Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/514/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання: Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Сидоров П.В. - довіреність від 01.08.2019, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серія ВН №000350 від 24.10.2018

- від відповідача: Лопатько С.В. - ордер на надання правничої (правової) допомоги, серія АЕ №1028222; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, серія ДП №2556 від 13.03.2020 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський сонях" (м. Вінниця)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" (Житомирська область, Ємільчинський район, смт. Яблунець)

про стягнення 1717766,04 грн.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 233 ГПК України.

ТОВ "Подільський сонях" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до ТОВ "Яблунецький олійний завод" (з врахуванням заяви від 06.08.2020 про зменшення позовних вимог (а. с. 134, 135)) про стягнення 1687665,90 грн., з яких 1472794,39 грн. попередньої оплати, сплаченої за товар, 53548,34 грн. відсотків, 161323,17 грн. збитків, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язання; крім того, 25766,49 грн. судового збору, 1051,00 грн. судового збору за забезпечення позову та 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу

Позовні вимоги позивач обгрунтував посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару; вважає, що сплачені покупцем кошти в розмірі 1502894,53 грн. попередньої оплати за договором поставки № 74-2019 від 04.11.2019 повинні бути йому повернуті відповідачем згідно зі ст. 693 ЦК України.

20.05.2020 до суду від позивача також надійшла заява про забезпечення позову від 18.05.2020 шляхом накладення арешту на рухоме, нерухоме майно відповідача та грошові кошти в межах 1502894,53 грн. вартості оплаченого, але не поставленого товару; заборони посадовим особам відповідача вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу в заставу, іпотеку, користування майна відповідача (а. с. 12-15).

Ухвалою від 21.05.2020 господарським судом в задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову відмовлено з підстав, у ній викладених (а. с. 90, 91).

Ухвалою від 21.05.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання суду на 17.06.2020 о 12:00; витребував від сторін відповідні документи (а. с. 92).

03.06.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 01.06.2020 щодо невизнання позовних вимог в частині процентів, нарахованих на суму попередньої оплати, збитків, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань та витрат на правову допомогу (а. с. 95 - 98).

Ухвалою від 15.07.2020 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 19.08.2020, відклав підготовче засідання суду (а. с.121).

06.08.2020 до суду від позивача надійшов супровідний лист з рахунком від 30.04.2020 та платіжним дорученням №6898 від 18.05.2020 на суму 20000,00 грн., в якості доказу понесених витрат на правову допомогу; заява від 06.08.2020 про зменшення позовних вимог до суми 1687665,90 грн., з яких 1472794,39 грн. попередньої оплати, сплаченої за товар, 53548,34 грн. відсотків, 161323,17 грн. збитків, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язання; крім того, 25766,49 грн. судового збору, 1051,00 грн. судового збору за забезпечення позову та 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 131 - 135).

Відповідними хвалами від 06.08.2020 господарський суд (а. с. 141; 143, 144):

- задоволив заяву позивача від 06.08.2020 про зменшення позовних вимог;

- закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.09.2020 о 14:30.

Ухвалою від 01.09.2020 господарський суд задовольнив клопотання відповідача про участь в засіданні суду в режимі відеоконференції, проведення якої доручив Кіровському районному суду м. Дніпропетровська (а. с. 148).

04.09.2020 до суду від відповідача надійшли клопотання про розстрочку виконання рішення суду від 04.09.2020 та про відмову в задоволенні вимоги щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 150 - 152).

В засіданні суду представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду в режимі відеоконференції позовні вимоги визнала в частині основного боргу, щодо стягнення збитків заперечила, оскільки вважає їх нарахування безпідставним; щодо стягнення витрат на правничу допомогу заперечила з підстав, зазначених у вказаному клопотанні; просила не розглядати клопотання про розстрочку виконання рішення суду від 04.09.2020 у зв`язку з намірами подати аналогічне клопотання після постановлення рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

04.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунецький олійний завод" (постачальник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський сонях" (покупець/позивач) укладено договір № 74-2019 (далі - договір) (а. с. 16,17), за п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в кількості та за ціною, яка вказується в рахунках та видаткових накладних, що є невід`ємною частиною договору; у разі необхідності сторони складають специфікації.

У п. 4.2 договору вказано, зокрема, що покупець здійснює оплату партії поставленого товару згідно з рахунком, який постачальник надає покупцеві протягом 1 (одного) робочого дня засобами електронного або факсимільного зв`язку (або з умовами, які викладені в додатковій угоді, що складається за потребою сторін).

Так, відповідно до специфікації №1 від 04.11.2019, яка є невід`ємною частиною договору, відповідач зобов`язався поставити позивачу шрот соняшниковий в кількості 500.00 тон за ціною 3583,35 грн. без ПДВ, або 4300,00 грн. з ПДВ, на загальну суму 2150010,00 грн. з ПДВ до 30.11.2019, а позивач - здійснити оплату у розмірі 100% вартості товару відповідно до виставленого рахунку (а. с. 18).

