ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/160/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

секретар судового засідання Іванов І.В.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 (суддя Соловйов К.В., м. Херсон, повний текст складено 08.04.2015)

у справі № 923/160/15

за позовом Прокурора Суворовського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонської міської ради

до відповідача: Управління комунальної власності Херсонської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні

про визнання права власності територіальної громади на нежитлові приміщення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року Прокурор Суворовського району м. Херсона (далі також - Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Херсонської міської ради (далі також - Рада) до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Управління комунальної власності Херсонської міської ради (далі також - Управління) про визнання права власності територіальної громади м. Херсона в особі позивача на нежитлові приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1 загальною площею 726,5 кв. м. та загальною вартістю 694100,00 грн., а саме: № 1 - коридор, площею 6,6 кв.м., № 2 - основне, площею 11,1 кв.м, № 3 - основне, площею 12,6 кв.м, № 4 - основне, площею 12,2 кв. м., № 5 - коридор, площею 25,7 кв. м., № 6 - основне, площею 29,7 кв. м., № 7 - основне, площею 19,0 кв. м., № 8 - основне, площею 11,6 кв. м., № 9 - підсобне, площею 2,3 кв. м., № 10 - основне, площею 16,4 кв. м., № 11 - , основне, площею 10,8 кв. м., № 12 - коридор, площею 15,9 кв. м., № 13 - основне, площею 21,1 кв. м, №14 - основне, площею 9,5 кв. м., № 15 - санвузол, площею 1,2 кв.м, № 16 - санвузол, площею 1,2 кв. м., № 17 - санвузол, площею 7,8 кв. м., № 18 - підсобне, площею 2,8 кв. м., № 19 - основне, площею 17,7 кв. м., № 20 - основне, площею 17,1 кв. м., № 21 - коридор, площею 9,8 кв. м., № 22 - основне, площею 15,8 кв. м., № 23 - основне, площею 15,0 кв. м., № 24 - основне, площею 17,9 кв. м., № 25 - основне, площею 32,0 кв. м., № 26 - основне, площею 18,2 кв. м., № 27 - основне, площею 15,9 кв.м., № 28 - основне, площею 10,7 кв. м., № 29 - коридор, площею 4,5 кв. м., № 30 - основне, площею 20,7 кв. м., № 31 - санвузол, площею 1,9 кв. м., № 32 - санвузол, площею 4,4 кв. м., № 33 - коридор, площею 4,8 кв. м., № 34 - коридор, площею 4,8 кв.м., № 35 - основне, площею 31,3 кв. м., № 36 - основне, площею 13,7 кв. м., № 37 - коридор, площею 5,2 кв. м., № 38 - основне, площею 8,6 кв. м., № 39- основне, площею 10,8 кв. м., № 40 - основне, площею 14,4 кв. м., № 41 - підсобне, площею 3,6 кв. м., № 42 - основне, площею 32,8 кв. м., № 43 - основне, площею 14,0 кв. м., № 44 - підсобне, площею 0,7 кв. м., № 45 - основне, площею 20,6 кв. м., № 46 - коридор, площею 65,8 кв. м., № 47 - коридор, площею 7,2 кв. м., № 48 - основне, площею 6,0 кв. м., № 49 - основне, площею 12,6 кв. м., № 50 - основне, площею 11,8 кв. м., № 51 - основне, площею 6,7 кв. м., № 52 - основне, площею 24,9 кв. м., № 53 - основне, площею 7,1 кв. м.

Ухвалою суду від 04.02.2015 залучено Реєстраційну службу Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У правове обґрунтування позову Прокурор послався на ст.ст. 11, 16, 321, 386, 392 ЦК України.

