РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2020Справа № 910/8472/20

Господарський суд міста Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/8472/20

За позовом - Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Гоголя, буд. 1, м. Львів, 79007)

До - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» (вул. Гарматна, буд. 8, м. Київ 67, 03067)

Про - стягнення 38 472,24 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» (далі - відповідач) про стягнення 38 472, 24 грн, з яких: 13 994, 64 грн штрафу - 20% від вартості несвоєчасно поставленого товару, 24 477, 60 грн штрафу - 20% від вартості поставленого неякісного товару. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № Л/НХ-19196/НЮ від 14.05.2019 в частині поставки товару з порушення строків поставки, обумовлених п. 5.2. Договору поставки № Л/НХ-19196/НЮ від 14.05.2019 та поставки товару неналежної якості. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 4 204, 00 грн.

22.06.2020 Господарський суд міста Києва ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи №910/8472/20 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно, Суд роз`яснив відповідачу його право на подання відзиву протягом 10 днів з дня завершення карантину, встановленого на території України постановою Кабінету міністрів України.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, а саме: вул. Гарматна, буд. 8, м. Київ 67, 03067, однак поштовий конверт (відправлення №667) повернувся, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

У даному випадку судом враховано, що за приписами ч. 1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 у справі №910/8472/20 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду з 24.06.2020.

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон України від 18.06.2020 № 731-IX), згідно розділу І якого внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, пункт 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 2 розділу ІІ Закону України від 18.06.2020 № 731-IX, вбачається, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" в редакції Закону України від 30.03.2020 р. № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. № 731-IX, а саме 06.08.2020. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 № 731-IX.

Проте, протягом 20-денного строку після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 № 731-IX (06.08.2020) та станом на дату ухвалення цього рішення відповідачем заяву про продовження процесуальних строків для подання відзиву разом з відзивом з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 № 731-IX не подано.

У разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

31.07.2020 до Господарського суду міста Києва позивач направив лист, яким виконав вимоги ухвали від 22.06.2020 та надав опис вкладення із зазначенням номером відправлення з одночасним роз`ясненням виконання вимоги Суду щодо надання поштової накладної (службового чеку) разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи підтверджено, що 14.05.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (надалі також - позивач, покупець) в особі заступника начальника підрозділу «Служба закупівель і постачання» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» (надалі також - відповідач, постачальник) укладено Договір поставки № Л/НХ-19126/НЮ (надалі також - Договір), згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити покупцеві товар, зазначений в Специфікації №1 (Додаток №1 до даного Договору), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Так, згідно Специфікації №1, що є додатком №1 до Договору, постачальник зобов`язувався поставити товар, а саме: планка стопорна у кількості 3 290 шт. (технічні характеристики: ВБК.001.077 (100.10.004-0) та шайба тарільчата у кількості 200 шт. (технічні характеристики: ВБК.002.098 (100.10.051-0) на загальну суму: 227 988, 00 грн.

Разом з тим, пунктом 5.2. Договору встановлено, що поставка товару проводиться протягом не більше 15 днів з дати відправлення заявки покупцем (Структурний підрозділ «Служба закупівель і постачання» регілональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», електронна адреса покупця (ІНФОРМАЦІЯ_2) на електронну адресу постачальника (електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Як стверджує позивач, 30.07.2019 ним, на електронну адресу постачальника, була відправлена заявка №НХЛьв-1/4209 на поставку товару визначеного у Специфікації №1 (додаток №1 до Договору) на суму 227 988, 00 грн, за адресою - м. Львів, вул. Широка, 2. З огляду на що, на думку позивача та в силу п. 5.2. Договору, відповідач повинен був поставити такий товар не пізніше 14.08.2019.

Натомість, відповідач здійснив поставку товару 01.08.2019 на суму 158 014, 80 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі товару від 01.08.2019 та Видатковою накладною №134 від 01.08.2019.

Поставка товару на решту суми у розмірі 69 973, 20 грн здійснено лише 20.08.2019, що підтверджується, на думку позивача видатковою накладною №137 від 20.08.2019.

