РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.09.2020Справа № 910/7015/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" (49040, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 49 Б; ідентифікаційний код 33857713)

до Українського державного інституту культурної спадщини (04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, буд. 15; ідентифікаційний код 16477553)

про стягнення 36 153, 91 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" з позовом до Українського державного інституту культурної спадщини, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 36 153, 91 грн, які були сплачені позивачем у якості попередньої оплати відповідачу за договором № 49-17 від 27.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

19.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач посилається на те, що саме позивач порушив взяті на себе зобов`язання відповідно до договору, а тому враховуючи, що Українським державним інститутом культурної спадщини було виконано ряд робіт, подана позивачем заява не підлягає задоволенню.

30.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

07.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.17.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" (далі - замовник) та Українським державним інститутом культурної спадщини (далі - виконавець) був укладений договір № 49-17 на проектно-вишукувальні роботи з розробки історико-містобудівного обґрунтування "Реконструкція нежитлового приміщення - будівля акушерського відділення (пульмо-кардіологія) за адресою: пл. Соборна, 14 в м. Дніпро, для розміщення твердопаливної котельні на альтернативних видах палива для опалення комплексу лікарні КЗ "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова" відповідно до умов якого замовник доручає та сплачує, а виконавець зобов`язується виконати якісно та своєчасно роботи з розробки історико-містобудівного обґрунтування "Реконструкція нежитлового приміщення - будівля акушерського відділення (пульмо-кардіологія) за адресою: пл. Соборна, 14 в м. Дніпро, для розміщення твердопаливної котельні на альтернативних видах палива для опалення комплексу лікарні КЗ "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова" (далі - роботи), за цінами та у термін, які зазначені в договорі.

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець повинен виконати замовнику передбачені цим договором роботи, якість яких відповідає вимогам державних будівельних норм, нормативно-технічних документів, відомчих норм і правил та законодавчих актів, що регулюють виконання таких робіт.

Згідно п. 3.1. договору вартість робіт по договору складає 72 307,81 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 12 051, 30 грн, відповідно до протоколу про договірну ціну (додаток № 1), згідно кошторису (додаток № 2), які є невід`ємною частиною цього договору.

За умовами п. 3.2., 3.3. договору, замовник сплачує виконавцеві 50% вартості робіт цього договору, а саме 36 153, 91 грн. в т.ч. ПДВ 6 025, 65 грн на умовах попередньої оплати. Оплата іншої частини коштів здійснюється не пізніше як за 3 дні після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань, взятих на себе за договором (11.1. договору).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що обумовлені умовами договору зобов`язання щодо здійснення 50% попередньої оплати вартості робіт в сумі 36 153, 91 грн. ним були виконані, водночас, відповідачем в порушення взятих на себе договірних зобов`язань робити виконані не були.

З огляду на порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо виконання обумовлених робіт, позивач просить суду стягнути з відповідача попередню оплату за договором, що становить 36 153, 91 грн.

Із поданого відповідачем відзиві вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що саме позивач порушив взяті на себе зобов`язання відповідно до договору, а тому враховуючи, що Українським державним інститутом культурної спадщини було виконано ряд робіт, подана позивачем заява не підлягає задоволенню.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 49-17 від 27.12.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами п. 3.1. договору вартість робіт по договору складає 72 307,81 грн., в т.ч. ПДВ 20%- 12 051, 30 грн, відповідно до протоколу про договірну ціну (додаток № 1), згідно кошторису (додаток № 2), які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.2. договору, замовник сплачує виконавцеві 50% вартості робіт цього договору, а саме 36 153, 91 грн. з ПДВ на умовах попередньої оплати.

Як встановлено судом, позивачем здійснено попередню оплату, платіжне доручення № 714 від 11.01.2018 з призначенням платежу: оплата 50% варт. робіт з розробки історико-містобудів. обгрунтув. лік. ім. Мечникова, зг. рах. № 49-17 від 27.12.2017 дог № 49-17 від 27.12.2017 в т.ч. ПДВ 6 025, 65 грн.

Вказаного факту відповідачем не заперечується та не спростовується.

Оплата іншої частини коштів здійснюється не пізніше як за 3 дні після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 3.3. договору).

В п. 4.1. договору сторони погодили, що виконавець приступає до виконання робіт за цим договором з моменту підписання договору, але не пізніше п`яти календарних днів з моменту надання замовником вихідних даних необхідних для виконання робіт, що є предметом цього договору.

Підпунктами 5.1.1. та 5.1.4. передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботи згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт; до початку виконання робіт надати виконавцю вихідні дані, необхідні для виконання передбачених цим договором робіт.

Так, згідно пп. 5.3.3. договору виконавець зобов`язаний своєчасно попередити замовника про наявність будь-яких, незалежних від виконавця обставин, що перешкоджають наданню у термін обумовлених даним договором, робіт у повному обсязі.

