ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/6790/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 (Плахов О.В., Мартюхіна Н.О., Шутенко І.А.) у справі №910/6790/17 Господарського суду Донецької області

за позовом Керівника Слов`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Слов`янської міської ради до 1) Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", 2)Дочірнього підприємства "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов`янський курорт" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про розірвання договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 01.04.1999

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Керівник Слов`янської місцевої прокуратури (далі - Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Слов`янської міської ради (далі - Позивач) в Господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (далі - Відповідач-1) та Дочірнього підприємства "Санаторно-курортний реабілітаційний центр "Слов`янський курорт" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (далі - Відповідач-2) про розірвання договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 01.04.1999.

2. В обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначав, що під час дії договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) серія II-ДН №00000913 від 01.04.1999, Відповідачами допущено низку порушень чинного законодавства, у зв`язку з чим договір підлягає розірванню. Прокурор зазначив, що підставою для представництва є порушення інтересів держави та нездійснення їх захисту Позивачем.

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2017 позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду Донецької області.

Короткий зміст рішення, прийнятого судом першої інстанції

4. Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.03.2019 позовні вимоги задоволено. У задоволенні позову до Відповідача-1 відмовлено.

5. Рішення суду мотивовано тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що під час дії договору з боку орендаря було допущено низку порушень умов договору в частині дотримання земельного і природоохоронного законодавства, зокрема, на території регіонального ландшафтного парку Слов`янський курорт проводилися роботи (демонтаж труб котельної, зняття поверхневого шару ґрунту, рубка дерев), які в подальшому були виявлені інспекторською службою. Також Відповідачем-2 порушуються істотні умови договору щодо сплати земельного податку, у зв`язку з чим позовні вимоги до Відповідача-2 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Суд погодився з доводами Прокурора, що порушення інтересів держави Прокурор вбачає в тому, що Позивачем не вжито заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на усунення порушень земельного і природоохоронного законодавства під час дії спірного договору; не реагування Позивачем на допущені Відповідачами порушення вимог чинного законодавства, зокрема, не звернення до суду з відповідним позовом, і є не здійсненням своїх владних повноважень; Позивач позов Прокурора підтримав; рішенням Господарського суду міста Києва у іншій справі №905/2895/17 стягнуто з Відповідача-2 збитки, завдані порушенням природоохоронного законодавства.

Короткий зміст оскаржуваної постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції

6. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 рішення Господарського суду Донецької області від 25.03.2019 скасовано, а позов на підставі статті 226 ГПК України залишено без розгляду.

7. Постанова суду мотивована тим, що саме лише посилання Прокурора в позовній заяві на те, що уповноважений орган (Позивач) не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо.

Додане Прокурором до матеріалів позову повідомлення про представництво Прокурором інтересів держави від 30.03.2017, яке було направлено Позивачу в день подання позовної заяви (30.03.2017), не може свідчити про фактичне здійснення повідомлення відповідної особи про представництво у розумінні приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Якщо прокурор, що звертається до суду в інтересах держави у позовній заяві не обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, то суд повертає позовну заяву без розгляду. Якщо суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно із зазначеними причинами, а позовна заява прокурора має бути повернута без розгляду на підставі статті 226 ГПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги Прокурора

8. Прокурор подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, в якій просить її скасувати, а справу передати на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

Аргументи учасників справи

Доводи Прокурора, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

9. Суд апеляційної інстанції дійшов хибного висновку, що Прокурором не доведено підстав для представництва інтересів держави в особі Позивача.

10. Необґрунтованим є також висновок апеляційного господарського суду про те, що Прокурором не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів бездіяльності Позивача.

Позиція Позивача у відзиві на касаційну скаргу

11. Позивач відзив на касаційну скаргу не надав, що у відповідності до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень у даній справі у касаційному порядку.

Позиція Відповідача-1 у відзиві на касаційну скаргу

12. Ухвалою Верховного Суду від 19.09.2019 встановлено строк для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу до 10.10.2019, але не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу суду Відповідачу-1 вручено 25.09.2019. Від Відповідача-1 до Верховного Суду 06.11.2019 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить поновити строк для надання відзиву в порядку статті 295 ГПК України. При цьому, в обґрунтування пропуску строку на подачу відзиву, Відповідач-1 причин такого пропуску не навів ні в тексті відзиву, ні в прохальній його частині.

Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 118 ГПК України визначено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи встановлений ухвалою Верховного Суду від 19.09.2019 строк для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу, дату отримання Відповідачем-1 ухвали суду від 19.09.2019 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зважаючи на вимоги статей 118, 295 ГПК України, Суд дійшов висновку, що зазначений відзив підлягає залишенню без розгляду, як такий, що подано за межами процесуального строку.

Позиція Відповідача-2 у відзиві на касаційну скаргу

13. Доводи, викладені Прокурором в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим немає підстав для скасування чи зміни постанови апеляційного господарського суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

14. Як встановили суди попередніх інстанцій, в обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначав, що під час дії договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) серія II-ДН №00000913 від 01.04.1999, Відповідачами допущено низку порушень чинного законодавства, у зв`язку з чим договір підлягає розірванню. Оскільки, незважаючи на порушення вимог законодавства з боку Відповідача-2, що призвело до порушення інтересів Держави, Позивачем не вжито заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на усунення порушень закону, тому, з метою захисту інтересів Держави, Прокурором прийнято рішення про звернення до суду з даним позовом.

15. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів Держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

16. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

17. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів Держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси Держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів Держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

18. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах Держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

19. Дана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

20. Враховуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, Суд зазначає, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не встановлено, що матеріали справи містять належні і допустимі докази того, що Позивач не може або не бажає здійснювати захист інтересів Держави та звертатися до суду з відповідним позовом до Відповідачів, а сама по собі обставина незвернення Позивача з позовом протягом певного часового періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання Позивачем функцій із захисту інтересів Держави.

21. Апеляційний господарський суд, на відміну від суду першої інстанції, дослідив та встановив обставини недотримання Прокурором обов`язкової процедури, передбаченої абзацом 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якої Прокурор зобов`язаний був попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень (Позивача).

22. Дійшовши висновку, що нереагування Позивачем на допущені Відповідачами порушення вимог чинного законодавства, зокрема, не звернення до суду з відповідним позовом, є не здійсненням своїх владних повноважень, суд першої інстанції не врахував, що бездіяльність Позивача не можна вважати встановленою за умов відсутності будь-яких звернень Прокурора до Позивача до подання позову з метою надання останньому можливості відреагувати протягом розумного строку на стверджуване Прокурором порушення інтересів Держави.

23. Водночас, як вірно встановив суд апеляційної інстанції, в матеріалах справи наявний лист (повідомлення) Прокурора від 30.03.3017, адресований Позивачу, яким Прокурор повідомив відповідний орган про звернення до суду від його імені, та 30.03.2017, як вірно встановив апеляційний господарський суд, одночасно, з направленням Позивачу вказаного повідомлення, звернувся до суду з даним позовом.

24. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду другої інстанції про те, що наявність в матеріалах, доданих Прокурором до позовної заяви, повідомлення від 30.03.2017 про представництво інтересів Держави, який направлено Позивачу в день подання позовної заяви, не може свідчити про здійснення Прокурором повідомлення відповідної особи про представництво у порядку, встановленому у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

25. Враховуючи наведене, касаційна інстанція не може погодитися з доводами скаржника про доведення Прокурором підстав для представництва інтересів Держави в особі Позивача, бездіяльність Позивача, яка полягає у незверненні до суду з відповідним позовом, тобто, "нездійснення" Позивачем захисту інтересів Держави, та вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про недоведення Прокурором нездійснення чи неналежного здійснення захисту інтересів Держави у спірних правовідносинах Позивачем (органом, уповноваженим Державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах). З огляду на наведене, доводи касаційної скарги, вказані в пунктах 9, 10 постанови, не є обґрунтованими.

26. Суд звертає увагу на те, що, як зазначено у висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах Держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

27. Відповідно до частини 3 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

28. Отже, зважаючи на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку, що суд першої інстанції безпідставно здійснив розгляд позовних вимог по суті спору, оскільки за наведених вище обставин наявні підстави для залишення позовної заяви Прокурора без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. З огляду на викладене вище, касаційна скарга Прокурора задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо розподілу судових витрат

30. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України (в редакції до 08.02.2020), суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 у справі №910/6790/17залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.