яке набрало чинності 01.11.2018 р., Заболоттівська сільська рада як орган місцевого самоврядування функціонувала на основі прийнятого нею бюджету до кінця 2018 року та здійснювала самостійно свої повноваження в межах визначених законами України. Відповідач вказує на те, що у позивача був час заявити свої вимоги про відшкодування майнової шкоди до того органу місцевого самоврядування, який таку шкоду завдав, або заявити їх під час проходження процедури реорганізації Заболоттівської сільської ради до її завершення, проте таким своїм правом не скористався.

Відповідач зазначає, що рішенням Вараської міської ради «Про затвердження Передавального акту Заболоттівської сільської ради» від 03.04.2019 р. № 1389 було затверджено передавальний акт Заболоттівської сільської ради, з якого не випливає обов`язку Вараської міської ради відповідати за бездіяльність, допущену Заболоттівською сільською радою та доведену у суді відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р., яке набрало законної сили 20.12.2018 р., у справі № 1740/2183/18. Крім того, відповідач зазначає, що Вараській міській раді взагалі не було нічого відомо про існування спору між Заболоттівською сільською радою Рівненської області та ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", а також про винесення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р. у справі № 1740/2183/18. Відтак, відповідач вважає, що останній є лише правонаступником владних прав та функції Заболоттівської сільської ради, а у майнових приватних правовідносинах, у яких орган місцевого самоврядування виступає як юридична особа, в межах иайна, активів та зобов`язань, що визначені згідно Передавального акту № 1 від 26.12.2018 р.

Разом з тим, Відповідач вказує на те, що період, визначений Позивач, включає в себе місячний строк, наданий уповноваженому органу для розгляду тарифів з надання послуг на централізоване водопостачання, протягом якого у Позивача виникають витрати, відшкодування яких здійснюється за правилами п.п. 34 - 42 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин). Для відшкодування витрат, що виникли у Позивача протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, тобто у період з 20.10.2017 року по 20.11.2017 року, встановлений спеціальний порядок їх відшкодування. Включення розміру таких втрат до суми завданої шкоди є неправильним застосуванням норм постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р.

31.07.2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування судом доказів у задоволенні якого судом відмовлено, оскільки відповідачем у заявленому клопотанні не визначено чітко які докази останній просить суд витребувати, не зазначено обставин, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати та не подано належних і допустимих доказів неможливості отримати такі докази самостійно.

03.09.2020р. позивачем подано суду відповідь на відзив у якому останній наводить свої міркування з приводу правомірності зроблених ним нарахувань які поставлені під сумнів відповідачем у справі у поданому відзиві.

09.09.2020р. Вараською міською радою подано суду клопотання про витребування доказів у якому, посилаючись на лист-відповідь ВП "Рівненська атомна електрична станція" від 03.08.2020р., просить суд витребувати від ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якої діє ВП "Рівненська атомна станція" письмові докази.

Згідно ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на зазначене, враховуючи, що заявлене відповідачем клопотання про витребування доказів подане суду з пропуском строку, визначеного ст. 80 ГПК України і це клопотання не містить обгрунтування причин неможливості його подання у встановлений строк, суд дійшов висновку про залишення його без задоволення.

При цьому суд звертає увагу, що згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявлення клопотання про витребування доказів з пропуском встановленого законом строку, може свідчити про зловживання процесуальними правами учасником, оскільки його розгляд та задоволення судом може привести до порушення строків розгляду справи.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "12" серпня 2020 р.

Ухвалою господарського суду від 12.08.2020 року клопотання Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про відкладення розгляду справи задоволено, клопотання Вараської міської ради про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд справи на "09" вересня 2020 р.

Представник Позивача в судовому засіданні 09.09.2020 року підтримав позовну заяву, з підстав зазначений у позові.

Представник Відповідача, присутній 09.09.2020р. в судовому засіданні позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

09.09.2020р. у судовому засіданні оголошено перерву до 10.09.2020р. до 15 год 00 хв.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2766 від 12.11.2015 р. "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"" установлено ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" тарифи: а) на централізоване водопостачання: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 3 грн 44 коп. за 1 куб. м (без ПДВ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 4 грн 67 коп. за 1 куб. м. (без ПДВ); б) на централізоване водовідведення: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 3 грн 55 коп. за 1 куб. м (без ПДВ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 4 грн 53 коп. за 1 куб. м. (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 22.03.2017 р. "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення" затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що додаються.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, листом № 8169/18.3.217-17 від 26.07.2017 р., розглянувши звернення НАЕК "Енергоатом" повідомила, що встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення і послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

ВП "Рівненська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом" листом № 174/8867 від 19.10.2017 р. "Про встановлення тарифів" звернулося до голови Заболоттівської сільської ради та направило економічно обґрунтовані витрати з централізованого водопостачання та водовідведення, розраховані згідно вимог Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою КМУ від 01.06.211 р. № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово комунальні послуги", для встановлення тарифів на центральне водопостачання та водовідведення у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Рішенням Вараської міської ради № 1201 від 26.10.2018 року «Про добровільне приєднання до територіальної громади міста обласного значення» добровільно приєднано територіальну громаду с. Заболоття Заболоттівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області до територіальної громади міста обласного значення Вараша Вараської міської ради Рівненської області.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року у справі № 1740/2183/18 адміністративний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергеатом», від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» до Заболоттівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Заболоттівської сільської ради щодо не встановлення ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС» тарифу на послуги централізованого водопостачання та водовідведення за результатами розгляду заяви від 19 жовтня 2017 року. Зобов`язано Заболоттівську сільську раду встановити ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС» тариф на послуги централізованого водопостачання та водовідведення за результатами розгляду заяви від 19 жовтня 2017 року. Стягнуто на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергеатом», від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» суму судового збору у розмірі 1762 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Заболоттівської сільської ради.

Рішенням Вараської міської ради № 1284 від 16.11.2018 року «Про початок реорганізації Заболоттівськоїсільської ради шляхом приєднання до Вараської міської ради» за змістом якого вирішено почати процедуру реорганізації Заболоттівської сільської ради шляхом приєднання до Вараської міської ради, Вараська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Заболоттівської сільської ради та затвердити форму передавального акту (додаток 2).

ВП "Рівненська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом" листом № 971/001 від 21.01.2019 р. "Про встановлення тарифів" звернулося до Вараської міської ради з проханням вирішити питання встановлення тарифів, цим самим виконавши обов`язки органу місцевого самоврядування територіальної громади, що приєдналася. Додатково зазначивши, що всі необхідні матеріали по встановленню тарифів знаходяться в Заболоттівській сільській раді.

Рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради № 20 від 28.02.2019 року «Про встановлення тарифів для ВП "Рівненська атомна електрична станція" ДП "НАЕК "Енергоатом" на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з 01.04.2019 р.» встановлено тариф для ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" на послуги з центрального водопостачання та водовідведення з 01.04.2019 р. згідно з додатком, зокрема, для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання (КМКП) за 1 м3 9,92 грн (з ПДВ); для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері центрального водопостачання (всі категорії споживачів, в т. ч. с. Заболоття) за 1 м3 15,49 грн (з ПДВ).

Рішенням Вараської міської ради № 1389 від 03.04.2019 року «Про затвердження Передавального акту Заболоттівської сільської ради» затверджено Передавальний акт № 1 від 26.12.2018 р. Заболоттівської сільської ради.

Відповідно до інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), яка міститься на офіційному веб-порталі судової влади України, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року у справі № 1740/2183/18 заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергеатом», від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція», про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково. Замінено боржника у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого 9 січня 2019 року Рівненським окружним адміністративним судом у справі №1740/2183/18, Заболоттівську сільську раду її правонаступником - Вараською міською радою Рівненської області (майдан Незалежності, 1, м.Вараш, Рівненська область, 34400; ). У задоволенні заяви в частині заміни боржника на Виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області відмовлено.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами .

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії .

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, обставини встановлені судовим рішенням по справі № 1740/2183/18, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, у тому числі, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди наведено, зокрема, у ст. ст. 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому в ст. 1173 Цивільного кодексу України закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність, отже, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо. Суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст.ст. 1173, 1174 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка заподіяла шкоду.

Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

За таких обставин саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог, а саме, наявність шкоди, протиправність поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку ст. 1173 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено цивільно-правову вимогу про відшкодування шкоди в межах якої слід встановити наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення наведених вище, а саме: шкоду; протиправність поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою.

Разом з тим, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року у справі № 1740/2183/18 визнано протиправною бездіяльність Заболоттівської сільської ради щодо не встановлення ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС» тарифу на послуги централізованого водопостачання та водовідведення за результатами розгляду заяви від 19 жовтня 2017 року та зобов`язано Заболоттівську сільську раду встановити ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС» тариф на послуги централізованого водопостачання та водовідведення за результатами розгляду заяви від 19 жовтня 2017 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції від 13.04.2017 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 01.05.2019 р.) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Приписами статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" унормовано, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець має право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством.

Позивач звернувся із заявою до Заболоттівської сільської ради (лист від 19.10.2017 р. № 174/8867 "Про встановлення тарифів"), як до органу, уповноваженого на встановлення тарифу, надавши економічно обґрунтовані витрати на надання послуги з централізованого водопостачання з усіма необхідними додатками для встановлення відповідного тарифу споживачам.

За змістом статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Частиною 10 вказаної статті передбачено, що орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов`язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" №869 від 01.06.2011 р., з метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановлено затвердити, зокрема, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (далі - Порядок № 869).

Пунктом першим Порядку № 869 визначено, що цей Порядок визначає механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 2 Порядку №869 встановлено, що цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку таких тарифів.

Відповідно до п. 9 Порядку №869 (в редакції чинній на момент звернення із листом від 27.09.2017 р.) для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ліцензіат подає уповноваженим органам у друкованому і електронному вигляді заяву та розрахунки тарифів на планований період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.

Щодо розміру завданої позивачу шкоди, суд зазначає наступне.

Позивачем в позовній заяві та окремим додатком до неї надано розрахунки розміру шкоди, заподіяної йому, яка в загальному за період з листопада 2017 року по березень 2019 року складає 206 904 грн 28 коп.

Так зокрема, як вбачається з поданих розрахунків, позивач до предмету позову включив вимоги про стягнення 4 516 грн. 32 коп. шкоди, обрахованої за період листопад 2017 року. Разом з тим, як вбачається з зібраних у справі доказів та підтверджено поясненнями представників сторін, позивач звернувся до Заболоттівської сільської ради про встановлення тарифу на централізоване водопостачання жителям села, надавши економічно обгрунтовані витрати з відповідними доказами, 20 жовтня 2017р. За таких обставин, у уповноваженого органу (Заболоттівської сільської ради), згідно Порядку був один календарний місяць, протягом якого останній мав їх затвердити, в даному випадку до 20 листопада 2017р.

З огляду на зазначене, враховуючи, що обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог, наявність та розмір заподіяної шкоди, покладається на позивача, суд дійшов висновку про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 4 516 грн. 32 коп. шкоди за листопад 2017 року.

В решті, перевіривши подані позивачем розрахунки завданої шкоди, суд дійшов висновку, що останні є арифметично вірними.

З огляду на зазначене, враховуючи, що внаслідок бездіяльності Заболоттівської сільської ради (правонаступником якої є Вараська міська рада) щодо не встановлення економічно обґрунтованого тарифу на централізоване водопостачання, позивач надавав споживачам с. Заболоття (правонаступником якого є Вараська міська рада) послугу з централізованого водопостачання та водовідведення по тарифу, який не забезпечував дня нього відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на надання такої послуги, в результаті чого позивач поніс додаткові фінансові втрати (збитки), позовні вимоги про стягнення 202 387 грн. 96 коп. шкоди за період грудень 2017 року по березень 2019 року судом визнаються обгрунтованими

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 202 387 грн. 96 коп. завданої шкоди за період грудень 2017 року по березень 2019 року.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано судом обґрунтованим в частині, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 035 грн. 82 коп. покладаються на відповідача (пропорційно задоволеним позовним вимогам), а в решті - на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Вараської міської ради (34400, Рівненська обл., місто Вараш, майдан Незалежності, 1, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) 202 387,96 грн (двісті дві тисячі триста вісімдесят сім гривень 96 коп) шкоди та 3 035, 82 грн (три тисячі тридцять п`ять гривень 82 коп) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ).

Відповідач (боржник): Вараська міська рада (34400, Рівненська обл., місто Вараш, майдан Незалежності, 1, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Романюк Р.В.