ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1589/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

Секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1)

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19)

про стягнення 13 987,29 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Петров В.-П.С. - довіреність № 684 від 24.12.2019р.

від відповідача: Лісецька Н.В. - довіреність № 450 від 21.05.2020р.

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій просить суд стягнути з відповідача 13 987,29 грн у якості відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про понесення ним збитків у сумі 13 987,29 грн внаслідок неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо перевезення відвантаженого насипом вантажу (пшениці) у вагоні №95348462, що стало причиною недостачі вантажу у розмірі 3050 кг.

Як вказує позивач, 11.12.2019р. було проведено комісійне зважування вагону №95348462, за результатом чого було складено комерційний акт, підписаний Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" із зауваженнями, які були надіслані відповідачу після складання комерційного акту (16.12.2019р.).

Відповідний комерційний акт містить висновки про технічну справність вагону з виявленою нестачею вантажу. Однак такі висновки є передчасними та недоведеними, оскільки у вагоні були виявлені зазори (щілини) з затиснутим насінням пшениці (вантажем), що має наслідком можливість просипання вантажу та стало причиною нестачі вантажу. Факт наявності зазорів, за твердженням позивача, також підтверджується актом експертизи РТПП Миколаївської області від 11.12.2019р. №120-1539. Крім того, у акті експертизи РТПП Миколаївської області вказано також про наявність механічного впливу на розвантажувальні люки вагону, наявність воронкоподібних поглиблень, тощо.

За думкою позивача, наявність поглиблень у вигляді воронкообразних порожнин у завантажувальних люках вагону, а також наявність в них сторонніх предметів, не передбачених технічною конструкцією вагону, свідчать про технічну несправність (пошкодження) вагону та можливість доступу до вантажу в процесі перевезення, а отже відповідальність за нестачу вантажу несе перевізник.

При цьому, позивач відзначає, що у комерційному відношенні вагон з виявленою нестачею вантажу є справним. Проте на станцію призначення такий вагон прибув у технічно несправному стані, а саме: поглиблення у розвантажувальному люку, зазори, інші ушкодження, що свідчить про наявність слідів силового впливу на вагон, а відтак виникнення нестачі вантажу в процесі його перевезення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/1589/20 в порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "06" липня 2020р. об 11:30.

01.07.2020р. від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позовну заяву (а.с.53-59), а якому останній, заперечуючи проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач зазначає, що 9.12.2019р. під час передачі спірного вагону під вивантаження, пам`ятка про подавання вагонів №1453 була підписана представником позивача без зауважень, що свідчить про прийняття ТОВ СП "Нібулон" технічно справного вагону з цілісними ЗПП (які відповідають перевізним документам).

В подальшому, на вимогу позивача, начальником станції Миколаїв-Вантажний було складено комерційний акт № 415207/101, яким засвідчено, що вагон №95348462 прибув у комерційно справному стані, ЗПП відправника у наявності та справні, відповідають перевізному документу. Поряд з цим, фактично при перевірці маси у вагоні № 95348462 встановлено, що маса вантажу на 3050 кг менше документа. Комерційний акт було підписано представником ТОВ СП "Нібулон" із зауваженнями, проте самі зауваження у акті не зазначені.

Крім того, відповідач вказує, що технічна справність вагона № 95348462 засвідчена актом про технічний стан вагона № 96 від 11.12.2019р., відповідно до якого вагон є технічно справним, втрата вантажу не можлива.

Також відповідач наголошує на тому, що акт експертизи, складений регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області, не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу, оскільки: при складанні акту представниками торговельно-промислової палати було порушено свої повноваження; в акті не зазначено рівень освіти та спеціальність експерта, експерт відсутній в Реєстрі атестованих судових експертів; в акті не зазначено жодного нормативно-правового акту чи стандарту, на підставі якого зроблені висновки, а також того, що такий акт підготовлено для подачі до суду. Крім того, відповідний акт також не було надано для підпису представнику станції Миколаїв-Вантажний, що свідчить про складання акту не в момент проведення експертизи, а пізніше.

Враховуючи зазначене, керуючись пунктом А ст.111 Статуту залізниць України, відповідач зазначив, що залізниця підлягає звільненню від відповідальності за нестачу вантажу у повному обсязі, з огляду на те, що вантаж надійшов у технічно справному вагоні, зі справними ЗПП вантажовідправника та був прийнятий позивачем без зауважень.

При цьому, на думку відповідача, також необґрунтованим є розрахунок ціни претензії, оскільки довідкою засвідчена вартість вантажу станом на дату його видачі 11.12.2019р., а не на дату його відправлення.

Також відповідач звертає увагу суду на відсутності в матеріалах справи, крім акту експертизи, на якому ґрунтується доказування позивачем нестачі вантажу з вині залізниці, будь-яких інших документів, які б засвідчували нестачу вантажу з вині залізниці.

У судовому засіданні 06.07.2020р. судом було оголошено протокольну ухвалу про перерву при розгляді справи №916/1589/20 по суті до 10.08.2020р. о 12:30., про що позивача повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

17.07.2020р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" надійшла відповідь на відзив (а.с.88-102).

Так, спростовуючи твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, позивач вказує на те, що складання акту про технічний стан вагону для засвідчення обставин знаходження вагону у технічно справному стані взагалі не передбачено вимогами Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №335.

Щодо невірного визначення розміру збитків, викликаних нестачею вантажу, позивач, посилаючись на положення ст.ст.114,115 Статуту залізниць України, зазначає, що надана ним довідка щодо вартості вантажу є належним доказом, який підтверджує дійсну вартість втраченого вантажу станом на дату прибуття вантажу і відповідає закупівельній вартості ячменю на перевантажувальному терміналі ТОВ СП "Нібулон" станом на грудень 2019р.

Щодо акту експертизи РТПП у Миколаївській області позивач зазначив, що повноваження торгово-промислових палат на проведення експертизи визначені законом.

Щодо підписаної позивачем без зауважень пам`ятки подавання вагонів, останній зазначає, що такий документ лише підтверджує передачу вантажоодержувачу відповідного вагону. При цьому законодавством не передбачено обов`язку вантажоодержувача вносити до відповідного документу будь-які інші відомості, зауваження чи застереження, у тому числі і щодо його технічного стану.

Окремо, позивач наголошує на тому, що законодавством встановлена презумпція вини перевізника, а отже саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у разі нестачі вантажу під час його перевезення. В свою чергу, як вказує позивач, відповідачем належним чином з посиланням на відповідні докази не доведено наявність будь-яких підстав, визначених у ст. 111 Статуту залізниць України, для звільнення від відповідальності за втрату вантажу.

06.08.2020р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, обґрунтоване наявністю у Господарському суді Одеської області лабораторно підтвердженого випадку коронавірусної хвороби, а також продовженням карантину (а.с.113-114).

Аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи надійшло 10.08.2020р. від позивача (а.с.116).

Ухвалою суду від 10.08.2020р., враховуючи наявність клопотань обох сторін, судом оголошено перерву при розгляді справи №916/1589/20 по суті та призначену справу до розгляду в межах розумного строку на 31.08.2020р. о 16 год. 30 хв.

У судовому засіданні 31.08.2020р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.08.2020р. проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Як встановлено судом, 07.12.2019р. ТОВ СП "Нібулон", що є вантажовідправником та вантажоодержувачем, завантажив, зокрема у вагон №95348462, насипом вантаж пшеницю, масою 69 950 кг та передав залізниці для перевезення, що відображено у залізничній накладній №33060765 (а.с.12).

Відповідно до п.п.5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів" від 21.11.2000 р. №644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Як встановлено судом, вага вантажу у вагоні була визначена вантажовідправником самостійно із дотриманням вимог Правил приймання вантажів до перевезення. За відсутністю у матеріалах справи будь-яких зауважень щодо маси вантажу з боку перевізника при прийнятті ватажу до перевезення, сумніви щодо невірного визначення маси вантажу у суду відсутні.

Під час прибуття вагонів вантажу на станцію призначення Миколаїв-Вантажний, вагон №95348462 був прийнятий ТОВ СП "Нібулон" 09.12.2019р., про що свідчить пам`ятка про подання вагонів №1453 (а.с.63).

Як встановлено з пояснень представника позивача, після прийняття вагону, під час його переважування, ТОВ СП "Нібулон" було виявлено ознаки недостачі вантажу, у зв`язку з чим позивач листом від 09.12.2019р. №09/35 (а.с.16) звернувся до начальника станції Миколаїв-Вантажний з вимогою прийняти участь у перевірці маси вантажу та скласти комерційний акт. При цьому, ТОВ СП "Нібулон" відповідача також було повідомлено, що вагони виставлені на під`їзну колію в очікуванні видачі вантажу за участю представників залізниці і вивантажуватись до складання комерційного акту не будуть, охорона вагону забезпечується власними силами ТОВ СП "Нібулон".

Крім того, листом від 10.12.2019р. №10/35 (а.с.17) позивачем також було повідомлено начальника станції Миколаїв-Вантажний, що приймання вантажу з вагону буде проводитись на території перевантажувального терміналу ТОВ СП "Нібулон" за участю експертів Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області одночасно з комісійною видачею вантажу у зазначеному вагоні за участю представників станції Миколаїв-Вантажний. При цьому позивачем у листі було повідомлено, що за результатами приймання вантажу у вказаному вагоні буде складений та оформлений акт експертизи РТПП Миколаївської області та запропоновано направити уповноваженого представника залізниці для участі у прийманні вагону та складанні акту.

Листом від 11.12.2019р. №11/35 (а.с.18) позивачем повідомлено начальника станції Миколаїв-Вантажний, що оскільки представником залізниці було відмовлено у видачі вантажу 10.12.2019р. у зв`язку з відсутністю представника поліції, приймання вантажу з вагону перенесено на 11.12.2019р. і буде проведено на території перевантажувального терміналу ТОВ СП "Нібулон" за участю експертів Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області одночасно з комісійною видачею вантажу у зазначеному вагоні за участю представників станції Миколаїв-Вантажний. При цьому позивачем у листі знову було повідомлено, що за результатами приймання вантажу у вказаному вагоні буде складений та оформлений акт експертизи РТПП Миколаївської області та запропоновано направити уповноваженого представника залізниці для участі у прийманні вагону та складанні акту.

В подальшому, 11.12.2019р. на станції Миколаїв-Вантажний було складено комерційний акт №415207/101 (а.с.15), згідно якого за результатами комісійного зважування вагону №95348462 на справних 150 тн вагонних вагах виявлено нестачу вантажу у кількості 3050 кг. При цьому, вказаним актом встановлено, що вагон у комерційному та технічному стані справний, прибув зі справними та в наявності ЗПП відправника.

Позивачем комерційний акт отримано і підписано 16.12.2019р. із зауваженнями. Зауваження викладені у листі від 16.12.2019р. №19508/3-19/35 (а.с.22), в якому ТОВ СП "Нібулон" зазначило, що вагон № 95348462 прибув технічно несправний: з протилежної сторони від штурвалів першого від сходів та зі сторони штурвалів третього від сходів розвантажувальних люків в нижній частині в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазори довжиною кожен по 30 см, у яких затиснуті і розчавлені зерна пшениці; виявлено механічні впливи на кришки бункера люків (першого та третього) у вигляді квадратних слідів, які різко відрізняються відтінком кольору; між І (першим) та II (другим) завантажувальними люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) довжиною близько 1,00 м та завглибшки візуально до 0,50 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік першого розвантажувального люка (з протилежної сторони від штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці та механічний вплив; між III (третім) та IV (четвертим) завантажувальними люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) довжиною близько 2,0 м та завглибшки візуально до 0,50 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік третього від сходів розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці та механічний вплив, що підтверджується Актом РТПП Миколаївської області №120-1539 від 11.12.2019р.

Одночасно із наданням заперечень, викладених у листі від 16.12.2019р. №19508/3-19/35, позивач також звернувся до начальника виробничого підрозділу "Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій" Регіональної філії "Одеська залізниця" із скаргою на оформлення комерційного акту з порушенням правил складання актів (а.с.23), у задоволенні якої було відмовлено, про що повідомлено листом від 18.12.2019р. (а.с.24-25).

Поряд з цим, позивачем в якості доказу нестачі вантажу до матеріалів справи також було залучено акт експертизи №120-1539, проведеної Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області 11.12.2019р. (а.с.26-33), за участю представників станції Миколаїв-Вантажний, ТВ СП "Нібулон" та слідчого Заводського відділу поліції. Дата початку експертизи 09.12.2019р., дата закінчення експертизи 11.12.2019р.

Згідно вказаного акту під час проведення експертизи, при зовнішньому огляді вагону виявлено: з протилежної сторони від штурвалів першого від сходів та зі сторони штурвалів третього від сходів розвантажувальних люків, в нижній частині в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазори довжиною кожен по 30 см, у яких затиснуті і розчавлені зерна пшениці; механічні впливи на кришки бункера люків (першого та третього) у вигляді квадратних слідів, які різко відрізняються відтінком кольору. При знятті ЗПП у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, виявлено: між І (першим) та II (другим) завантажувальними люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) довжиною близько 1,00 м та завглибшки візуально до 0,50 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік першого розвантажувального люка (з протилежної сторони від штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці та механічний вплив; між III (третім) та IV (четвертим) завантажувальними люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) довжиною близько 2,0 м та завглибшки візуально до 0,50 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік третього від сходів розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці та механічний вплив.

Також у висновку експерта міститься інформація щодо недостачі вантажу у розмірі 3050 кг, та зазначено, що щільність закриття розвантажувальних люків не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

Суд зауважує, що Регіональна торгово-промислова палата Миколаївської області діє на підставі Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до ч.1 ст. 11 якої торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів і визначати їх вартість.

Враховуючи наведене, суд приймає наданий позивачем акт експертизи в якості належного та допустимого письмового доказу.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо неналежності такого акту експертизи, оскільки остання проводилась з метою визначення кількості вантажу шляхом зважування та зовнішнього огляду вагону, та не ґрунтується на положеннях пункту 30 Правил видачі вантажів.

Суд також враховує доданий позивачем до матеріалів справи лист ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" №50-01-36/1337 від 28.07.2016р. (а.с.35), надісланий на запит ТОВ СП "Нібулон", в якому завод-виробник вагонів-зерновозів повідомив, що наявність будь-яких щілин діючими технічними вимогами до вагонів зерновозів не допускається.

У підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем до матеріалів справи додано довідку ТОВ СП "Нібуло" від 11.12.2019р. (а.с.34), згідно якої вартість однієї тонни вантажу (пшениці), що був прийнятий до перевезення та відправлений зі станції Михайленки Південно-західної залізниці за накладною №33060765 від 07.12.2019р. у вагоні №95348462, складала 5 180 грн.

Означену довідку суд також приймає в якості належного та допустимого доказу, відхиляючи при цьому заперечення відповідача, з огляду на неврахування останнім положень статті 144 Статуту залізниць України. При цьому жодних доказів, спростовуючи вказану вартість тони вантажу, відповідачем суду не надано.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, позовні вимоги ТОВ СП "Нібулон" направлені на стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" збитків у сумі 13 987,29 грн., завданих нестачею переданого для перевезення вантажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 ГК України, з нормами якої цілком кореспондуються положення ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, п.6 Статуту залізниць України, наявна у матеріалах справи залізнична накладна від 07.12.2019р. №33060765 (а.с.12-14) свідчить про укладення між ТОВ СП "Нібулон" (Вантажовідправник) та залізницею (Перевізник) договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. При цьому, придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів від 21.11.2000 р. №644, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

У відповідності до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці. Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Як вбачається з залізничної накладної №33060765 від 07.12.2019р., вантаж (пшениця) було прийнято АТ "Українська залізниця" до перевезення без будь-яких зауважень, а, отже, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу, згідно зі ст. 110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю.

Статтею 924 Цивільного кодексу України, яка цілком кореспондується з нормами статті 113 Статуту залізниць України, визначено, що перевізниквідповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти, чи усунення яких від нього не залежало, зокрема, внаслідок вини одержувача чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, які не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, під час комісійного зважування вантажу, у вагоні №95348462 було виявлено нестачу вантажу у кількості 3050 кг, що відображено у комерційному акті №415207/101 від 11.12.2019р. (а.с.15).

При цьому, як зазначалося вище, вказаний акт містить висновки щодо технічної справності вагону та наявності усіх пломб вантажовідправника, та жодних висновків щодо причин недостачі вантажу у вказаному розмірі.

Згідно з п.3.3 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 р. №04-5/601, порядок складання комерційних актів передбачено Правилами складання актів. Якщо у комерційному акті відсутній докладний опис обставин, за яких сталося незбереження вантажу, зокрема, про стан запірно-пломбувальних пристроїв та пломб, технічного стану вагона (контейнера) тощо, залізниця несе відповідальність за незбереження вантажу, доки не доведе відсутність своєї вини.

Відповідно до п.2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Відповідно до п.9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Натомість, суд дослідивши комерційний акт, дійшов висновку, що він були складений з порушенням вимог п.9 Правил складання актів, оскільки залізницею не було описано жодних обставин, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу.

Згідно зі ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж, зокрема, надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами.

Як встановлено судом, для перевезення пшениці використовуються вагони-зерновози. При цьому, як слідує з листа заводу-виробника вагонів-зерновозів ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" №50-01-36/1337 від 28.07.2016р., наявність будь-яких щілин діючими технічними вимогами до вагонів зерновозів не допускається.

З огляду на викладене, враховуючи висновок проведеної експертизи спірного вагону, суд вважає, що наявність зазорів та сліди механічних впливів на кришки бункера розвантажувальних люків у вигляді квадратних слідів, які різко відрізняються відтінком кольору, свідчить про технічні пошкодження вагону, що мали наслідком втрату вантажу.

Викладені обставини, з урахуванням наявних конусоподібних поглиблень вантажу (порожнин), які були виявлені під час проведення експертизи, дозволяють господарському суду дійти висновку, що втрата вантажу мала місце під час його перевезення АТ "Українська залізниця".

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження відповідача щодо того факту, що на станцію Миколаїв-Вантажний вагон прибув у технічно справному стані, оскільки зазначене спростовується актом експертизи №120-1539 від 11.12.2019р. (а.с.26-27), проведеної Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області.

При цьому, суд вказує, що посилання відповідача на наявність усіх непошкоджених пломб вантажовідправника, за наявності інших ознак втрати вантажу, не є беззаперечним доказом відсутності вини залізниці.

Акт про технічний стан вагона №96 (а.с.64) судом також не приймається до уваги в якості доказу, підтверджуючого відсутність вини залізниці, оскільки він не містить жодних відміток щодо несправностей спірного вагона, тоді як акт експертизи свідчить про зворотне.

Не може бути прийнята судом в якості доказу відсутності вини залізниці у втраті вантажу також і пам`ятка про подання вагонів, яка, як вказує відповідач, була підписана позивачем без зауважень, з огляду на наступне.

Господарський суд звертає увагу, що підписання представником ТОВ СП "Нібулон" без зауважень пам`ятки №1453 від 09.12.2019р. не може свідчити про відсутність пошкоджень вагону, оскільки Правилами приймання вантажів до перевезення не передбачено обов`язкового відображення у пам`ятці про подавання вагонів інформації про стан вагону у комерційному та технічному відношенні, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для звільнення залізниці від відповідальності за незбереження вантажу під час його перевезення, факт недостачі якого підтверджується матеріалами справи.

Слід зазначити, що АТ "Українська залізниця" також не було доведено суду обставин на підтвердження можливої втрати вантажу після його передачі ТОВ СП "Нібулон", яким, одразу ж, в день отримання вантажу, було повідомлено відповідача про необхідність проведення його комісійного зважування, а також про забезпечення цілодобової охорони вантажу.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення факту втрати вантажу, враховуючи відсутність доказів на спростування вжиття вантажовідправником всіх заходів для збереження вантажу під час здійснення його перевезення, суд доходить висновку про недоведеність залізницею обставини відсутності її вини у нестачі вантажу, а доводи залізниці щодо наявності законних підстав для звільнення залізниці від матеріальної відповідальності за нестачу вантажу, відповідно до положень ст. 111 Статуту залізниць України, є безпідставними.

Положеннями ст. 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі статтею 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644, визначено, що сума норми природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто для насіння масляних культур (інші вантажі) становить 0,5%. Норма недостач (природної втрати) для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, визначаються від маси нетто.

Перевіривши здійснений ТОВ СП "Нібулон" розрахунок вартості втраченого вантажу, з урахуванням наданої останнім довідки про вартість однієї тонни вантажу (а.с.34), яка складає 5 180 грн., господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини спору та встановивши факт неналежного виконання Акціонерним товариством "Українська залізниця, в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" прийнятих на себе зобов`язань з перевезення вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах доказами, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків, завданих нестачею вантажу, у сумі 13 987,29 грн. є обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1, ) збитки, завдані нестачею вантажу, у сумі 13 987 /тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім/ грн 29 коп., судовий збір у сумі 2 102 /дві тисячі сто дві/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 07 вересня 2020 р.

Суддя Ю.М. Щавинська