Суд вказує, що будь яких попереджень вчинених виконавцем щодо обставин, які перешкоджають наданню у термін обумовлений договором робіт в матеріалах справи не міститься.

Таким чином, суд вказує, що за відсутності будь яких попереджень виконавця про наявність обставин про неможливість виконання робіт, суд приходить до висновку, що замовником були виконані зобов`язання визначені в пп. 5.1.4. щодо надання виконавцю вихідних даних, необхідних для виконання передбачених цим договором робіт.

Відповідно до п. 4.2. договору строк виконання робіт складає 45 календарних днів з моменту отримання 100% оплати вартості робіт, відповідно до п. 3.1., 3.2. цього договору.

Як про це вказує відповідач та докази чого містяться в матеріалах справи, з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань ним було виконано ряд робіт передбачених кошторисом, серед яких: складання програми робіт; натурні дослідження території; історико-архівні та бібліографічні дослідження; складання історичної довідки.

Вартість виконання вказаних робіт, відповідно до кошторису складає 24 661, 08 грн.

У поданій відповіді на відзив позивач вказує, що отримав роботу відповідача за укладеним договором вже після того, як позивач заявив у претензії, що роботи втратили свою актуальність, на виконання п. 10.3 договору.

Крім того, позивач зазначає, що надана відповідачем Історична довідка не відповідає вимогам укладеного договору, не містить висновків та жодних позначень щодо виконавця даної роботи, підписів та печаток.

Положеннями п. 9.3. договору сторони погодили, що будь-які можливі суперечки, пов`язані з виконанням договору, розглядаються судом шляхом переговорів між сторонами. У разі недосягнення згоди спір вирішується у порядку встановленому чинним законодавством.

Сторонами погоджено, що відповідно до п. 10.3. договору якщо у процесі виконання робіт виявиться недоцільність подальшого виконання робіт, або відсутність у замовника коштів на їх оплату, виконавець припинає виконання робіт. У цьому випадку сторони зобов`язані у 15-денний строк з дні припинення виконання робіт скласти акт про виконану частину робіт.

Втім, суд вказує, що докази, що свідчили про припинення виконання робіт та відповідно складання сторонами акту про виконану частину робіт в матеріалах справи не міститься.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем після отримання від відповідача Історичної довідки не висловлено Українському державному інституту культурної спадщини будь-яких зауважень щодо якості, обсягів, ціни, тощо виконаних відповідачем робіт. Більше того, таких претензій позивача в матеріалах справи також не міститься.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що розірвання договору може мати місце, як за згодою сторін, так і в судовому порядку за заявою будь-якої сторони при порушенні умов договору.

Водночас, суд звертає увагу, що доказів, щоб свідчили про намір сторін, або однієї із сторін розірвати договір в матеріалах справи не міститься.

При зверненні позивачем до суду з даним позовом, таку вимогу також не заявлено.

Отже, станом на момент розгляду надої справи даний договір є дійсним.

Крім того, суд звертає увагу, що доказів, щоб свідчили про припинення виконавцем виконання робіт, як це передбачено п. 10.3. договору в матеріалах справи відсутні.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 193 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи п. 4.2. договору, відповідно до якого сторони дійшли згоди, що строк виконання робіт складає 45 календарних днів з моменту отримання 100% оплати вартості робіт, відповідно до п. 3.1., 3.2. цього договору, то за таких обставин суд дійшов висновку, що на даний час 45 денний строк виконання робіт, в який виконавець зобов`язаний виконати обумовленні договірні роботи є таким, що не настав. Відповідно, станом на момент розглядуваної даної справи, відповідач не являється таким, що порушив договірні зобов`язання в частині строків виконання робіт.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосується предмета доказування.

Частиною 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, на основі сукупного аналізу наявних у справі доказів, враховуючи недоведеність позивачем з вірогідними засобами доказування порушення відповідачем строків виконання договірних зобов`язань в частині виконання робіт, за відсутності доказів, щоб свідчили про припинення виконавцем виконання робіт, як це передбачено п. 10.3. договору, та враховуючи, що станом на момент розгляду даної справи договір № 49-17 від 27.12.2017 є дійсним, доказів, щоб свідчили про намір сторін, або однієї із сторін розірвати даний договір в матеріалах справи не міститься, то за таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, з якими, як положення договору так і норми чинного законодавства в даному випадку обумовлюють можливість стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 36 153, 91 грн.

З огляду на що, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з Українського державного інституту культурної спадщини на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" попередньої оплати в розмірі 36 153, 91 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" (49040, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 49 Б; ідентифікаційний код 33857713) до Українського державного інституту культурної спадщини (04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, буд. 15; ідентифікаційний код 16477553) про стягнення попередньої оплати в сумі 36 153, 91 грн - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.09.2020

Суддя Д.О. Баранов