На думку позивача, виконавши своє зобов`язання за Договором в повному обсязі лише 20.08.2019 відповідач допустив неналежне його виконання, а саме: порушив вимоги п. 5.2. Договору, що зобов`язували відповідача поставити товар не пізніше 14.08.2019, у зв`язку з чим позивачем було нараховано штрафні санкції за прострочення поставки товару у розмірі 20 % від вартості непоставленого товару та що становить 13 994, 64 грн.

Окрім наведеного, при проведенні вхідного контролю поставленого товару кінцевим одержувачем - підрозділами позивача, було встановлено наявність неякісного товару (про що були складені відповідні акти, долучені до позовної заяви), а саме: стопорної планки (технічні характеристики: ВБК.001.077 (100.10.004-0) у кількості 3 290 шт. із 3 290 шт. поставлених. За підрахунком позивача вартість поставленого постачальником неякісного товару становить 122388, 00 грн.

25.11.2019 позивач, звернувся з претензією на адресу відповідача про стягнення штрафних санкцій у сумі 13 994, 64 грн. за прострочення поставки товару та здійснення заміни неякісного товару, а саме: стопорної планки (технічні характеристики: ВБК.001.077 (100.10.004-0).

В свою чергу, постачальник забезпечив лише здійснення заміни продукції неналежної якості, при проведенні вхідного контролю недоліків якої не виявлено, про що були складені відповідні акти, наявні в матеріалах справи.

Натомість, позивач стверджує, що така заміна здійснена відповідачем з порушенням строків встановлених п. 7.4. Договору поставки № Л/НХ-19126/НЮ, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 38 472, 24 грн, з яких: 13 994, 64 грн штрафу - 20% від вартості несвоєчасно поставленого товару, 24 477, 60 грн штрафу - 20% від вартості поставленого неякісного товару, як те передбачено п. 7.2., п. 7.4. та п. 7.5. Договору в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Також, відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити вартість товару. До відносин поставки неврегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Разом з тим, ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, умовами Договору поставки укладеного між сторонами встановлено, що поставка товару проводиться на протязі не більше 15 днів з дати відправлення заявки покупцем (Структурний підрозділ «Служба закупівель і постачання» регілональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», електронна адреса покупця (ІНФОРМАЦІЯ_2) на електронну адресу постачальника (електронна адреса: ) (п. 5.2. Договору).

Разом з тим, датою поставки товару вважається дата підписання Сторонами акту приймання-передачі товару (п. 5.4. Договору).

Матеріалами справи встановлено, що 30.07.2019 позивачем на електронну адресу відповідача зазначену в п. 5.2. Договору направлено заявку №НХЛьв-1/4209. Отже, в силу вимог п. 5.2. Договору відповідач повинен був здійснити поставку товару не пізніше 14.08.2019.

Відповідачем, 01.08.2019 здійснено поставку наступного товару: планка стопорна у кількості 1409 шт. та шайба тарільчата у кількості 200 шт., що підтверджується Актом приймання-передачі товару від 01.08.2019. Сума поставленого товару в сукупному розмірі становить 158 014,80 грн.

Позивач, посилаючись на видаткову накладну №137 від 20.08.2019 долучену до позовної заяви, стверджує, що відповідачем було здійснено поставку товару на решту суми у розмірі 69 973, 20 грн, лише 20.08.2019.

Натомість, в поданому позивачем Акті приймання-передачі на суму 68 029, 50 грн (а не 69 973, 20 грн як зазначено в видатковій накладній №137) відсутня дата поставки товару, однак, зважаючи на вірогідність доказів (ст. 79 ГПК України), відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача з приводу дати поставки товару, суд за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що видаткова накладна №137 від 20.08.2019 є більш вірогідним доказом в підтвердження здійснення поставки товару 20.08.2019 в сумі 69 973, 20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.7 ст.193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.203 ГК України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на вище встановлені обставини, Суд дійшов висновку, що відповідач прострочив строк поставки товару найменування, технічні характеристики, кількість та сума якого визначені в Специфікації №1 (додаток №1 до Договору), чим допустив неналежне виконання зобов`язань обумовлених п. 5.2. Договору.

Разом з тим, п. 7.2. Договору встановлено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20% від вартості поставленого товару.

25.11.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №1/7034 щодо стягнення штрафних санкцій у сумі 13 994 грн за прострочення поставки товару, що становить 20 % від суму такого товару (69 973, 20 грн). Натомість, в матеріалах справи відсутнє підтвердження виконання зобов`язань відповідача зі сплати штрафних санкцій, твердження позивача відповідачем у встановленому ГПК України порядку не спростовані.

Перевіривши зазначений позивачем в позовній заяві розрахунок штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань з поставки товару на суму 69 973, 20 грн суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним, документально підтвердженим та позивачем не спростований.

Разом з тим, позивач стверджує, що поставлені відповідачем стопорні планки в кількості 3 290 шт. були забраковані, у зв`язку з чим були замінені за претензією позивача від 25.11.2019 №1/7034 в якій позивач, вимагав в тому числі здійснити заміну неякісного товару., посилаючись на п. 7.4. Договору.

Відповідно ж до ч.1 ст.268 ГК України якість товарів, що поставляється, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товару.

Відповідно до ч.1 ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.675 ЦК України товар, який продавець передає покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Так, п. 7.4. Договору встановлено, що при постачанні неякісного товару постачальник у погоджений термін, але не більше 20 днів, з моменту складання відповідного акту проводить заміну цього неякісного товару або усуває недоліки за власний рахунок.

Так, позивачем за результатами перевірок поставленого товару з дотриманням вимог Інструкції №П-6 від 15.06.1965, Інструкції №П-7 від 25.04.1966 та п. 5.5. Договору були складені відповідні акти щодо непридатності до експлуатації стопорної планки в сумарній кількості 3 290 шт. у зв`язку з невідповідністю розміру товару вимогам технічної документації (креслення 100.10.004-0). Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи актами, а саме: Акт від 10.10.2019 №162 (щодо непридатності до експлуатації 740 шт. стопорної планки); Акт від 11.10.2019 №67 щодо непридатності до експлуатації 860 шт. стопорної планки; Акт від 16.10.2019 №243 щодо непридатності до експлуатації 1150 шт. стопорної планки; Акт від 24.10.2019 №132 щодо непридатності до експлуатації 350 шт. стопорної планки; Акт від 24.10.2019 №309 щодо непридатності до експлуатації 200 шт. стопорної планки.

25.11.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №1/7034 в тому числі щодо заміни неякісного товару, а саме: стопорної планки ВБК.001.077 в кількості 3 290 шт.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та відповідачем не спростовано, останнім було здійснено заміну неякісного товару з порушенням визначених п. 7.4. Договору строку, про що свідчать відповідні Акти про фактичну якість і комплектність продукції, а саме: Акт №8 від 03.01.2020, Акт №1 від 09.01.2020, Акт №4 від 17.01.2010, Акт №1 від 20.01.2020, Акт №69 від 21.02.2020.

Так, п. 7.5. Договору встановлено, що у раз не виконання п. 7.4. Договору за постачання товарів неналежної якості, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20 % від вартості поставленого неякісного товару, при цьому за власний рахунок та засобами замінює неякісний товар або усуває виявлені недоліки.

Зважаючи на вище викладене позивачем було нараховано відповідачу штраф у розмірі 20 % від вартості поставленого неякісного товару (122 388, 00 грн) у кількості 3 290 шт., та що дорівнює 24 477, 60 грн.

Згідно Специфікації №1 (що є додатком №1 до Договору) ціна стопорної планки становить 37,20 грн з ПДВ, таким чином, вартість поставленого товару не належної якості становить 122 388 грн, в свою чергу, суд здійснивши перевірку розрахунку нарахованих штрафних санкцій дійшов висновку про їх обґрунтованість та арифметичну правильність, з огляду на доведеність факту поставки товару неналежної якості з порушенням визначеного п 7.4. Договору строку.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та на підставі наведених норм, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за Договором поставки №Л/НХ-19196/НЮ від 14.05.2019 в частині поставки товару та заміни товару неналежної якості в строки обумовлені Договором, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, як таких, що є обґрунтованими, документально доведеними та відповідачем не спростованими.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» про стягнення 38 472, 24 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМПОСТАЧ-ЛЮКС» (вул. Гарматна, буд. 8, м. Київ 67, 03067, ідентифікаційний код: 38866371) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Гоголя, буд. 1, м. Львів, 79007, ідентифікаційний код: 40081195): 38 472 (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 24 (двадцять чотири) коп. штрафу, 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких