Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1322/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Гусєв П.В., довіреність №4.1-01/65 від 20.12.2019 (бере участь в

судовому засіданні в режимі відеоконференції),

від відповідача-1: Климчук С.О., довіреність №4064 від 07.09.2020,

від відповідача-2: Воротиляка А.В., довіреність №617 від 02.06.2020,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (м.Київ)

до 1) Військової частини НОМЕР_1 (м.Житомир),

2) Військової частини НОМЕР_2 (м.Житомир),

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на

предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (м.Житомир),

про стягнення 16203,99 грн.

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції з Господарським судом міста Києва.

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до господарського суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 16203,99грн завданої шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.12.2019 суддею Прядко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.01.2020.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Житомирської області Дєдух О.М. №24/2020 від 14.01.2020, у зв`язку з тим, що суддя Прядко О.В. з 26.12.2019 по 05.05.2020 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл справи №906/1322/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №906/1322/19 передано судді Кравець С.Г.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.01.2020 суддею Кравець С.Г. справу №906/1322/19 прийнято до свого провадження на стадії розгляду справи по суті; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "17" лютого 2020 р. о 11:00, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 03.03.2020 здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи №906/1322/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 25.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 25.03.2020 відкладено підготовче засідання на 27.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.04.2020 закрито підготовче провадження у справі №906/1322/19 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.05.2020, зокрема, здійснено перехід зі стадії судового засідання у справі №906/1322/19 по суті до стадії підготовчого засідання, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_3 ) та відкладено підготовче засідання на 12.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.06.2020, зокрема, залучено до участі у справі у якості співвідповідача - Військову частину НОМЕР_2 , прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги викладені в позовній заяві №38987/ІНС від 03.06.2020 про відшкодування шкоди в порядку регресу (нова редакція) та підготовче засідання відкладено на 18.08.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.08.2020 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.09.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 11.09.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням позовної заяви №38987/ІНС від 03.06.2020, просив позов задовольнити, стягнувши з відповідачів на користь позивача 16203,99грн (а.с.4-6,150-152).

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 11.09.2020 проти позову заперечив, просив у позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву №1455 від 07.03.2020 (а.с.136-137).

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 11.09.2020 проти позову заперечив, просив у позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву №647 від 12.06.2020 (а.с.161-162).

ОСОБА_1 - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №242 (а.с.205).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що третя особа своєчасно та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, з огляду на те, що її неявка в засідання суду не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності третьої особи - ОСОБА_1 .

Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:
З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2016 о 13 год. 20 хв. в м.Звенигородка Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "КРАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "ВАЗ 2108", реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 . Так, ОСОБА_1 керуючи автомобілем "КРАЗ", рухаючись по другорядній дорозі по вул.Кошиці, на нерегульованому перехресті вул.Кошиці-Кримського не надав перевагу в русі внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ 2108", реєстраційний номер НОМЕР_5 , який рухався по головній дорозі по вул.Кримського, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №9782/55/06-2016 від 30.12.2016 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.16-17).

В результаті даного ДТП був пошкоджений автомобіль "ВАЗ 2108", реєстраційний номер НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК4885043, що діяв у період 05.10.2016 по 04.10.2017, виданий АТ "СГ" "ТАС" (а.с.18).

12.01.2017 фізична особа ОСОБА_2 , керуючись ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивач) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 20.10.2016 за участю автомобіля "КРАЗ СПАРТАН", реєстраційний номер НОМЕР_4 , належного військовій частині, яким керував ОСОБА_1 та легкового автомобіля "ВАЗ 2108", реєстраційний номер НОМЕР_5 , належного ОСОБА_2 , яким керував він особисто (а.с.18-19).

Фізична особа ОСОБА_2 12.01.2017 також звернувся до позивача із заявою від 12.01.2017 в якій просив, в порядку ст.ст.35, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.10.2016 (а.с.56).

Позивач 24.01.2017 звернувся до ТОВ "АК" "Укравтоекспертиза" з заявою №3.1-05/38987/вих./1 про надання доручення на виконання робіт по справі №38987 за яким МТСБУ, відповідно до умов договору №2015/0005 від 10.12.2015, доручає виконати в строк до 24.02.2017 роботи, а саме: провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією, скласти протокол огляду, надати фотографії на електронному носії, визначити ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або невключення в розрахункову суму податку на додану вартість, коефіцієнт фізичного зносу складників, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (а.с.30).

На підставі замовлення ТОВ "АК" "Укравтоекспертиза" на проведення оцінки матеріального збитку автомобіля "ВАЗ 2108", державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , експертом Мельниченко С.О. 31.01.2017 було складено звіт про оцінку збитків завданих власнику транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ "ВАЗ 2108", ідентифікаційний номер НОМЕР_6 станом на 20.10.2016, з урахуванням фізичного зносу складників, становить 19015,38грн, у тому числі податок на додану вартість 3169,23грн (а.с.31-55).

13.04.2017 наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України №3202, відповідно до ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", приймаючи до уваги довідку №1 від 03.04.2017 про розмір відшкодування шкоди, було наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок ОСОБА_2 розмір шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 15481,99грн (а.с.57-58).

