РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2020Справа № 910/6485/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08301, Київська обл., с. Гора, вул. Бориспіль-7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "БРАВО" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд.7)

про стягнення заборгованості 48712,89 грн

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "БРАВО" про стягнення 48712,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна №2267 від 01.07.2019 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо розрахунку за користування у жовтні 2019 -лютому 2020 орендованим майном, що стало наслідком виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі 46 031,88 грн. Крім того, за неналежне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення пеню у розмірі 2 374, 01 грн та 3% річних у розмірі 307,0 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/6485/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №240 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 18.05.2020, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 липня 2019 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (надалі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ БРАВО» (надалі - Орендар, Відповідач) був укладений договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2267 (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення № 68, № 69 на 2-му поверсі будівлі лабораторного корпусу АТБ (інв. № 47526) загальною площею 35,2 кв. м. (надалі - Майно), що розташовані за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт та перебувають на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі - Балансоутримувач, Позивач).

Згідно з пунктом 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення виробничих підрозділів авіакомпанії (офіс), що підтверджується Актом приймання-передавання орендованого майна від 01.07.2019.

01 липня 2019 року на виконання умов договору Орендодавець, Орендар та Балансоутримувач підписали Акт приймання-передавання орендованого Майна.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що Орендар вступає в строкове платне користування Майном у термін, визначений у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та Акту приймання- передавання орендованого майна.

Пунктами 3.1, 3.3 договору передбачено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2019 року 19940,00 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який сплачується платіж (п. 3.6 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено обов`язок Орендаря своєчасно й у повному обсязі сплачувати плату до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.07.2019 по 31.05.2020 включено (п. 10.1. договору).

При укладені договору Орендарем було сплачено гарантійний внесок до Державного бюджету Україну, 30% процентів якого (35885,79 грн) було повернуто Балансоутримувачу та у відповідності до п. 3.8 договору було проведено в якості заліку наданих Послуг за період липень 2019 року - вересень 2019 року та частково за жовтень 2020 року.

На виконання умов договору Балансоутримувачем за жовтень 2019 року - лютий 2020 року були виставлені Орендарю наступні рахунки за користування індивідуально визначеним (нерухомим) майном та Акти приймання-здачі виконаних послуг №76/1853 від 31.01.2019, №76/2059 від 30.11.2019, №76/2272 від 31.12.2019, №76/195 від 31.01.2020 та №76/408 від 29.02.2020.

За доводами позивача, в порушення приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та п. 5.3 договору Орендар не виконав взяті на себе зобов`язання та не розрахувався за отримані у жовтні 2019 року - лютому 2020 року послуги в повному обсязі, що призвело до виникнення у останнього заборгованості перед Балансоутримувачем у розмірі 46031,88 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою №35-28/5-24 від 12.03.2020, у якій просив останнього сплатити заборгованість за договором №2267 від 01.07.2019, проте, дана вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (п. 5.3 Договору).

Судом встановлено, що орендна плата перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем виставлялись в період з жовтня 2019 по лютий 2020 рахунки за користування індивідуально визначеним (нерухомим) майном та надавались Акти приймання-здачі виконаних послуг, які були отримані відповідачем, про що свідчить відповідний підпис представника ТОВ "АВІАКОМПАНІЯ "БРАВО" на Реєстрі виданих/отриманих оригіналів документів за відповідний період надання послуг.

Як встановлено судом, після отримання рахунків-фактури та Актів приймання-здачі виконаних послуг відповідач не надав вмотивованої відмови від їх підписання, а тому Акти від 31.01.2019, 30.11.2019, 31.12.2019, 31.01.2020 та 29.02.2020 є підставою для здійснення оплати за надані ДП МА «Бориспіль» послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, відповідач свого обов`язку по сплаті передбаченої договором орендної плати в терміни, визначені договором, не виконав, доказів оплати на користь позивача заборгованості за договором, яка виникла в період з жовтня 2019 по лютий 2020 у розмірі 46 031,88 грн, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Оскільки факт заборгованості відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, а матеріали справи не містять доказів повної сплати відповідачем орендних платежів у строки, встановлені договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 307,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми 3% річних, суд дійшов висновку, що розрахунок останньої є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Що стосується нарахованої пені у розмірі 2 374,01 грн, нарахованої за загальний період з 16.11.2019 по 13.04.2020, суд зазначає наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 3.7. договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 Договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За перерахунком суду розмір пені становить 2 374,01 грн, що відповідає поданому позивачем розрахунку, у зв`язку з чим вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "БРАВО" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 7, ідентифікаційний код 32259588) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08301, Київська обл., с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) основний борг у розмірі 46 031 (сорок шість тисяч тридцять одну) грн 88 коп., 3 % річних у розмірі 307 (триста сім) грн 00 коп., пеню у розмірі 2 374 (дві тисячі триста сімдесят чотири) грн 01 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.09.2020

Суддя Л. Г. Пукшин