РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2020Справа № 910/10081/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРТІС» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 21, корпус В, поверх 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн-Фундамент» (01033, м. Київ, вул.Шота Руставелі, 33 Б, нежиле приміщення 27)

про стягнення заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13 липня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРТІС» (позивач) надійшла позовна заява № 10/07/1-2020 від 10.07.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн-Фундамент» (відповідач) про стягнення грошових коштів на суму в розмірі 99 676, 09 грн. за договором № 143/17 від 11.12.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором № 143/17 від 11.12.2017 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не здійснює оплату за поставлений товар з березня 2018 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.07.2020 року було прийнято вказану позовну заяву до провадження, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику представників сторін.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Ч. 1 ст. 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

02.09.2020 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, який був приєднаний судом до матеріалів справи.

10.09.2020 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, яку суд приєднав до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАРТІС», в якості Постачальника та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАЛАЙН-ФУНДАМЕНТ», в якості Покупця, був укладений Договір №143/17, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця металопродукцію, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Товар і здійснити його оплату, на умовах цього Договору» (п. 1.1. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору кількість, асортимент та розгорнута номенклатура Товару, що передається за цим Договором, зазначається у Рахунках-фактурах Постачальника які мають силу Специфікації, або в інших додатках до цього Договору та визначаються у видаткових накладних.

Позивачем, з урахуванням отриманого від Відповідача замовлення, виставлялися Рахунки-фактури із зазначенням асортименту, кількості та ціни Товару.

Також Сторонами Договору, у відповідності до п.5.1., погоджено, що передача Товару здійснюється відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс у редакції Міжнародної Торгівельної Палати від 01.01.2010 р. на умовах, що зазначені у Рахунках-фактурах або інших додатках до цього Договору. При відсутності відповідної вказівки в Рахунку-фактурі/видатковїй накладній за базис поставки Сторони приймають умови EXW (склад Постачальника), що розташований за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська,21.

Відповідно до п. 4.1.1. Договору при передачі Товару Постачальник передає Покупцеві по одному примірнику товаросупроводжувальних документів на кожну партію Товару: рахунок-фактура; видаткова накладна або акт прийому-передачі; сертифікат якості (копія)».

Також у відповідності до цього пункту, сторони, підписуючи цей Договір, погодили, що факт отримання Покупцем Товару по видатковій накладній підтверджує передачу вказаних в цьому пункті договору оригіналів документів, в тому числі наявність у Покупця відповідного Рахунку-фактури, і не потребує подальшого доведення Передачі Постачальником Покупцю факту передачі цих документів.

Постачальником був переданий Товар на вищезазначених умовах - за вказаними адресами (п. 5.1. Договору) за такими видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, а доставка підтверджується товарно-транспортними накладними (ТТН), копії яких також містяться в матеріалах справи Відповідачем Товар був прийнятий за вищевказаними Видатковими накладними повноважним представником за довіреністю, що підтверджується підписом та печаткою представника Покупця у Видаткових накладних та Товарно-транспортних накладних.

Також, пунктом 5.2. Договору сторонами було погоджено, що товар вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем з моменту підписання видаткової накладної або акту прийому-передачі, з цього моменту переходить право власності на Товар до Покупця та всі пов`язані з ним ризики.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням погодженого пункту Договору, Позивачем свої зобов`язання по Договору були виконані належним чином та в повному обсязі.

Відповідач в свою чергу не заперечує проти того, що між ним та позивачем існували договірні зобов`язання та не заперечує, що ним був отриманий та не оплачений товар, однак заперечує проти розрахунку нарахувань позивача з огляду на те, що позивач нібито здійснює нарахування на суми, що були сплачені відповідачем по договору, який припинив свою дію.

Однак, суд не погоджується з твердженнями відповідача з огляду на те, що договір в частині взаєморозрахунків діє до повного розрахунку між сторонами, строки нарахування заборгованості були проведені позивачем з дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Судом перевірено розрахунок, здійснений позивачем та встановлено, що він відповідає вимогам законодавства, умовам договору та є арифметично правильним.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, пконом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В той же час, Сторонами в Договорі погоджені інші умови оплати.

Відповідно до погоджених Сторонами умов у п. 3.5. Договору передбачено, що передплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах в розмірі 100% вартості Товару протягом 3-х трьох) банківських днів від дати Рахунку-фактури, а у відповідності до п. 3.6. Договору «Постачальник вправі відвантажити Товар згідно потреб Покупця без отримання попередньої оплати. При цьому Покупець сплачує вартість отриманого товару та доставку протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Товару.»

П. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (Закон 2346-111, в редакції від 13.02.2020 року) зазначено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі, тобто, виходячи з цієї норми, датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Однак, в порушення п. 3.6. Договору, Відповідачем, були здійснені часткові оплати.

У відповідності до п. 3.1. Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (затверджена Постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року, із змінами внесеними Постановою НБУ №56 від 24.04.2020 року), платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

При укладення Договору Сторонами в п. 3.7. Договору було погоджено, що в платіжному дорученні на оплату Товару в призначенні платежу Покупець повинен зазначати як підставу оплати цей Договір, посилання на його дату та номер. Сторони погодили, що у випадку зазначення Покупцем в призначенні платежу іншої підстави, як то Рахунок-фактуру або видаткова накладна - Постачальник зараховує кошти за цим Договором (в тому числі в рахунок оплати несплаченої поставки на дату надходження коштів).

З урахуванням вищевказаного погодженого Сторонами положення Договору, та зважаючи, що у Відповідача станом 12.12.2017 р. - дата першої поставки за Договором (за Видатковою накладною №28768 від 12.12.2017 р., з якої починається прострочення виконання зобов`язання з боку Відповідача), не було заборгованості за попередні поставки, що підтверджується Актом звірки розрахунків за період з 11.12.2017 р. за станом на 10.07.2020 р. (який додається до цієї Позовної заяви), вказані вище грошові кошти за вищезазначеними платіжними дорученнями отримані від Відповідача були зараховані Позивачем в рахунок оплати Товару, який був переданий Відповідачу та не був оплачений вчасно.

Тобто, зарахування грошових коштів отриманих Позивачем від Відповідача здійснювалось в рахунок погашення неоплаченого - у порядку черговості (на дату отримання таких грошових коштів) Товару, що відповідає раніше згаданому та вищезазначеному п. 3.6. Договору.

Відповідно до п. 3.6. Договору постачальник вправі відвантажити Товар згідно з потребами Покупця без отримання попередньої оплати. При цьому Покупець сплачує вартість отриманого Товару та доставку протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Товару, Відповідач був зобов`язаний оплатити отриманий Товар у вказані строки, тобто:

Згідно з Видатковою накладною №28768 від 12.12.2017 р. - до 23.12.2017 р. (22.12.2017 р. - останній день оплати);

Згідно з Видатковою накладною №29391 від 20.12.2017 р. - до 31.12.2017 р. (30.12.2017 р. - останній день оплати);

Згідно з Видатковою накладною №951 від 18.01.2018 р. - до 29.01.2018 р. (28.01.2018 р. - останній день оплати);

Згідно з Видатковою накладною №1499 від 25.01.2018 р. - до 05.02.2018 р. (04.02.2018 р. - останній день оплати).

Проте, Відповідачем, у порушення взятих на себе зобов`язань, за належним чином отриманий по Договору Товар, було здійснено оплату із порушенням строків, і тому в нього утворилася заборгованість перед Позивачем.

Тобто, враховуючи вищевикладене та вказані часткові оплати. Відповідач в період з 12.12.2017 р. по 01.03.2018 р. здійснив оплату на загальну суму 1 028 718 грн. 20 коп., в той час коли сума переданого Товару в період з 12.12.2017 р. по 25.01.2018 р. становить 1 094 490 грн.20 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів, а згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені ст. 611 ЦК України. Відповідно до частини 3 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч.ч. 1-3 ст. 193 та ч.ч. 1-3 ст. 216 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу країни з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ним Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610, ч, 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Укладеним між Позивачем та Відповідачем Договором, пунктом 6.1. встановлено, що у випадку порушення умов даного Договору Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та відповідним чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобов`язання.

П. 6.3. Договору передбачено, що у разі порушення строків оплати за Товар та строків приймання Товару, вказаних в п. 3.6. цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позовна давність не збільшувалась за домовленістю сторін.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 232 ГК України, ст.ст. 33, 34, 73 , 74, 86, 98, 104, 129, 165, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАЛАЙН ФУНДАМЕНТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн-Фундамент» (01033, м. Київ, вул.Шота Руставелі, 33 Б, нежиле приміщення 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРТІС» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 21, корпус В, поверх 1, код ЄДРПОУ4350636) 99 676 гри. заборгованості з яких: 65 772 грн. 00 коп. - основного боргу: 8 253 грн. 01 коп. - 3% річних та 25 651 грн. 08 коп. - інфляційних втрат; та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повне рішення складено 14.09.2020 р.

Суддя М.В. Данилова