ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.09.2020 Справа № 917/1458/20

Суддя Іванко Л.А., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Авто-Рент"(ідент. код 41100590, м.Київ, вул.Алма-Атинська, 99/2, оф.423) про забезпечення позову

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криптоінвест" (м.Житомир, вул.Київська, 74, ідент. код 41938807)

Третя особа: публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" (ідент. код 19019775, м.Київ, вул.М.Раскової, 15)

про скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації прав на нежитлове приміщення, припинення речових прав на нежитлове приміщення

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю "СК-Авто-Рент" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1599/20 від 07.09.2020р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Криптоінвест", в якій просить суд:

- скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 40025427 від 06.03.2018 року приватного нотаріуса Марченко Наталя Анатоліївна, Кременчуцький міський нотаріальний округ, Полтавська область;

- скасувати державну реєстрацію прав ТОВ "Криптоінвест" на нежитлове приміщення за адресою: м.Полтава, вул.Рози Люксембург, 7 (вул.Раїси Кириченко, 7) загальною площею 94,8 кв.м, номер запису про право власності 25161857;

- припинити речові права ТОВ "Криптоінвест" на нежитлове приміщення за адресою: м.Полтава, вул.Рози Люксембург, 7 (вул.Раїси Кириченко, 7) загальною площею 94,8 кв.м, номер запису про право власності 25161857.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову (вх.№ 1599/20 від 07.09.2020 року), відповідно до якої позивач просить суд накласти арешт на нерухоме майно: реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 01, за адресою: м.Полтава, вул.Рози Люксембург, 7 (вул.Раїси Кириченко, 7) загальною площею 94,8 кв.м. Опис: розташовані в будинку за планом земельної ділянки "А-5".

Звертаючись з заявою про забезпечення позову позивач вважає, що спірне приміщення "може бути відчужене незаконно третій особі, або можуть бути проведені інші дії по незаконній зміні власника, або маніпуляція з вказаним майном поки буде тривати судовий процес".

При розгляді заяви позивача про забезпечення позову судом прийнято до уваги наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою та, з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

У даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації прав ТОВ "Криптоінвест" на нежитлове приміщення, про припинення речових прав ТОВ "Криптоінвест" на нежитлове приміщення, тобто з вимогами немайнового характеру.

Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 у справі № 917/1390/17.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З наведеного вбачається, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позову, а отже відсутній зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому неспроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Крім цього, суд зазначає, що зі змісту заяви позивача реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію спірного майна не подано. Саме лише припущення позивача в заяві на можливість незаконного відчуження відповідачем третій особі спірного приміщення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ "СК-Авто-Рент" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвала підписана 09.09.2020 року

Суддя Іванко Л.А.