ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала

про залишення позовної заяви без руху

"09" вересня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/617/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф., перевіривши дотримання вимог ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України у справі

за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Лінде Газ Україна», м. Дніпро до товариства з обмеженою відповідальністю « ПІ ВІ», м. Свалява про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про розірвання Договору оренди обладнання Nє 744А від 09.09.2009 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІ ВІ» та Публічним акціонерним товариством «Лінде Газ Україна»; зобов`язання Відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІ ВІ») повернути Позивачу (Приватному акціонерному товариству «Лінде Газ Україна») за актом приймання-передачі майно (обладнання) отримане згідно Договору оренди Nє 744А від 09.09.2009 р., а саме: - Ємність для зберігання рідкого аргону Тип: Т6 S250 С (Зав. №SCH 12789; Об`єм: 26325 літрів з випарником підняття тиску, редуктором, дифманометром, манометром запірною і запобіжною арматурою; Виробник: Linde AG) в кількості 1 штука, вартістю 114 704,76 грн. без ПДВ; - Розетку для автозаправки 380V в кількості 1 штука, вартістю 0,00 грн.. без ПДВ; - Випарник: тип L40-4F3 (Зав. Nє V31238; Продуктивність: 65 м3/г; Об`єм V= 7л.; 2007 рік випуску; Виробник: Linde AG) в кількості 1 штука, вартістю 0,00 грн.. без ПДВ; - Випарник: тип L40-4F3 (Зав. № V3 ] 239; Продуктивність: 65 м3/г; Об`єм V= 7л.; 2007 рік випуску; Виробник: Linde AG) в кількості 1 штука, вартістю 0,00 грн.. без ПДВ, посилаючись на порушення вимог ст. ст.. 11, 15, 509, 526, 629, 525, 530, 626, 627, 759, 763, 782 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Вивчивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, суд зазначає, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в сумі свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Частинами 1 та 3 статті 237 Цивільного кодексу України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє (частина 1 статті 240 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статей 248, 249 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Відповідно до частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (частина 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складових представництва, а саме факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та обсяг таких повноважень, зокрема право на звернення з відповідним процесуальним документом до суду у конкретний момент часу.

Таке право представника на звернення від імені довірителя може бути підтверджено лише документом, який демонструє дійсне волевиявлення учасника справи на надання повноважень конкретному адвокату, та є належним доказом, що дозволяє суду перевірити весь обсяг наданих повноважень.

Судом встановлено, що позовна заява підписана адвокатом Булавиенць М.М. На підтвердження повноважень адвокатом додано оригінал довіреності №25-02/20-юр від 25.02.2020, за якою надано повноваження на представництво Булавинець М.М. як адвокату, а як громадянину України, не надано. Водночас, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні (малозначна справа). У такому випадку, підписання позовної заяви можливе за довіреністю будь-якою особою, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу. І у такому випадку, відсутні підстави для подання суду попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, суд зазначає, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд.

Суперечливість між клопотанням про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні із поданням суду на підтвердження права представництва позивача громадянину України, а також між фактичним підписанням позову адвокатом Булавинець М.М. та подання ним попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу унеможливлює вирішення питання відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду доказів представництва позивача саме як адвокату Булавинець М.М., а не як громадянину України.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала підписана 09.09.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя Ремецькі О.Ф.