ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3287/20

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Манжоли Володимира Івановича с. Ярмаки, Полтавська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 15400грн.80коп., пені в розмірі 956грн.82коп., 3% річних в розмірі 151грн.48коп., інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп.

Без представників сторін.

ВСТАНОВИВ: Фізична особа-підприємець Манжола Володимир Іванович с. Ярмаки звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" м. Дніпро з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 15400грн.80коп., пені в розмірі 956грн.82коп., 3% річних в розмірі 151грн.48коп., інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару попередньо сплаченого квитанцією №0.0. від 21.01.2020 на підставі виставленого рахунку-фактури №98.01.2020 від 21.01.2020. Тому позивач вимагає повернення сплачених ним коштів в розмірі 15400грн.80коп., оскільки відповідач не поставив в узгоджений строк сплачений товар.

На адресу відповідача направлялись заява від 07.02.2020 про повернення коштів та претензія від 03.03.2020.

На підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення також суму 3% річних в розмірі 151грн.48коп. за період 11.02.2020 - 09.06.2020 та інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп. за період лютий - квітень 2020.

Також позивач просить стягнути пеню в розмірі 956грн.82коп. за період з 11.02.2020 по 09.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 позовну заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків (надання доказів направлення позовної заяви разом з доданими до неї документами на адресу відповідача та надання належним чином засвідчених документів).

На адресу суду 06.07.2020 надійшла заява позивача про усунення недоліків разом доказами їх усунення. Позивач своєчасно усунув виявлені недоліки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Цією ухвалою запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Як вбачається з матеріалів справи, поштова кореспонденція з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020, направлена судом на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2020 направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який наявний в матеріалах справи.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом..

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 49017, м. Дніпро, вул. Повітрофлотська, буд. 2А.

Положеннями частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами і доповненнями, зокрема, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, якою установлено карантин з 12.03.2020 до 31.08.2020 на усій території України.

Пунктом 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020) було встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, законом було вирішено питання продовження процесуальних строків на строк дії карантину.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-IX від 18.06.2020 пункт 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладений в новій редакції та вказано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-IX від 18.06.2020 набрав чинності 17.07.2020.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020), закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Цей Закон набрав чинності 17.07.2020. Таким чином, строк на подання відзиву відповідачем у даній справі закінчився 06.08.2020.

Протягом 20-денного строку після набрання чинності Законом України №731-IX від 18.06.2020 та станом на дату ухвалення цього рішення відповідачем відзиву на позовну заяву або заяву про продовження процесуальних строків для подання відзиву з підстав, встановлених Законом України №731-IX від 18.06.2020 не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

21.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" виставило Фізичній особі-підприємцю Манжолі Володимиру Івановичу рахунок №98.01.2020 на суму 15400грн.80коп. Оплата здійснюється за карбамід мішок 50кг у кількості 2т.

Як вбачається зі змісту рахунку №98.01.2020 від 21.01.2020, строки або період поставки відповідачем товару, в рахунку не визначені.

Позивач оплатив рахунок №98.01.2020 від 21.01.2020, перерахувавши відповідачу грошові кошти у розмірі 15400грн.80коп., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.01.2020.

Товар, визначений рахунком №98.01.2020 від 21.01.2020 на суму 15400грн.80коп., відповідачем на адресу позивача не поставлявся. Доказів зворотного сторонами до суду не надано.

Внаслідок того, що товар за рахунком №98.01.2020 від 21.01.2020 на суму 15400грн.80коп., відповідачем не поставлявся, позивач на підставі статті 693 Цивільного кодексу України, просить стягнути суму попередньої оплати в розмірі 15400грн.80коп.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З огляду на вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку, що між позивачем та відповідачем укладені договори купівлі-продажу продукції.

Положеннями частини другої статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, підставою для повернення попередньої оплати є порушення продавцем зобов`язання з передачі товару у встановлений строк.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту рахунку №98.01.2020 від 21.01.2020, сторони не визначили строк передачі товару покупцеві.

Позивачем надана претензія №4/20 від 03.03.2020, відповідно до змісту якої позивач просить відповідача в строк до 20.03.2020 повернути суму грошових коштів, за якими не відбулась поставка товару. Вимоги стосовно здійснення поставки оплаченого товару, в претензії №4/20 від 03.03.2020 - відсутні.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з вимогою до відповідача виконати обов`язок щодо передачі товару у власність позивача.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем строків поставки та, відповідно, виникнення у покупця (позивача) права вимагати повернення попередньої оплати на підставі положень частини другої статті 693 Цивільного кодексу України.

Згідно із положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 15400грн.80коп., не підтверджені матеріалами справи. Тому суд дійшов висновку про передчасне звернення позивача до суду та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 15400грн.80коп., не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 956грн.82коп., 3% річних в розмірі 151грн.48коп., інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Манжоли Володимира Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімсервіс ЛТК" про стягнення суми боргу в розмірі 15400грн.80коп., пені в розмірі 956грн.82коп., 3% річних в розмірі 151грн.48коп., інфляційної складової в розмірі 200грн.20коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14.09.2020.

Суддя Р.Г. Новікова