У ході розгляду даної справи місцевим господарським судом представником Управління подано суду заяву про надання відповідачеві відстрочки виконання рішення суду в частині сплати до держбюджету судового збору на три місяці, починаючи з дати набрання рішенням законної сили у зв`язку з недостатністю бюджетного фінансування видатків відповідача у квітні 2015 року для сплати судового збору.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 позов задоволено. Разом з тим у задоволенні заяви Управління комунальної власності Херсонської міської ради про надання цьому управлінню відстрочки виконання даного рішення суду відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач з моменту введення житлового будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію здійснював та здійснює станом на теперішній час розпорядження нежитловими приміщеннями першого поверху вказаного будинку, як власник, що підтверджується матеріалами справи (копіями договорів оренди). При цьому інших власників даного нерухомого майна судом не встановлено. Зокрема, реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні не повідомлено суду про наявність прав власності будь-яких юридичних або фізичних осіб на нежитлові приміщення першого поверху будинку у АДРЕСА_1. За таких обставин суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи наявності у територіальної громади м. Херсона права власності на нежитлові приміщення першого поверху вказаного будинку. Неправомірність набуття територіальною громадою м.Херсона цього права не випливає із закону, незаконності набуття цього права не встановлено судом. Проте, станом на час розгляду справи, виходячи з приписів ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868, третя особа не мала законних підстав для здійснення реєстрації права власності територіальної громади м.Херсона в особі позивача на вказане нерухоме майно, що обумовлює невизначеність відносин власності щодо спірного об`єкта, яка може бути усунута в судовому порядку.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування та недоведеність обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати судове рішення частково, а саме: у частині визнання права власності територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради на нежитлові приміщення (загального користування) першого поверху будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 89,1 кв. м. та загальною вартістю 2053,7 грн., а саме: №21 - коридор, площею 9,8 кв. м; №31 - санвузол площею 1,9 кв.м.; №32 санвузол, площею 4,4 кв. м; №46 - коридор, площею 65,7 кв. м; №47 - коридор, площею 7,2 кв. м.; та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у відповідній частині.

Так, скаржник вказала, що оскаржуваним судом рішенням було визнано право власності територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1 загальної площею 726,5 кв. м. та загальною вартістю 837409,82 грн. (тобто на весь перший поверх будинку). Однак, згідно із договором дарування від 03 березня 2014 року їй на праві власності належать чотири нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 43 кв. м. в будинку АДРЕСА_1. Право власності в той же день було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №4855655. На плані поверхів будівлі будинку АДРЕСА_1 дані приміщення визначені як приміщення 1/11,7, 2/10,5, 3/8,8, 4/12,0. Відтак, при ухваленні рішення суд вирішив питання про права та інтереси апелянта. До складу майна, на яке визнано право власності, були внесені приміщення загального користування. Зокрема, судом було визнано право власності на наступні приміщення: коридор пл. 9,8 кв.м, позначений на плані (від 23.07.2014) під літерою 21; коридор пл. 65,8 кв. м., зображений на плані під літерою 46; коридор пл. 7,2 кв. м., зображений на плані під літерою 47; санвузол пл. 1,9 кв. м. і 4,4 кв. м, зображений на плані під літерами 31 і 32. Допоміжні приміщення - коридори №21 (пл. 9.8 кв. м), №46 (65,7 кв. м) і №47 (пл. 7,2 кв. м) використовуються скаржником та необхідні для проходу з вулиці до її нежитлових приміщень і для забезпечення їх експлуатації, а санвузол №31 і 32 (пл. 1,9 і 4,4 кв.м) використовується для побутового обслуговування.

Також ОСОБА_1 зазначила, що про своє порушене право вона дізналася 02 червня 2020 року при отриманні копії рішення суду від 31.03.2015. До цієї дати скаржник не могла знати про його ухвалення, оскільки до участі у справі не залучалась.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 у справі № 923/160/15; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 у справі № 923/160/15; встановлено учасникам справи строк до 17.08.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено про їх право до 17.08.2020 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

Суддя зі складу колегії суддів, яка не є суддею-доповідачем, Л.В. Лавриненко з 03.08.2020 по 04.09.2020 відповідно до наказу Голови суду від 20.07.2020 №163-в перебувала у відпустці, що унеможливлювало вирішення питання про призначення справи №923/160/15 до розгляду, тому розпорядженням керівника суду від 19.08.2019 № 249 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: Л.О. Будішевська, С.В. Таран.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.08.2020 прийнято справу №923/160/15 до провадження у новому складі колегії суддів, а саме: головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: Л.О. Будішевська, С.В. Таран, розгляд справи №923/160/15 призначено на 08.09.2020 о 12:00 год.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 08.09.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1 .

У судове засідання 08.09.2020 учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Суд апеляційної інстанції відповідно до приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і поданими скаржником доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Місцевим господарським судом встановлено, що у грудні 1976 року в експлуатацію прийнята будівля з наступними характеристиками: 5 поверхів, 5 секцій, 56 квартир, 1798 кв.м жилої площі, 3144 кв. м. корисної площі (без вбудованих приміщень), 698 кв.м корисної площі вбудованих приміщень, про що складено акт приймання в експлуатацію Державною приймальною комісією завершеного будівництвом об`єкту "Житловий 56-ти квартирний дім в АДРЕСА_1.

30.12.1976 рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих № 21/1 вказаний акт затверджено та передано цей житловий будинок на баланс ЖЕК-З Міського житлового управління.

Рішенням Херсонської обласної ради № 32 від 20.03.1992 "Про розмежування комунального майна, переданого у власність області, між обласною власністю і власністю міст обласного підпорядкування та районів області" житловий фонд місцевих рад народних депутатів передано до комунальної власності.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20.05.2008 № 231 доручено Управлінню комунальної власності цієї ради видати територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради свідоцтво про право власності на нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 55,5 кв. м., по АДРЕСА_1 (пункт 1.19).

Згідно з пунктом 1 рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19.07.2011 № 354 Управлінню комунальної власності цієї ради доручено видати територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради свідоцтво про право власності на нежилі приміщення першого поверху, літ "А", загальною площею 726,5 кв. м., у АДРЕСА_1 , у складі окремих нежилих приміщень площами 68,1 кв. м., 56,0 кв. м., 97,2 кв. м., 252,9 кв. м., 252,3 кв. м., 449,7 кв. м.

Як зазначив місцевий господарський суд, ці два рішення прийняті виконавчим комітетом Херсонської міської ради відповідно до чинних на той час редакцій ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та п. 8.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5. Однак, всупереч рішенням від 20.05.2008 № 231 та від 19.07.2011 № 354 виконавчого комітету Херсонської міської ради Управлінням комунальної власності цієї ж ради не було видано свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення першого поверху житлового будинку у АДРЕСА_1 , через наявність у 2008-2011 судових спорів, пов`язаних із визнанням права власності на це нерухоме майно (його складові), а також наявність до 05.08.2014 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності фізичної особи - ОСОБА_3 на нежитлове приміщення загальною площею 694,1 кв.м, з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 .

Як було встановлено місцевим господарським судом, станом час розгляду даної справи вказані судові спори вичерпано, що підтверджується матеріалами відповідних судових справ (а.с.27-45), та в результаті вирішення цих спорів скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначене нежитлове приміщення, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.08.2014 індексний № 25122081 (а.с.88).

Крім того, згідно з цим витягом, як зазначив суд, записи про будь-якого іншого власника даного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

23.07.2014 було виготовлено технічний паспорт нежитлових приміщень першого поверху лiт.«A», бyд. АДРЕСА_1 , згідно з яким визначено загальні площі окремих складових цього приміщення та їхню загальну площу - 726,5 кв. м. (а.с.101-106).

У зв`язку із ненаданням Радою необхідних документів на підтвердження права власності територіальної громади м. Херсона в особі позивача на нежитлові приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1 , Реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні відмовила у державній реєстрації цього права. Так, у рішеннях від 26.09.2014 та 03.11.2014 державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав вказано, що з інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна у Херсонської міської ради ніколи не виникало, а на підставі наданих на реєстрацію документів видати свідоцтво про право власності не є можливим (а.с.47, 75).

Згідно з довідкою Управління від 26.03.2015 № 459-22 вартість нежитлових приміщень першого поверху будинку АДРЕСА_1 складає 837409,82 грн.

Як вказав Господарський суд Херсонської області, рішення від 26.09.2014 та 03.11.2014 державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права власності територіальної громади м. Херсона в особі позивача на нежитлові приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1 є правомірними, оскільки повністю відповідають приписам ст.ст. 19 та 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також положенням п. 36 та п. 37 чинного на той час Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що спірне нерухоме майно є складовою житлового багатоквартирного будинку, який було прийнято в експлуатацію ще за часів СРСР (1976 рік), а в подальшому рішенням Херсонської обласної ради № 32 від 20.03.1992 цей будинок у складі житлового фонду Херсонської міської ради народних депутатів передано до комунальної власності. Житловий будинок АДРЕСА_1 обліковується на балансі Департаменту житлово-комунального господарства позивача (Херсонської міської ради), що підтверджується довідками цього департаменту від 18.03.2015 № 01-36-63/18 та від 22.08.2014 № 01-36-106/18 (а.с.107, 117). З часу введення житлового будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію позивач здійснював розпорядження нежитловими приміщеннями першого поверху вказаного будинку як власник, що підтверджується матеріалами справи, а саме копіями договорів оренди (а.с.21-25, 59-68). При цьому інших власників даного нерухомого майна судом не було встановлено, а Рєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні (третя особа) не повідомлено суду про наявність прав власності будь-яких юридичних або фізичних осіб на нежитлові приміщення першого поверху, будинку уАДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи наявності у територіальної громади м. Херсона права власності на нежитлові приміщення першого поверху, будинку у АДРЕСА_1 , враховуючи також, що неправомірність набуття територіальною громадою м.Херсона цього права не випливає із закону, незаконності набуття цього права не встановлено судом. Проте, виходячи з приписів ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, третя особа не має законних підстав здійснити реєстрацію права власності територіальної громади м.Херсона в особі позивача на вказане нерухоме майно, що зумовлює невизначеність відносин власності щодо спірного об`єкту, яка може бути усунута в судовому порядку.

Виходячи з вищевикладеного, господарський суд першої інстанції, з посиланням на ст.ст. 16, 182, ч. 2 ст. 328, 392 ЦК України, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 5, ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ч. 1 ст. 10, ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування", дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Судова колегія не погоджується з таким висновком Господарського суду Херсонської області з огляду на наступне.

Так, скаржником - ОСОБА_1 додано до апеляційної скарги договір дарування від 03 березня 2014 року, за умовами якого гр. ОСОБА_4 (дарувальник) подарував, а гр. ОСОБА_1 (обдаровувана) прийняла в дар від дарувальника нежилі приміщення першого поверху загальною площею 43 кв.м, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 . Даний договір зареєстровано у Державному реєстрі правочинів за №1278652, що підтверджується витягом з цього реєстру.

Право власності в той же день було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №4855655, про що свідчить наданий апелянтом витяг з даного реєстру від 03.03.2014 № 18519231.

Відповідно до експлікації внутрішніх площей до плану будівництва АДРЕСА_1 площа нежилих приміщень становить 11,7 кв.м, 10,5 кв.м, 8,8 кв.м, 12,0 кв.м, усього - 43 кв.м.

У наданому апелянтом плані поверхів будівлі літери «А» будинку АДРЕСА_1 дані приміщення визначені як приміщення 1/11,7, 2/10,5, 3/8,8, 4/12,0.

Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , як вище зазначалось, послалась на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд вирішив питання про її права та інтереси, оскільки до складу майна, на яке визнано право власності за Радою, входять приміщення загального користування, які використовуються, зокрема скаржником, а саме: коридор пл. 9,8 кв.м, позначений на плані (від 23.07.2014) під літерою 21; коридор пл. 65,8 кв. м., зображений на плані під літерою 46; коридор пл. 7,2 кв.м., зображений на плані під літерою 47; санвузол пл. 1,9 кв. м. і 4,4 кв. м, зображений на плані під літерами 31 і 32.

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлові приміщення загальної площею 43,0 кв.м, які, за твердженням ОСОБА_1 , належать їй на праві власності, зображені на плані (будинку літери «А» - нежитлові приміщення, АДРЕСА_1 ) до технічного паспорту від 23.07.2014 без вказівки літер (а.с. 102) наступним чином:

- перше приміщення пл. 11,7 кв.м - між приміщеннями з літерами 51 (6,7 кв.м) і 52 (пл. 24,7 кв.м);

- три приміщення за годинниковою стрілкою: пл. 10,5 кв.м; 8,8 кв.м і 12,0 кв.м - між приміщеннями з літерами 53 (пл. 7,1 кв.м) і 1 (коридор пл. 6,6 кв.м).

Дані приміщення зображені на плані поверхів будівлі літери «А» від 17.05.2005, копія якого додана ОСОБА_1 до скарги, під цифрами 1, 2, 3, 4.

При зіставленні вказаних планів судом апеляційної інстанції встановлено, що нежилі приміщення, які належать на праві власності апелянту, на наявному в матеріалах справи плані не позначені (не містять ані номер, ані площу), та позовні вимоги про визнання права власності за міськрадою на ці приміщення у даній справі не заявлялись.

Разом з тим, як зазначив скаржник, допоміжні приміщення - коридори №21 (пл. 9.8 кв. м), №46 (65,7 кв. м) і №47 (пл. 7,2 кв. м) використовуються ОСОБА_1 та необхідні для проходу з вулиці до її нежитлових приміщень і для забезпечення їх експлуатації, а санвузол №31 і 32 (пл. 1,9 і 4,4 кв.м) використовується для побутового обслуговування.

Колегія суддів встановила, що наявним у матеріалах справи планом підтверджується можливість доступу до приміщень апелянта саме через вказані нею коридори та використання наведених приміщень санвузлу.

Отже, як вірно зазначено в апеляційній скарзі, оскаржуваним судом рішенням було визнано право власності територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради на нежитлові приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1 , у тому числі на допоміжні приміщення - коридори №21 (пл. 9.8 кв. м), №46 (65,7 кв. м), і №47 (пл. 7,2 кв.м) та санвузол №31 і 32 (пл. 1,9 і 4,4 кв.м), однак, вказані коридори використовуються скаржником та необхідні для проходу з вулиці до нежитлових приміщень, що належать їй на праві власності та межують з цими коридорами, а також для забезпечення їх експлуатації, зазначений вище санвузол використовується апелянтом для побутового обслуговування.

Відтак, при ухваленні рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 було вирішено питання про права та інтереси апелянта.

Згідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України (в редакції, що діяла станом на час прийняття рішення місцевим господарським судом) власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

У подальшому положення ч. 2 ст. 382 ЦК України було дещо змінено згідно із Законом України від 14.05.2015 N 417-VIII та викладено у наступній редакції: «Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав».

Згідно до ч.ч. 1, ч. 2 ст. 369 ЦК співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин; загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку;

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку.

Пізніше Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який є спеціальним в даних правовідношеннях, і який був прийнятий 14.05.2015, підтвердив статус нежитлових приміщень загального користування (допоміжних приміщень) у багатоквартирному будинку, визначив статус власників нежитлових приміщень, які є повноцінними власниками багатоквартирного житлового будинку з відповідними правами (ст. 1 Закону), і чітко визначив, що спільне майно є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, і що воно не може бути поділено між співвласниками та виділено в натурі.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, визначено, що допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (пункт 1.1).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до наведених вище законодавчих положень спірні коридори і санвузли є допоміжними приміщеннями загального користування, які належать на праві спільної сумісної власності співвласникам вищевказаного багатоквартирного будинку, у зв`язку з чим право власності на ці приміщення як на окремі об`єкти визнаватися не може, а отже, місцевий господарський суд неправомірно визнав право власності територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради вказані допоміжні приміщення.

Таким чином, судом при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано та не доведено обставини, які мають значення для справи, а висновки суду про відсутність інших власників приміщень на першому поверсі зазначеного будинку не відповідають обставинам справи (зокрема технічному паспорту від 23.07.2014, в якому зображені чотири нежитлові приміщення без зазначення літер та площі, які належать ОСОБА_1 ).

Наведені порушення відповідно до ст. 277 ГПК України є підставами для скасування рішення і для ухвалення нового рішення про часткове скасування рішення суду та відмову в позові у відповідній частині.

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 277, 281-284 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 у справі № 923/160/15 скасувати частково, а саме: в частині визнання права власності територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради на нежитлові приміщення (загального користування) першого поверху будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 89,1 кв. м. та загальною вартістю 2053,7 грн., а саме: №21 - коридор, площею 9,8 кв.м; №31 - санвузол площею 1,9 кв.м.; №32 - санвузол, площею 4,4 кв. м; №46 - коридор, площею 65,7 кв. м; №47- коридор, площею 7,2 кв. м.

Відмовити Прокурору Суворовського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонської міської ради у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради на нежитлові приміщення (загального користування) першого поверху будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 89,1 кв. м. та загальною вартістю 2053,7 грн., а саме: №21 - коридор, площею 9,8 кв. м; №31 - санвузол площею 1,9 кв.м.; №32 - санвузол, площею 4,4 кв. м; №46 - коридор, площею 65,7 кв. м; №47- коридор, площею 7,2 кв.м.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 3153 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати наказ із зазначенням відповідних реквізитів сторін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.09.2020.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран