СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Справа № 905/1205/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.

за участю секретаря Гончарова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Чаруковський Р.В., довіреність № б/н від 06.04.20 р. ;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь Донецької області (вх. №1782 Д/2 ) на рішення господарського суду Донецької області від "06" листопада 2019 р. у справі № 905/1205/19(суддя Ніколаєва Л.В.,повний текст рішення складено 25.11.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області

до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 2 485 093,56 грн. грн.

ВСТАНОВИВ:

AT Укрзалізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця AT Укрзалізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПрАТ ММК ім. Ілліча (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог за вх.№18115/19 від 10.09.2019р.) 2 485 093,56 грн. (з ПДВ), з яких: 1 044 146,30 грн. (без ПДВ) збір за зберігання вантажу на станціях затримки, 1 026 765 грн. (без ПДВ) - плата за користування вагонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неприйняття вагонів на під`їзній колії відповідача з причин її зайнятості, у зв`язку з чим на шляху прямування вагони було затримано та нараховано збір за зберігання вантажу і плату за користування вагонами. При цьому, такі збір за зберігання вантажу та плата за користування вагонами підлягають сплаті відповідачем на підставі договору про надання послуг №00039/ЦТЛ - 2018 від 14.02.2018р., Статуту залізниць України та Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №864/5085 (із змінами та доповненнями).

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.11.2019 у справі № 905/1205/19 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця 1 044146 (один мільйон сорок чотири тисячі сто сорок шість) грн. 30 коп. - збір за зберігання вантажу на станціях затримки, 1 026 764 (один мільйон двадцять шість тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. - плата за користування вагонами, що складає всього 2 485 093 (два мільйони чотириста вісімдесят п`ять тисяч дев`яносто три ) грн. 56 коп. - з ПДВ, судовий збір у розмірі 37 276 (тридцять сім тисяч двісті сімдесят шість) грн. 41 коп.

Відповідач, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав на нього до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить це рішення скасувати в частині стягнення 653695,08 грн.-суми, на яку було збільшено позовні вимоги за заявою позивача про збільшення позовних вимог від 10.09.2019 2022/1050, яку прийнято судом першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права розглянув справу по суті з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яку подано представником позивача Багничем О.А. за межами процесуальної дієздатності, оскільки в абз. 8 довіреності від 29.12.2018 № Ц/6-63/283-18, наданої позивачем суду першої інстанції на підтвердження повноважень зазначеного представника містяться обмеження на вчинення ним процесуальних дій щодо зміни предмету позову та розміру позовних вимог, а тому така заява не могла бути предметом розгляду в суді, а позовні вимоги в розмірі 653695,08 грн., на який цією заявою збільшено первісну суму позову, відповідно до п. 1 ч.1 статті 226 Господарського процесуального Кодексу України підлягали залишенню без розгляду.

Згідно з протоколом системи автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020 для розгляду судової справи №905/1205/19 було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від "06" листопада 2019 р. у справі № 905/1205/19 та призначено розгляд справи на 10 вересня 2020 р. об 11:30 годині.

25.08.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 7912), в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні 10.09.2020 представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення-без змін.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення ухвали суду від 13.08.2020 юридичній особі-АТ «Українська залізниця» та її регіональній філії «Донецька залізниця», в особі якої вона діє в процесі) представника для участі в ньому не направив,про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України є підставою для розгляду справи за відсутності зазначеного учасника справи.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги без задоволення, зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, 27.06.2019 AT Укрзалізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця AT Укрзалізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПрАТ ММК ім. Ілліча 1 831 344,48 грн. (з ПДВ), з яких: 1 044 146,30 грн. (без ПДВ) збір за зберігання вантажу на станціях затримки, 481 974,10 грн. (без ПДВ) - плата за користування вагонами. Позовна заява від імені позивач підписана представником Багничем О.А. На підтвердження повноважень представника позивача адвоката Багнича Олександра Анатолійовича здійснювати представництво у даній справі, до позовної заяви надано копію довіреності від 29.12.2018 № Ц/6-63/283-18 ( т.1 а.с. 9).

