СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. Справа № 922/487/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.

та за участю представників сторін:

від позивача - не з`явилися;

від відповідача - адвокат Цеваліхіна Я.І., довіреність б/н від 23.07.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012", м. Харків (вх. № 1601 Х/1)

на окрему ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.06.2020, повний текст ухвали підписано 15.06.2020 (суддя Прохоров С.А.),

у справі № 922/487/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройуком", м. Краматорськ Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012", м. Харків

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2020 Господарським судом Харківської області постановлено окрему ухвалу у справі № 922/487/20, якою постановлено надіслати до Прокуратури Харківської області дану окрему ухвалу для перевірки викладених в ній обставин та належного реагування. Встановлено строк для надання відповіді на цю окрему ухвалу - два місяці з дня отримання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить окрему ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.06.2020 у справі №922/487/20 скасувати.

Апелянт вважає, що окрема ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки висновки суду викладені в ній ґрунтуються на припущеннях.

Скаржник зазначає, що між сторонами спору 31.10.2018 було укладено договір №31/10-18 про надання транспортних послуг. Факт надання послуг відповідачем підтверджується подорожніми листами та актами виконаних робіт. Зазначає, що спірний договір було спрямовано на реальне настання правових наслідків у вигляді надання та отримання транспортних послуг та не містить ознаки фіктивного правочину, укладеного з метою легалізації грошових коштів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, суддя Сіверін В.І., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" на окрему ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.06.2020 у справі №922/487/20; встановлено строк до 13.08.2020 для подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройуком" відзиву на апеляційну скаргу, в порядку визначеному статтею 263 Господарського процесуального кодексу України. Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" на окрему ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.06.2020 у справі №922/487/20 на 18.08.2020 об 11:30 год.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.08.2020 у зв`язку із відпусткою головуючого судді Дучал Н.М., яка входить до складу колегії суддів, з метою недопущення порушення строків розгляд справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: Шутенко І.А. - головуючий суддя, суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.08.2020 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/487/20 до 08.09.2020 о 12:15 год.

31.08.2020 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" надійшли додаткові пояснення за підписом директора Антишевої К.В., в якому відповідач зазначає, що вимоги апеляційної скарги та заявленого клопотання підтримує та просить прийняти в заявленому обсязі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, незважаючи на належне повідомлення судом про відкриття апеляційного провадження.

08.09.2020 у судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній представник апелянта, яка наполягала на доводах апеляційної скарги, просила суд її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача до судового засідання 08.09.2020 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення (т. 5 а.с. 242), а також інформація за штрих-кодовим ідентифікатором №762.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги з урахуванням додаткових пояснень в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройуком" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" (відповідач) про визнання недійсним договору надання транспортних послуг №31/10-18 від 31.10.2018, укладеного між позивачем та відповідачем.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.06.2020 у справі №922/487/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройуком" задоволено; визнано недійсним договір про надання транспортних послуг №31/10-18 від 31.10.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройуком" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012".

15.06.2020 Господарським судом Харківської області постановлено окрему ухвалу у справі № 922/487/20, якою вирішено надіслати до Прокуратури Харківської області дану окрему ухвалу для перевірки викладених в ній обставин та належного реагування. Встановлено строк для надання відповіді на цю окрему ухвалу - два місяці з дня отримання.

Суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи виникли сумніви, що вказані у договорі та актах послуги, взагалі виконувалися відповідачем та, відповідно, приймалися позивачем.

До зазначених висновків суд дійшов у зв`язку з тим, що виходячи з оговореної сторонами в договорі вартості послуг (2.5 грн/км), та сумою на яку сторони підписали акти виконаних робіт (5 466 261,60 грн), відповідач повинен був надати позивачу послуг по перевезенню вантажу в кількості 2 186 504 км.

Суд першої інстанції зазначив, що вказані обставини, ставлять під сумнів те, що спірний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків у вигляді надання та отримання послуг з перевезення вантажу. Також зазначив, що акти виконаних робіт, які надані до матеріалів справи не містять відомостей про зміст та обсяг наданих послуг, одиниці виміру цієї послуги; до спірного договору відсутні замовлення на перевезення, з яких би вбачалися умови перевезення, маршрут, який необхідно виконати перевізнику, товар, який йому слід перевезти, дати в які необхідно надати ці послуги, а тому суд дійшов висновку, що товарно-транспортні накладні, надані до матеріалів справи самі по собі не можуть бути доказом того, що перевезення за ними здійснювалися саме за спірним договором.

Також судом першої інстанції зазначено, що згідно інформації, що міститься на сайті Судова влада, у 2020 році до Господарських судів від позивача - Товариства з обмежено відповідальністю "Стройуком" неодноразово подавалися позовні заяви до інших юридичних осіб з аналогічними вимогами про визнання недійсними договорів на тій підставі, що під час перевірки податковими органами відповідача, встановлено відсутність необхідних умов для його господарської діяльності, а, отже, реальність фінансово-господарської діяльності відповідача під сумнівом, у зв`язку з чим такі обставини можуть суттєво вплинути на використання позивачем своїх прав, у т.ч. щодо формування податкових кредитів та валових витрат. При цьому, не подаючи до суду доказів цих обставин, що свідчить про те, що позивач має на меті отримання рішення суду про відмову в його позовах з метою встановлення фактів дійсності господарських операцій, виконаних позивачем з іншими юридичними особами.

З огляду на системний характер дій Товариства з обмежено відповідальністю "Стройуком" щодо оформлення аналогічних правовідносин та виконання укладених договорів, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях службових осіб Товариства з обмежено відповідальністю "Стройуком" та в діях його контрагентів можуть вбачатися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 246 Господарського процесуального кодексу України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

За наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню виявлених порушень.

Таким чином, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для постановлення окремої ухвали немає.

Отже, чинний Господарський процесуальний кодекс України передбачає, що суд виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб постановляє окрему ухвалу такій особі. Тобто, відповідно до зазначеної норми, окрема ухвала є засобом реагування суду на виявлення при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб.

У даному випадку фактично підставою для постановлення окремої ухвали суду від 15.06.2020 стало те, що під час розгляду справи судом першої інстанції із наданих позивачем до позовної заяви документів вбачається можливість ненадання транспортних послуг за спірним договором взагалі, а також те, що в діях Товариства з обмежено відповідальністю "Стройуком" та його службових осіб щодо оформлення аналогічних правовідносин та виконання укладених договорів, а також та діях його контрагентів можуть вбачатися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

Однак колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 246 окрема ухвала може бути постановлена у випадку виявлення порушення законодавства або недоліків в діяльності юридичної особи.

Проте оскаржувана окрема ухвала обґрунтована лише припущеннями, які не підтверджуються матеріалами справи.

Так, на розгляді Східного апеляційного господарського суду перебувала апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" на рішення Господарського суду Харківської області від 03.06.2020 у справі № 922/487/20.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" задоволено, рішення Господарського суду Харківської області від 03.06.2020 у справі № 922/487/20 скасовано. Ухвалено у справі №922/487/20 нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройуком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" про визнання недійсним договору відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройуком" (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Архіпа Куїнджі, 14, код 40276440) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 79/1, код 38494878) 3153,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Так, під час апеляційного перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 03.06.2020 у справі №922/487/20 апеляційним судом було встановлено, що 31.10.2018 між ТОВ "КАРГОТРАНС 2012" () - виконавець, відповідач у справі та ТОВ "СТРОЙУКОМ" () - замовник, позивач у справі, було підписано договір №31/10-18 про надання транспортних послуг.

Відповідно до Додатку №1 до Договору №31-10/18 від 31.10.2018 "Прейскурант цін на надання транспортних послуг" сторони встановили марки транспортних засобів та вартість послуг, що для всіх транспортних засобів складає 2,50 грн.

В подальшому, як вбачається з наданих до апеляційної інстанції документів, 12.11.2018 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду №1 до Договору про надання транспортних послуг за №31/10-18 від 31.10.2018, якою було виправлено описку допущену в Додатку №1 до спірного договору в розділі "Вартість з НДС 20%" та змінено одиницю виміру на грн/т-км.

Тобто припущення суду першої інстанції щодо неможливості надання транспортних послуг на суму 5644261,60 грн, оскільки в такому разі за здогадкою суду першої інстанції відповідач повинен був надати позивачу послуг по перевезенню вантажу в кількості 2186504 км суперечить матеріалам справи та не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом також встановлено, що акти виконаних послуг, що надані позивачем містять зазначення сторін, посилання на спірний договір №31/10-18 від 31.10.2018, найменування робіт, послуг (перевезення вантажу автомобілем, його марку, держ. номер) та суму, що підлягає сплаті. Вказані акти підписані сторонами договору без зауважень.

Щодо твердження суду першої інстанції, що оскільки акти виконаних робіт не містять відомостей про зміст та обсяг наданих послуг, одиниці виміру цієї послуги, зазначене може свідчити про те, що вказані послуги взагалі не надавалися, колегія судів вважає, що наявність певних недоліків в оформленні актів виконаних робіт не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій та не може вважатися тією обставиною, що свідчить про фіктивність договору та відсутність у сторін наміру на реальне настання правових наслідків передбачених двором про надання транспортних послуг.

До позовної заяви додано копії товарно-транспортних накладних, з яких вбачається, яким транспортом здійснювалося перевезення вантажу, його номерний знак та причіп/напівпричіп, вантажовідправник, вантажоодержувач, перевізник, із зазначенням прізвищ відповідальних осіб та водія, пункти навантаження та розвантаження, найменування вантажу, його вага, вартість, спосіб перевезення (насипом), супровідні документи на вантаж.

Зазначені товарно-транспортні накладні містять підписи відповідальних (посадових) осіб та печатки сторін.

Марки автомобілів та номерні знаки відповідають зазначеним у додатку №1 до Договору про надання транспортних послуг.

Також, до матеріалів апеляційної скарги відповідачем надано подорожні листи вантажного автомобіля, які передбачені п. 2.2 Договору та підтверджують відомості зазначені у товарно-транспортних накладних.

Твердження суду першої інстанції, що надані до матеріалів справи товарно-транспортні накладні самі по собі не можуть бути доказом того, що перевезення за ними здійснювалися саме за спірним договором не приймається апеляційним судом до уваги, оскільки ні позивач, ні відповідач не заперечують, що зазначені товарно-транспортні накладні оформленні на виконання спірного договору. Доказів того, що між сторонами укладені інші договори про надання транспортних послуг окрім оспорюваного матеріали справи не містять та сторонами про таке не зазначається.

Посилання суду першої інстанції як на підставу для визнання договору недійсним на відсутність у спірному договорі його істотних умов суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки відсутність істотних умов у договорі не є підставою для визнання договору недійсним. Такий договір може вважатися не укладеним. Однак, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Як свідчать подані письмові докази, сторонами вчинялись дії на виконання зобов`язань за відповідним договором, зокрема, надавалися транспортні послуги (здійснювалося перевезення вантажу), за які сплачувались кошти. Достовірність відповідних документів, які надані у копіях позивачем та відповідачем, ніким в установленому порядку не оспорена.

Судом встановлено, що з наданих до матеріалів справи позивачем копій договору про надання транспортних послуг, додатку №1 до договору, рахунків, актів виконаних послуг, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень не вбачається, що договір не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, оскільки зазначені документи навпаки підтверджують факт надання позивачу відповідачем транспортних послуг, а спірний договір не містить ознак фіктивності. Враховуючи викладене у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання договору недійсним.

Крім того, матеріали справи не містять доказів проведення податковим органом перевірок господарської діяльності ТОВ "Карготранс 2012" та встановлення тих обставин, на які в позовній заяві посилається позивач.

Враховуючи, що окрема ухвала Господарського суду Харківської області від 15.06.2020 у справі №922/487/20 постановлена на підставі припущень суду першої інстанції, які не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечить фактичним обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим окрема ухвала Господарського суду Харківської області від 15.06.2020 у справі №922/487/20 підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 269, 270, п. 2 ч.1 статті 275, п.п.2, 4 ч. 1 ст. 277, статтями 281-284, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карготранс 2012" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.06.2020 у справі №922/487/20 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2020.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян