ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1091/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбергаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.06.2020

у справі №916/1091/20

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбергаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Виробничо-комерційної Фірми «Зовнішторг Мікрон» Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 140 347, 20 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2020 року Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбергаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - Товариство, позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Виробничо-комерційної Фірми «Зовнішторг Мікрон» Товариства з обмеженою відповідальністю (далі Фірма, відповідач) про стягнення пені в сумі 84 208,32 грн. та штрафу 56 138,88 грн.

Позов обґрунтований тим, листом від 27.11.2018 року позивач повідомив відповідача про необхідність поставки товару, зазначеного в специфікації. 09.08.2019 відповідач поставив товар позивачу на загальну суму 801 984,00 грн., однак з простроченням виконання зобов`язання по Договору поставки від 27.11.2018 на 105 днів, чим порушив п. 5.1. та п. 6.3.1. Договору. У зв`язку з чим, позивач нарахував відповідачу суму пені і штрафу, та направив на адресу відповідача претензію від 18.12.2019, в якій вимагав останнього сплатити штрафні санкції, однак відповідач залишив претензію позивача без відповіді та задоволення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.06.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що станом на день звернення позивача до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення спірних коштів у сумі 140347,20 грн. вони вже фактично були сплачені відповідачем, відповідно в цьому випадку відсутня обставина порушеного права позивача у спірних правовідносинах.

Не погоджуючись із вказаним судом рішенням, Товариство звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України та повернути судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції незаконне, необґрунтоване та прийнято із порушенням норм процесуального права.

На думку апелянта суд, не врахував та достеменно не з`ясував чи наявні всі обставини для відмови у закритті провадження, в наслідок чого суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови в позові.

Товариство вважає, що господарським судом безпідставно відмовлено у закритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, при цьому скаржник посилається, що його правова позиція підтверджується висновками Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №906/1290/15 про банкрутство.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду справи судом учасникам справи було створено умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Однак, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази. що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2018 між Фірмою (постачальник) та Товариством (покупець) було укладено договір поставки №УБГ908/015-18, за умовами якого, постачальник зобов`язується поставити покупцеві калібри в асортименті Лот №2 (далі товар), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти та оплатити товар. Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації, яка є додатком №1 до договору та є його невід`ємною частиною (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 10.1. Договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу розпорядку на поставку товару від 27.11.2018 №015-015-14377-1 за договором в повному обсязі на суму 801 984,00 грн., вказавши місце призначення поставки: Харківська обл., м. Красноград, вул. Українська, 165, Красноградська база виробничо-технічного забезпечення і комплектації БУ «Укрбургаз» (а.с. 53).

Однак, відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 801 984,00 грн. лише 09.08.2019, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином завіреною копією видаткової накладної №47 (а.с.29).

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання за укладеним між сторонами договором, а саме здійснення поставки товару з простроченням на 105 днів (граничний строк поставки настав 26.04.2019, а фактично поставку за видатковою накладною відповідачем здійснено 09.08.2019), позивач направив на адресу відповідача претензію від 18.12.2019 №032-03-14226-1, в якій позивач вимагав від відповідача сплатити кошти в сумі 140 347,20 грн., яка складається з суми пені у розмірі 84 208,32 грн. та суми штрафу у розмірі 56 138,88 грн. ( а.с. 30-32).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ст. 265 ГК України).

Згідно з положеннями ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ще до звернення Товариства з позовом до суду в квітні 2020 року були сплаченні позивачу штрафні санкції у розмірі 140 347,20 грн., по претензії №032-03-14226-1 від 18.12.2019, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином завіреною копією платіжного доручення №55 від 22.01.2020 року (а.с. 67).

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач звернувся до суду з вимогою про відновлення його порушеного права, проте на момент звернення позивача до суду в квітні 2020 року, його право порушено не було, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову Товариству.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції повинен був не відмовляти у задоволенні позову, а закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 ГПК України, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, відсутній предмет спору (в даній справі це стягнення штрафних санкцій з відповідача в розмірі 140 347,20 грн.). Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Однак, судова колегія зазначає, що предмет спору у даній справі припинив своє існування 22.01.2020 (сплати відповідачем позивачу штрафних санкцій), ще до моменту звернення Товариства із відповідним позовом до суду в квітні 2020 року. Тобто до відкриття провадження у даній справі предмет спору був відсутній. Враховуючи викладене, у господарського суду були відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України та суд правомірно відмовив Товариству у задоволенні позову.

Також, судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на висновки Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №906/1290/15 про банкрутство, оскільки обставини і правовідносини у даній справі та у справі №906/1290/15 не є подібними.

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що Господарський суд Одеської області ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбергаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 15.06.2020 року без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

Разюк Г.П.