Справа № 909/757/20
УХВАЛА

10.09.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації,

до відповідача: Комунального підприємства "Обласний аптечний склад",

про визнання недійсним п. 3.1 договору від 02.04.2020 в частині включення у ціну договору ПДВ в сумі 133 188, 00 грн та стягнення коштів

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся із позовом Перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Комунального підприємства "Обласний аптечний склад" про визнання недійсним п. 3.1 договору від 02.04.2020 №1/СОVID- 19 в частині включення у ціну договору ПДВ в сумі 133 188, 00 грн та стягнення коштів.

Оцінюючи підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, суд керувався таким.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч. 1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру").

За приписами ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Відтак, суд має перевірити дотримання прокурором вимог ч. 4 ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Обґрунтовуючи наявність підстав для звернення до суду з позовною заявою, Перший заступник прокурора Івано-Франківської області покликається на порушення інтересів держави та те, що Департамент охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації як орган, який зобов"язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, не вжив жодних заходів щодо захисту економічних інтересів шляхом повернення надмірно сплаченого ПДВ, що утворює собою винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Департамент охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Дослідивши подані докази в обґрунтування наявності підстав для представництва прокурором держави в суді, суд зазначає, що Перший заступник прокурора Івано-Франківської області не подав суду доказів виконання, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язку щодо надання можливості Департаменту охорони здоров"я Івано-Франківської ОДА відреагувати на стверджуване порушення, самостійно вчинити дії для виправлення ситуації чи звернутися із позовом до суду.

Приєднаний до матеріалів справи лист від 31.07.2020 за № 05/1-313 вих-20 , не може бути розцінений судом як попереднє звернення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки в ньому зазначено лише вимога про надання інформації для встановлення факту порушення вимог закону.

Відповідь на зазначене звернення прокуратура отримала 06.08.2020 року.

Про факт недотримання вимог законодавства при використанні бюджетних коштів прокуратура Івано-Франківської області повідомила Департамент охорони здоров"я Івано-Франківської ОДА листом від 12.08.2020 № 05/1-329 вих-20, а тому строк, який минув з моменту повідомлення департаменту до дня звернення із позовом до суду 04.09.2020 не може, на думку суду, вважатись розумним строком, протягом якого компетентний орган не вчинив дій, спрямованих на захист інтересів держави.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність доказів нездійснення або неналежного здійснення своїх повноважень чи бездіяльності відповідним органом, що свідчить про відсутність підстав для представництва Першим заступником прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації шляхом подання позовної заяви.

Обставини дотримання прокурором встановленої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, обставини наявності визначених законодавством підстав для представництва інтересів держави та їх доведення прокурором підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, тобто до початку вирішення спору, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті.

Суд також зазначає, що у разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, якщо законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З огляду на викладене, позовна заява Першого заступника прокурора Івано-Франківської області підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, не довів законних підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Керуючись статтями 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 04.09.2020 вх.№13030/20 та додані до неї документи, в тому числі оригінал платіжного доручення №1237 від 07 серпня 2020 року про сплату судового збору в сумі 2102 грн 00 к. та оригінал платіжного доручення №1387 від 02 вересня 2020 року про сплату судового збору в сумі 2102 грн 00 к. повернути Прокуратурі Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в строк та порядку, що визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Дата підписання: 10.09.2020

Суддя Т. В. Максимів