Відповідачем надано позивачу на оплату рахунок № СФ-0000001 від 04.11.2019 на суму 2150010,00 грн. із строком оплати до 08.11.2019 (а. с. 20).

За вказаним рахунком позивач перерахував відповідачу до вказаної дати включно, 1225505,70 грн. згідно з такими платіжними дорученнями (а. с. 37 - 40): № 586 від 04.11.2019 - 301001,40 грн.; №590 від 06.11.2019 - 258001,20 грн.; №594 від 06.11.2019 - 258001,20 грн; №607 від 08.11.2019 - 408501,90 грн.

Також позивачем перераховано відповідачу ще 924504,30 грн. згідно з такими платіжними дорученнями (а. с. 41, 42): № 6053 від 18.11.2019 - 103200,48 грн.; № 6100 від 25.11.2019 - 821303,82 грн., а всього на загальну суму 2150010,00 грн.

Відповідно до специфікації №2 від 29.11.2019, яка є невід`ємною частиною договору, відповідач зобов`язався поставити позивачу шрот соняшниковий в кількості 500.00 тон за ціною 3958,35 грн. без ПДВ, або 4750,00 грн. з ПДВ, на загальну суму 2375010,00 грн. з ПДВ до 31.12.2019, а позивач - здійснити оплату у розмірі 100% вартості товару відповідно до виставленого рахунку (а. с. 19).

Відповідачем надано позивачу на оплату рахунок № СФ-0000006 від 29.11.2019 - на суму 1002254,22 грн. із строком до оплати до 05.12.2019 (а. с. 21).

За вказаним рахунком позивач перерахував відповідачу до вказаної дати включно, 991454,22 грн. згідно з такими платіжними дорученнями (а. с. 43 - 46): № 6112 від 29.11.2019 - на суму 498752,10 грн.; №6116 від 29.11.2020 - на суму 166250,70 грн.; № 6117 від 29.11.2019 - на суму 223250,94 грн.; № 6145 від 05.12.2019 - на суму 103200,48 грн.

Всього позивачем за період з 04.11.2019 по 05.12.2010 перераховано відповідачу 3 141 464, 22 грн. в рахунок оплати за товар згідно з договором.

За специфікацією №1 відповідач поставив позивачу товар в кількості 381,062 тон на суму 1 638 569,69 грн., що підтверджується такими видатковими накладними:

- №РН-0000001 від 22.11.2019 - 25,820 тон - на суму 111026,52 грн. (а. с. 22);

- №РН-0000004 від 26.11.2019 - 25,120 тон - на суму 108016,50 грн. (а. с. 23);

- №РН-0000005 від 26.11.2019 - 23,280 тон - на суму 100104,47 грн. (а. с. 24);

- №РН-0000007 від 28.11.2019 - 23.020 тон - на суму 98986,46 грн. (а. с. 25);

- №РН-0000009 від 29.11.2019 - 26.840 тон - на суму 115412,53 грн. (а. с. 26);

- №РН-0000010 від 29.11.2019 - 28.680 тон - на суму 123324,58 грн. (а. с. 27);

- №РН-0000012 від 03.12.2019 - 24.340 тон - на суму 97360,49 грн. (а. с. 28);

- №РН-0000013 від 03.12.2019 - 22.660 тон - на суму 90640,45 грн. (а. с. 29);

- №РН-0000014 від 04.12.2019 - 28.060 тон - на суму 120658,56 грн. (а. с. 30);

- №РН-0000015 від 06.12.2019 - 26.200 тон - на суму 112660,52 грн. (а. с. 31);

- №РН-0000016 від 09.12.2019 - 25.960 тон - на суму 111628,52 грн. (а. с. 32);

- №РН-0000017 від 10.12.2019 - 27.540 тон - на суму 118422,55 грн. (а. с. 33);

- №РН-000021 від 11.12.2019 - 25.180 тон - на суму 108274,50 грн. (а. с. 34);

- №РН-0000025 від 16.12.2019 - 28.160 тон - на суму 121088,57 грн. (а. с. 35);

- №РН-0000023 від 16.12.2019 - 23.480 тон - на суму 100964,47 грн. (а. с. 36).

За специфікацією №2 від 29.11.2019 товар відповідач позивачу не поставляв.

Враховуючи оплату товару на загальну суму 3 141 464,22 грн. та поставку товару на суму 1 638 569,69 грн., відповідачем не поставлено товару на загальну суму 1502894,53 грн. виходячи з такого розрахунку (3141464,22 - 1638569,69).

Відповідно до п. 11.1 договору він вступає в дію з моменту його підписання і скріплення печатками. Договір діє протягом року та продовжує свою дію до виконання сторонами всіх свої зобов`язань.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, позивачем направлено на адресу відповідача вимогу від 30.04.2020, про повернення попередньої оплати на суму 1 502 894,53 грн., сплати 53548,34 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та 161323,17 грн. збитків, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язання, про що свідчать опис вкладення до листа, фіскальний чек та поштова накладна (а. с. 47 - 52), яка залишена відповідачем без задоволення.

