ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.09.2020 Справа № 905/1797/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Юрлагіній В.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехресурс", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Пірковського Володимира Володимировича, м.Селидове

про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 100000,00грн.

Представники сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції): не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

В судовому засіданні оголошувалась

перерва з 27.08.2020 по 15.09.2020

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецтехресурс", м.Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Пірковського Володимира Володимировича, м.Селидове про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 100000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем помилково перераховані грошові кошти в сумі 100000,00грн на рахунок відповідача, згідно з платіжним дорученням №247 від 05.09.2017, в призначенні платежу якого зазначено: за оренду техніки зг. Рах.№1 від 01.08.2017 без ПДВ, в якості правового обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилається на ст.1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 08.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1797/18; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Підготовче засідання відкладалось ухвалами суду.

03.12.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній проти позову заперечив з наступних підстав: кошти було отримано відповідачем як оплата за надані послуги за договором підряду №1/0617 від 01.06.2017, тобто набуті за наявності правових підстав для цього, та не можуть бути витребувані згідно зі ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення. До відзиву надано копію договору підряду №1/0617 від 01.06.2017, копію судового наказу від 18.09.2018 та копії з Єдиного державного реєстру судових рішень по справі №910/23734/17, а саме рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018.

11.12.2018 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив, що сплата означеної суми була на підставі договору підряду №1/0617 від 01.06.2017 та зазначив, що відповідачем не надано рахунок №1, на який є посилання в платіжному дорученні №247 від 05.09.2017, згідно якого позивач перерахував кошти в сумі 100000,00грн. Також позивач вказав, що постановою Верховного Суду від 03.12.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 по справі №910/23734/17 скасовані, справа направлена на новий розгляд до першої інстанції. Позивач наполягає, що кошти, перераховані відповідачу на підставі платіжного доручення №247 від 05.09.2017, є безпідставно перерахованими, тому мають бути застосовані положення ст. 1212 ЦК України. До відповіді на відзив надано копія постанови Верховного Суду від 03.12.2018 по справі №910/23734/17 та докази направлення відповіді на відзив відповідачу.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті; зупинено провадження у справі №905/1797/18 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/23734/17; зазначено учасникам справи про необхідність повідомити суд щодо усунення обставин, що викликали зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 25.05.2020 поновлено провадження у справі №905/1797/18; призначено підготовче засідання на 11.06.2020 о 10:00 год.

10.06.2020 від позивача надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що рішенням Господарського суду м.Києва від 12.02.2019 у справі №910/23734/17 зазначено наступне: «Твердження відповідача про відсутність підстав для сплати позивачу грошових коштів в розмірі 373685,78грн, оскільки надані позивачем послуги сплачено відповідачем у повному обсязі згідно платіжних доручень №164 від 07.07.2017 на суму 100000,00грн, №247 від 05.09.2017 на суму 100000,00грн не заслуговують на увагу, тому що в рядку призначення платежу означених платіжних доручень оплата здійснювалась за оренду техніки згідно рахунку №1 від 01.08.2017. Однак, матеріали справи не містять та суду не надано рахунку №1 від 01.08.2017. Крім того, матеріали справи не містять та суду не надано доказів оплати за надані послуги у серпні-вересні 2017 за договором №1/0617 від 01.06.2017», отже кошти в розмірі 100000,00грн, які були сплачені відповідачу не були враховані при розгляді справи, на підставі чого позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

02.07.2020 від відповідача надійшли пояснення, в яких відповідач наполягає, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна (грошових коштів), що виключає можливість застосування до них судом положень частини 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 04.08.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/1797/18, призначено розгляд справи по суті на 27.08.2020 об 11:00год.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 27.08.2020 по 15.09.2020.

15.09.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Документ не скріплений кваліфікованим електронним підписом.

Положеннями ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Однак, поданий позивачем документ не підписаний електронним цифровим підписом уповноваженої особи, тому останній не може вважатися оригіналом електронного документа.

З надісланого на електронну адресу суду документу не вбачається можливості ідентифікувати підписувача, оскільки він надісланий у вигляді файлу, який не скріплено електронним кваліфікованим підписом, на підставі зазначеного, суд не приймає до розгляду клопотання позивача.

Представники сторін у судові засідання не з`являлись, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі №905/23734/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018, позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" на користь ФОП Пірковського В.В. 373685,78грн суми боргу та 5605,29грн витрат зі сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду від 03.12.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі №910/23734/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 позов ФОП Пірковського Володимира Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" про стягнення 373685,78грн задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" на користь ФОП Пірковського Володимира Володимировича 373685,78грн - основного боргу, 5 605,29грн - судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 справі № 910/23734/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 16.08.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі №910/23734/17 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/23734/17 залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 03.02.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі №910/23734/17 залишено без змін. Поновлено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 у справі № 910/23734/17.

В рішенні Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/23734/17, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та постановою Верховного Суду від 03.02.2020, зазначено наступне.

Фізична особа-підприємець Пірковський Володимир Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" про стягнення основного боргу в розмірі 373685,78грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором підряду №1/0617 від 01.06.2017.

Між Фізичною особою-підприємцем Пірковським Володимиром Володимировичем (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" (відповідач) 01.06.2017 укладено договір №1/0617, відповідно до якого позивач зобов`язався надати послуги автогідропідіймача Nissan Multitel-16 для виконання робіт з ремонту ліній зовнішнього освітлення.

У протоколі погодження ціни оренди машин та механізмів №1, який є додатком до договору №1/0617 від 01.06.2017 сторони узгодили витрати та вартість послуг автогідропідіймача Nissan Multitel-16.

Відповідно до пункту 2.1 договору №1/0617 від 01.06.20117 вартість робіт становить суму актів виконаних робіт.

Позивач, в якості доказів, що підтверджують надання послуг автогідропідіймача Nissan Multitel-16 надав суду акт надання послуг за серпень-вересень 2017 року.

Відповідно до акту надання послуг за серпень-вересень 2017 року складеного виконавцем-позивачем, загальна вартість наданих послуг зазначена в сумі 373685,78грн.

Дослідивши акт надання послуг за серпень-вересень 2017 року на суму 373685,78грн, суд встановив, що він підписаний лише позивачем. Зі сторони відповідача зазначений акт не підписаний.

З матеріалів справи вбачається, що рекомендованим листом позивач, 26.09.2017 з описом вкладення у лист надіслав відповідачу у двох примірниках акт надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373685,78грн.

Означені документи відповідач отримав 29.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №267.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем були надані послуги автогідропідіймача Nissan Multitel-16 на виконання договору №1/0617 від 01.06.2017 загальною вартістю 373685,78грн.

Твердження відповідача про відсутність підстав для сплати позивачу грошових коштів в розмірі 373685,78грн, оскільки надані позивачем послуги сплачено відповідачем у повному обсязі згідно платіжних доручень №164 від 07.07.2017 на суму 100000,00грн, №247 від 05.09.2017 на суму 100000,00грн не заслуговують на увагу, тому що в рядку призначення платежу означених платіжних доручень оплата здійснювалась за оренду техніки згідно рахунку №1 від 01.08.2017. Однак, матеріали справи не містять та суду не надано рахунку №1 від 01.08.2017. Крім того, матеріали справи не містять та суду не надано доказів оплати за надані послуги у серпні-вересні 2017 за договором №1/0617 від 01.06.2017.

Приписами пункту 2.2 договору передбачено, що оплата за виконані роботи перераховується на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 днів з моменту виконання робіт, на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт, підписаного обома сторонами.

Оскільки матеріалами справи встановлено й відповідачем не спростовано, що в серпні-вересні 2017 року позивачем надано послуги автогідропідіймача Nissan Multitel-16 в кількості 923 маш.год. на загальну суму 373685,78грн та підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту надання послуг від 25.09.2017 за серпень-вересень 2017 року на суму 373685,78грн, надісланого відповідачу та отриманого ним, строк виконання грошового зобов`язання по сплаті заборгованості настав.

Оскільки факт надання позивачем послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості наданих послуг суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача 373685,78грн основного боргу підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Тобто, рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019, постанова Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019, постанова Верховного Суду від 03.02.2020 по справі №910/23734/17, в частині встановлення факту укладання договору №1/0617 від 01.06.2017 між Фізичною особою-підприємцем Пірковським Володимиром Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС", неналежного виконання ТОВ "СПЕЦТЕХРЕСУРС" умов зазначеного договору, а також неприйняття судом в якості доказу оплати в рамках договору №1/0617 від 01.06.2017 100000,00грн, сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" згідно платіжного доручення №247 від 05.09.2017 на користь Фізичної особи-підприємця Пірковського Володимира Володимировича, мають преюдиційний характер для цієї справи.

Позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з вимогою про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в розмірі 100000,00грн, обґрунтовуючи позов тим, позивачем помилково перераховані грошові кошти в сумі 100000,00грн. на рахунок відповідача, згідно з платіжним дорученням №247 від 05.09.2017, в призначенні платежу якого зазначено: за оренду техніки зг. Рах.№1 від 01.08.2017 без ПДВ.

До матеріалів справи позивачем додана копія платіжного доручення №247 від 05.09.2017, у відповідності до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" перерахувало на рахунок Фізичної особи-підприємця Пірковського Володимира Володимировича суму в розмірі 100000,00грн за оренду техніки зг. Рах.№1 від 01.08.2017 без ПДВ.

За твердженням позивача правочини з оренди техніки між позивачем та відповідачем не укладались. Відповідач рахунок №1 від 01.08.2017 позивачу не виставляв. Кошти, які позивач сплатив відповідачу на підставі платіжного доручення №247 від 05.09.2017, є безпідставно набутими відповідачем грошовими коштами та підлягають поверненню позивачу.

Відповідач проти позову заперечив, стверджуючи, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна (отримання грошей).

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні регулюються, насамперед, положеннями Господарського кодексу України, а також іншими актами господарського законодавства, зокрема - Цивільним кодексом України.

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вказувалось судом, відповідно до платіжного доручення №247 від 05.09.2017, позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти у сумі 100000,00грн, в призначенні платежу зазначено: за оренду техніки зг. Рах.№1 від 01.08.2017 без ПДВ.

Згідно змісту рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/23734/17, яке має преюдиційне значення для цієї справи, за позовом ФОП Пірковського В.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТЕХРЕСУРС" про стягнення суми боргу за договором №1/0617 від 01.06.2017 за надані послуги в розмірі 373685,78грн, не прийнято в якості належних доказів оплати за означеним договором платіжне доручення №247 від 05.09.2017 на суму 100000,00грн.

Рахунок №1 від 01.08.2017 або інші документи, що підтверджують, що оплата згідно платіжного доручення №247 від 05.09.2017 на суму 100000,00грн була здійснена на виконання договірних відносин між сторонами матеріали справи не містять.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної статті Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (аналогічна позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладена в п.п.5.2.2.,5.2.3. постанови від 15.05.2019 у справі №917/803/18).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (аналогічна позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладена в п.5.2.4. постанови від 15.05.2019 у справі №917/803/18 та у абз.10 п.4.2 постанови від 23.04.2019 у справі №918/47/18).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що оплата за платіжним дорученням №247 від 05.09.2017 на суму 100000,00грн була здійснена в рамках договору №1/0617 від 01.06.2017 або іншого правочину, в матеріалах справи відсутні докази набуття відповідачем таких грошових коштів з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги зміст рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/23734/17, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 та постановою Верховного Суду від 03.02.2020, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що сплачені у відповідності до платіжного доручення №247 від 05.09.2017 грошові кошти у розмірі 100000,00грн є набутими відповідачем за наявності правових підстав.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не спростовано факту отримання коштів від позивача в сумі 100000,00грн та не представлено доказів повернення цих коштів позивачу, чи наявності правових підстав для їх набуття відповідачем, то утримання вказаних коштів є безпідставним, що свідчить про порушення майнових прав позивача, внаслідок чого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехресурс» до Фізичної особи - підприємця Пірковського Володимира Володимировича про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 100000,00грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехресурс", м.Київ до Фізичної особи - підприємця Пірковського Володимира Володимировича, м.Селидове про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 100000,00грн задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Пірковського Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехресурс (01133, м.Київ, пров.Лабораторний, 6, каб.13, ) безпідставно отримані кошти в розмірі 100000,00грн, судовий збір в розмірі 1762,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 15.09.2020.

Суддя Г.Є. Курило