Позивачем на підставі рахунку на оплату по замовленню №3419 від 10.03.2017, акту виконаних робіт від 13.03.2017, листа МТСБУ №3.1-05/38987/вих./1 від 24.01.2017 по справі №38987, було здійснено виплати в загальній сумі 16203,99грн, з яких: послуги експерта в сумі 722,00грн - на користь ТОВ "АК" "Укравтоекспертиза" та страхове відшкодування згідно наказу №3202 від 13.04.2017 в сумі 15481,99грн - на користь потерпілого ОСОБА_2 , що підтверджується платіжними дорученнями: №3419рв від 23.03.2017 на суму 722,00грн та №3202рв від 14.04.2017 на суму 15481,99грн (а.с.61).

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.05.2017 у справі №296/3491/17 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України справу було закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.15).

У зв`язку із здійсненим страховим відшкодуванням позивач, керуючись п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.1191 ЦК України, звернувся з позовом про стягнення з відповідачів сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16203,99грн. керуючись п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.1191 ЦК України, керуючись п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.1191 ЦК України, звернувся з позовом про стягнення з відповідачів в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16203,99грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Так, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про стягнення грошових коштів в порядку регресу з власника транспортного засобу, водія якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

За загальними правилом, закріпленим у частині 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України встановлено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується із нормою ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що автомобіль "КРАЗSpartan-APC", з військовим номерним знаком НОМЕР_4 , введений в стрій 23.02.2015 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_7 та станом на 20.10.2016 перебував на балансі військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), що підтверджується витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 Міністерства оборони України №415 від 11.10.2016, актом технічного стану №413 від 18.04.2019, паспортом (формуляром) машини серія НОМЕР_8 (а.с.125-127, 174-175, 177-178).

Отже, Військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) є юридичною особою, що здійснювала експлуатацію належного їй джерела підвищеної небезпеки.

За вказаних обставин, Військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) є особою, що відповідальна за шкоду, заподіяну ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 20.10.2016, а до Моторного (транспортного) страхового бюро України як особи, що здійснила регламентну виплату, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з пунктом 9 статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до видів обов`язкового страхування.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до пунктів 39.1, 39.2 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пункту "а" статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Матеріалами справи та поясненнями представників відповідачів в судових засіданнях підтверджено, що транспортний засіб "КРАЗSpartan-APC", реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_1 та з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, належить військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ); страхового полісу вказаний автомобіль не мав, що підтверджується довідкою №9782/55/06-2016 від 30.12.2016 про дорожньо-транспортну пригоду, та відповідачами, в порядку ст.ст.13, 74 ГПК України, не спростовано (а.с.16-17).

Як зазначалось вище, нормою частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що станом на момент скоєння ДТП, в результаті якого було завдано шкоди автомобілю "ВАЗ 2108", реєстраційний номер НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_2 , третя особа - водій транспортного засобу ОСОБА_1 , у період з 30.08.2013 по 28.04.2017 перебував на військовій службі у Збройних силах України, що підтверджується витягом з наказу №180 від 30.08.2013, витягом з наказу №2-РС від 30.04.2016 та витягом з наказу №99 від 28.04.2017 (а.с.170-172).

Судом також враховується, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 №415 від 11.10.2016 було тимчасово закріплено особовий склад водіїв згідно з додатком 1, в якому серед іншого, автомобіль "КРАЗSpartan-APC", з військовим номером НОМЕР_4 було закріплено за сержантом ОСОБА_1 (а.с.126-127).

Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідачі у відзивах на позовну заяву заперечуючи проти позову вказують, що позивачем не надано доказів, що винуватцем ДТП є саме ОСОБА_1 , оскільки постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.05.2017 його вину не встановлено.

Як уже зазначалося у цьому рішенні, постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.05.2017 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України було закрито в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності передбачених ст.38 КУпАП (а.с.15).

Відповідно до частини 2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 927/623/18).

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) у вчиненні ДТП, оскільки станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача-2 застрахована не була, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплати у сумі 16203,99грн, суд вважає вимоги позивача про стягнення з Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) суми сплаченого відшкодування обґрунтованими.

Приймаючи до уваги, що відповідачі не надали суду доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь позивача та не спростували обґрунтованість заявленої до стягнення суми, позовна вимога Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) 16203,99грн витрат на виплату страхового відшкодування є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Водночас, суд враховує наявні в матеріалах справи докази та пояснення представника відповідача-1, надані в судових засіданнях про те, що відповідно до рішення Тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 26.12.2008, з 01.01.2009 були створені об`єднані фінансові господарства військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_1 ; ведення бухгалтерського обліку в об`єднаних фінансових господарствах покладені на військову частину НОМЕР_1 ; військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) не має власного розрахункового рахунку та перебуває на фінансовому забезпечені Військової частини НОМЕР_1 (а.с.153).

За вказаних обставин, сума страхового відшкодування у розмірі 16203,99грн, підлягає стягненню з розрахункового рахунку Військової частини НОМЕР_1 , оскільки як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи Військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) не має власного розрахункового рахунку та перебуває на фінансовому забезпечені Військової частини НОМЕР_1 .

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з 16203,99грн сплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України покладається відповідачів.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_9 ) з розрахункового рахунку Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_10 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131):

- 16203,99грн сплаченого страхового відшкодування;

- 1921,00грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.09.20

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:
1 - в справу
2 - позивачу (рек. з пов.), представнику позивача - Гусєв П.В. на електронну адресу: e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
3,4 - відповідачам (рек. з пов.),
5 - третій особі - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) (рек. з пов.).