Наведені обставини вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, що призвело до звернення позивача до суду з метою захисту порушених прав та інтересів із вказаним позовом.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що відповідач повернув позивачу 30100,14 грн. за шрот соняшниковий, про що свідчить платіжне доручення №191 від 31.07.2020 (а. с. 135), тому в цій частині слід закрити провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Доказів повернення відповідачем позивачу решти коштів в сумі 1 472 794,39 грн. матеріали справи не містять.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За ч. 1 ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2019 сторонами укладено договір поставки №74-2019.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - згідно вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормами ч. 1 та ч. 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

За ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

3.1. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 472 794,39 грн. попередньої оплати, сплаченої за товар.

Згідно із частинами 1, 2 статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Умовою застосування норми ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України є належне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, враховуючи, що відповідач доказів повернення зазначеної суми як попередньої оплати суду не надав, вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 1 472 794,39 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

3.2. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 53548,34 грн. процентів.

Згідно з ч. 3 ст. 693 ГПК України, серед іншого, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві, або повернення йому суми попередньої оплати.

Згідно із ч. 1 ст. 536 Цивільного кодексу України, зокрема, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти.

Частиною 2 ст. 536 ЦК України унормовано, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, на думку суду, обов`язок сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами передбачений Цивільним кодексом України. Договором сторони можуть встановлювати лише їх розмір.

Умовами договору поставки №74-2019 від 04.11.2019 розмір процентів за користування чужими грошовими коштами сторонами не врегульовано.

Разом з тим, ч. 6. ст. 231 ГК передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві та перевіреним судом, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 01.01.2020 по 30.04.2020 становить 53648,34 грн.

Вказана сума є обґрунтованою та підлягає задоволенню господарським судом.

3.3. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 161323,17 грн. збитків, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язання.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у зв`язку з неотриманням від відповідача товару за договором та специфікаціями в розмірі 327,664 тон (з яких, 118,937 тон за ціною 4300,00 грн. з ПДВ. та 208,727 тон за ціною 4750,00 грн. з ПДВ.) на суму 1502894,53 грн., позивач для виконання своїх зобов`язань перед іншими своїми контрагентами, був змушений придбати товар у третіх осіб за цінами, які були вище ніж встановлено сторонами у специфікаціях № 1 від 04.11.2019 та №2 від 29.11.2019.

Так, у ПП "Оліяр" придбано товар в кількості 330,000 тон, за ціною 5079,00 грн., що на 779,00 грн. дорожче ніж в специфікації № 1, та на 329,00 грн. - ніж в специфікації № 2, тобто позивач поніс додаткові збитки в розмірі 161323,17 грн., виходячи з такого розрахунку:

- 118,937 тон х 779,00 грн. = 92651,92 грн. (збитки за спец.№ 1 від 04.11.2019);

- 208,727 тон х 329,00 грн. = 68671,25 грн. (збитки за спец. №2 від 29.11.2019).

Всього на загальну суму 161323,17 грн. (92651,92 + 68671,25 грн.).

За ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, серед іншого, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Таким чином, вказана сума збитків також є обґрунтованою та підлягає задоволенню господарським судом.

4. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Матеріали справи не містять доказів сплати заявленого боргу на загальну суму 1687665,90 грн. та мирного врегулювання спору.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню на суму 1472794,39 грн. попередньої оплати; 53548,34 грн. відсотків та 161323,17 грн. збитків, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язання.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

5.1. Стосовно сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, враховуючи розмір задоволених позовних вимог.

5.2. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

В матеріалах справи є копії довіреності від 01.08.2020, для представлення інтересів ТОВ "Подільський сонях" та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.10.2018 серії ВН № 000350 адвоката Сидорова П.В (а. с. 83, 84).

За ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, захиститись у разі подання необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару за професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, суми, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Матеріали справи містять копії рахунку від 30.04.2020 на суму 75000,00 грн. та платіжного доручення №6898 від 18.05.2020 на суму 20000,00грн, як доказ понесених витрат на правничу допомогу (а. с. 132, 133).

Згідно із ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Разом з тим, неспівмірність таких витрат відповідачем не доведено, тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

З огляду на обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи принцип розумності судових витрат, суд вважає що вимога позивача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу в сумі 20000,00 грн. підлягає задоволенню.

Керуючись п. 2 ч. 1ст. 231, ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення 30100,14 грн. попередньої оплати.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецикий олійний завод" (11250, Житомирська область, Ємільчинський район, смт. Яблунець, вул. Героїв України, 81; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський сонях" (21007, м. Вінниця, вул. Стрілецька, 16а, оф. 11; ):

- 1472794,39 грн. попередньої оплати;

- 53548,34 грн. відсотків;

- 161323,17 грн. збитків, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язання;

- 25314,99 грн. судового збору;

- 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.09.20

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронну адресу: згідно з заявою від 17.06.2020

3 - відповідачу: 11250, Житомирська область, Ємільчинський район, смт. Яблунець, вул. Героїв України, 81 та на електронну адресу представника: advokat.kontora@meta/ua