10 вересня 2019 року від імені позивача до суду першої інстанції було подано заяву (вх. № 18715) про збільшення позовних вимог (т. 4 а.с. 135,136), підписану представником Багничем О.А., з вимогами про стягнення з позивача заборгованості в сумі 2485093,56 грн.( з. ПДВ). В обгрунтування поданої заяви про збільшення позовних вимог, представником позивача зазначено, що при підготовці позовної заяви при визначенні суми заборгованості за користування вагонами не було враховано, що визнані відповідачем суми оплати за користування вагонами, зазначені у відповідних розрахункових документах, також не були оплачені. Підписуючи заяву про збільшення позовних вимог, представник позивача Багнич О.А. зазначив, що діє на підставі довіреності, копія якої є в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.09.2019 (т. 4 а.с. 146) зазначену заяву про збільшення позовних вимог прийнято судом як таку, що подана з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, положень ч. 5 статті 46, ч. 3 статті 163, ст. 170 Господарського процесуального кодексу України та подальший розгляд справи здійснювався судом з її врахуванням.

За результатами розгляду справи прийнято оскаржуване рішення господарського суду Донецької області від 06.11.2019, яким зазначені збільшені позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Як зазначено вище, зазначене рішення оскаржено відповідачем лише в частині задоволення позовних вимог в розмірі 653695,08 грн. суму, на яку вони збільшилися внаслідок прийняття судом заяви позивача про збільшення позовних вимог, з підстав підписання такої заяви від імені позивача представником Багничем О.А., за межами процесуальної дієздатності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосуються правомірності прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог ухвалою суду від 10.09.2019 та правомірності розгляду зазначених вимог по суті рішенням від 06.11.2019.

Оскільки ухвала суду про прийняття заяви про збільшення позовних вимог не передбачена ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України серед ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, відповідно до ч. 3 цієї статті заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду, що і зроблено відповідачем при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 06.11.2019.

Тому питання щодо правомірності прийняття судом ухвалою від 10.09.2019 зазначеної заяви про збільшення позовних вимог стосується правомірності прийняття оскаржуваного рішення суду в частині розгляду зазначених вимог по суті, тобто в оскаржуваній відповідачем частині.

При розгляді зазначеного питання, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до статті 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 161 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються

Частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно зі статтею 56 Господарського процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження повноважень представника позивача адвоката Багнича Олександра Анатолійовича здійснювати представництво у даній справі, до позовної заяви надано копію довіреності від 29.12.2018 № Ц/6-63/283-18.

Цією довіреністю адвокату Багничу Олександру Анатолійовичу надано право з урахуванням обмежень, застережених у цій довіреності та/або законі, представляти (вести справи) позивача(довірителя), зокрема в місцевих та апеляційних судах при розгляді, в тому числі господарських справ з усіма процесуальними правами (повноваженнями), якими наділений (має) довіритель як особа, яка бере участь у справі (учасник судового процесу).

Також в цій довіреності зазначено, що повноваження представника за цією довіреністю не поширюються (обмежені) на вчинення дій, зокрема щодо зміни предмету та розміру позовних вимог.

Таким чином, зазначеною довіреністю встановлено обмеження представника позивача Багнича Олександра Анатолійовича на здійснення від імені позивача процесуальної дії щодо зміни розміру позовних вимог, а тому заяву про збільшення позовних вимог від 10.09.2019 (вх. № 18715) подано зазначеним представником за межами процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу, що на момент підписання заяви про збільшення позовних вимог представнику позивача Багничу О.А. було видано позивачем довіреність від 26.07.2019 № 4123, якою розширено повноваження, передбачені в довіреності від 29.12.2018 № Ц/6-63/283-18, в тому числі надано право збільшувати розмір позовних вимог, оскільки зазначену довіреність не було надано суду першої інстанції, в той час як частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Відповідних доказів суду апеляційної інстанції позивач не надав та причин ненадання зазначеної довіреності від 26.07.2019 № 4123 суду першої інстанції з незалежних від нього причин, позивач не навів, а тому зазначена довіреність не приймається судом апеляційної інстанції в якості доказу.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції в порушення вищенаведених норм процесуального права задовольнив позовні вимоги про стягнення плати за користування вагонами в сумі 653695,08 грн., на яку заявою про збільшення суми позову збільшено первісно заявлену суму позову, за наявності підстав для залишення цих вимог без розгляду, у зв`язку з поданням зазначеної заяви представником позивача за межами його процесуальної дієздатності.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення плати за користування вагонами в сумі 653695,08 грн. ухвалене з порушенням норм процесуального права, що має наслідком його скасування в цій частині із залишенням позовної заяви в цій частині без розгляду.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі залишення заяви без розгляду.

Керуючись статтями 129, статтею 269, пунктом 4 статті 275, п. 4 ч. 1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 06 листопада 2019 р. у справі № 905/1205/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення плати за користування вагонами в сумі 653695,08 грн. із залишенням позовної заяви в цій частині без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.09.2020

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль