ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2020 р. Справа№ 910/7291/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Козир Т.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 01.06.2020

у справі № 910/7291/20 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 36 360,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 повернуто позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 36360,00 грн. і додані до неї документи заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу від 01.06.2020 про повернення позовної заяви, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що ордер на надання правової допомоги від 06.12.2019 серія АІ №1015300 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені Положенням та типовою формою ордеру, затвердженим Радою адвокатів України відповідно до частини 2 статті 26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2020 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/7291/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Козир Т.П., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/7291/20 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

22.07.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява на виконання ухвали суду, до якої додано: клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в обґрунтування якого скаржник зазначає, що 09.06.2020 останнім було отримано ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції скаржника.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. відбувся розподіл судової справи № 910/7291/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020 для розгляду справи № 910/7291/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Козир Т.П., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 задоволено клопотання Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/7291/20. Відновлено Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/7291/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/7291/20. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.ё

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторне (транспортного) страхового бюро України про стягнення 36 360,00 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, дана позовна заява від імені ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" підписана представником позивача - адвокатом Білиновою А.В., на підтвердження повноважень якого надано копію ордеру серії АІ № 1015300 від 06.12.2019.

Відповідно до копії ордера серії АІ № 1015300 від 06.12.2019 адвоката Білинову А.І. уповноважено на надання правової допомоги ТДВ СК "Альфа-Гарант" на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 14.05.2019 у всіх судах будь-якої юрисдикції та інстанції, державних та недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях тощо.

Повертаючи позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" і додані до неї документи заявнику, суд першої інстанції керувався тим, що можливості посвідчення відповідності оригіналу копії ордеру самостійно адвокатом положеннями ГПК України і Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" не передбачено. Водночас, суд першої інстанції повертаючи позовну заяву дійшов висновку, що в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з пунктом 2 частини 1 статті 20 якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 названого Закону, відповідно до частин 1-3 якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не ставив під сумніви, що Білинова А.В. є адвокатом. Підставами для визнання відсутності у неї права підписувати позовну заяву суд визнав - засвідчення неналежним чином копії ордеру №1015300 серії АІ та не надання позивачем оригіналу зазначеного ордеру.

Відповідно до частин 3, 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з частинами 7 та 9 цієї статті оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, на переконання судової колегії, суд може не брати до уваги копію ордеру, якщо сторона не подала її оригіналу, але якщо у суду або у учасника сторони є обґрунтовані сумніви щодо відповідності поданої копії оригіналу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що перевірка повноважень представника сторони та подання суду документів, що їх підтверджують, переслідує очевидну законну мету - забезпечити належне відправлення правосуддя.

Водночас, на переконання колегії суддів, у цій справі така обставина, як не надання позивачем оригіналу ордеру №1015300 серія АІ, не могла бути вирішальною і достатньою для того, щоб не брати до уваги цей документ. Суд першої інстанції належним чином не обґрунтував, що саме викликає сумнів з приводу достовірності ордеру №1015300 серії АІ, більш того, суд першої інстанції не був позбавлений права витребувати у позивача оригінал ордеру №1015300 серії АІ, у разі наявності сумнівів достовірності зазначеного ордеру.

Водночас, повертаючи позовну заяву, суд першої послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №9901/847/18, згідно з якою Положенням про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №36, встановлено реквізити ордера, серед яких "Назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (п.п.15.4).

З наведеного слідує, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога". Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

В той же час, судом першої інстанції не було враховано, що згідно з обставинами справи №9901/847/18, у доданому до позову ордері на надання правової допомоги в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" було зазначено: "В органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування".

Натомість у справі №910/8291/20 в ордері на надання правової допомоги, доданому до апеляційної скарги, в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" вказано: "У всіх судах будь-якої юрисдикції, державних та недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях, тощо".

Тобто у справі №9901/847/18 у ордері на надання правової допомоги у вищезгаданій графі взагалі були відсутні відомості про судові органи, тоді як у справі №910/8291/20 зазначено про надання адвокатом правової допомоги у всіх судах будь-якої юрисдикції, що у даному випадку є достатнім для висновку про наявність у адвоката Білинової А.В. права на підписання позовної заяви від імені Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Вказаний висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/847/18, з огляду на те, що у даному випадку скаржником дотримано вимоги Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, оскільки вказівка у ордері у графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" про те, що правова допомога надається у всіх судах будь-якої юрисдикції є достатнім та необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах України, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

Таким чином, ордер на надання правової допомоги №1015300 серії АІ містить усі обов`язкові реквізити, передбачені Положенням та типовою формою ордеру, затвердженим Радою адвокатів України відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а відтак у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви згідно з п.1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Наведеним підтверджуються доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частинами 1, 2 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Однак ухвала Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/7291/20 вказаним вимогам не відповідає.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За результатами перегляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи скаржника про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття судом незаконної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/7291/20 скасуванню з направленням позовної заяви Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на розгляд до Господарського суду міста Києва.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 280, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/7291/20 - скасувати.

Матеріали справи №910/7291/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Cуду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.09.2020.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Ю.Б. Михальська

Т.П. Козир