ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 справа № 914/169/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар судового засідання Пукач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства Сортнасіннєовоч-Львів, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукти, м.Львів

про стягнення безпідставно набутих коштів.

Ціна позову 60000,00грн.

За участю представників:

від позивача: не викликався;

від відповідача: не викликався;

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Приватного акціонерного товариства Сортнасіннєовоч-Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукти про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 60000,00грн.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 03.03.2020р. В судовому засіданні 03.03.2020р. розгляд справи відкладено на 24.03.2020р.

Враховуючи вжиті державою карантинні заходи, з метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків, ухвалою суду від 18.03.2020р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 28.04.2020р. У зв`язку з продовженням карантинних заходів, та враховуючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, ухвалами суду від 28.04.2020р., від 12.05.2020р. розгляд справи відкладався до 16.06.2020р. Ухвалою суду від 16.06.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 07.07.2020 р. В судовому засіданні 07.07.2020р. відкладено розгляд справи на 14.07.2020р. та ухвалою суду від 16.07.2020р. розгляд справи відкладено на 08.09.2020р.

13.08.2020р. від позивача подано заперечення за вх.№24255/20 на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в яких позивач зазначає, що строк виконання зобов`язання оплати за поставлений товар визначається згідно із ст. 692 ЦК України (з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на товар). Відтак, у ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» виник обов`язок оплатити переданий товар за видатковою накладною № ЛМ-РФ/0000014 - 24.06.2015р., за видатковою накладною № ЛМ-ОФ/ОООООП - 01.08.2015р., однак строк позовної давності за видатковою накладною № ЛМ-ОФ/0000014 від 23.06.2015р. сплив 24.06.2018р., за видатковою накладною № ЛМ-ОФ/0000017 від 31.07.2015р. 01.08.2018р. З огляду на те, що за вимогою про сплату грошових коштів за договором поставки сплив строк позовної давності, тому зарахування зустрічних вимог не допускається в силу п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України. Також позивач зазначає, що в провадженні господарського суду Львівської області перебуває справа №914/253/20 за позовом ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» до ТОВ «Львівморепродукти» про стягнення 127441,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів. Оскільки, між сторонами наявний спір, то відносно характеру зобов`язання з повернення безпідставно набутих грошових коштів, його змісту, умов виконання та суми грошових коштів, яка підлягає поверненню - припинення зобов`язання зарахуванням, на думку позивача, не допускається у зв`язку з відсутністю прозорості вимог. Крім цього, позивач зазначає, що 11.08.2020р. ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» на адресу ТОВ «Львівморепродукти» надіслано заперечення на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, що виключає проведення зарахування у добровільному порядку (копії заперечення та фіскального чеку від 11.08.2020р. із описом вкладення у лист долучено до матеріалів справи).

В судове засідання 08.09.2020р. позивач явки повноважного представника не забезпечив, від позивача подано клопотання за вх.№26166/20 від 08.09.2020р. про розгляд справи без участі представника позивача та за наявними у справі матеріалами.

07.07.2020р. від відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі за вх.№21296/20 від 07.07.2020р., яке обґрунтоване наступним. Відповідач зазначає, що 23.06.2015р. між ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» та ТОВ «Львівморепродукти» укладено договір поставки №14 від 23.06.2015р., на виконання умов якого відповідач поставив позивачу товар згідно видаткових накладних №ЛМ-ОФ/0000014 від 23.06.2015р., № ЛМ-ОФ/0000017 від 31.07.2015р. на загальну суму 200703,97грн. Оскільки, як зазначає відповідач, строк сплати коштів за поставлений товар у договорі поставки №14 від 23.06.2015р. не встановлений, відповідач 02.03.2020р. за вих.№01-31 направив на адресу ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» вимогу про оплату у семиденний строк з моменту отримання вимоги грошових коштів за отриманий товар згідно договору №14 від 23.06.2015р., яка вручена ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» 12.03.2020р. (копії договір поставки №14 від 23.06.2015р., видаткових накладних №ЛМ-ОФ/0000014 від 23.06.2015р., № ЛМ-ОФ/0000017 від 31.07.2015р., вимогу про оплату від 02.03.2020р. за вих.№01-31 із фіскальним чеком від 02.03.2020р. і описом вкладення у лист, а також відстеження вказаного відправлення на сайті органу поштового зв`язку долучено до матеріалів справи). Таким чином, як зазначає відповідач, заборгованість у ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» перед ТОВ «Львівморепродукти» за договором №14 від 23.06.2015р. згідно видаткових накладних №ЛМ-ОФ/0000014 від 23.06.2015р., № ЛМ-ОФ/0000017 від 31.07.2015р. становить 200703,97грн. 06.07.2020р., як зазначає відповідач, ТОВ «Львівморепродукти» прийнято рішення про зарахування зустрічних однорідних вимог заявою №01-37 від 06.07.2020р. (копію заяви із фіскальним чеком від 06.07.2020р. і описом вкладення у лист долучено до матеріалів справи). На думку відповідача вимоги є зустрічними, однорідними та такими, строк виконання яких настав, оскільки ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» є кредитором у зобов`язанні за яким подано позов до ТОВ «Львівморепродукти» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 60000 гри., і є боржником у зобов`язанні за яким ТОВ «Львівморепродукти» здійснено зарахування. Відповідач зазначає, що вимоги є однорідними, адже стосуються передачі грошових коштів і за першим, і за другим зобов`язанням. Таким чином, на думку відповідача у нього відсутні зобов`язання перед позивачем щодо повернення коштів в сумі 60000,00грн. у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В судове засідання 08.09.2020р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції, внесенням до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали суду від 16.07.20р., відстеженням поштового відправлення за №677 на офіційному сайті АТ Укрпошта згідно до якого поштова кореспонденція отримана адресатом (відповідачем).

17.07.2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі - Закон № 731-ІХ), у прикінцевих та перехідних положеннях якого зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII Прикінцеві положення Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020.

Станом на 08.09.2020 жодних заяв чи клопотань не поступало.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, визнання явки учасників справи не обов`язковою, та те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 20 січня 2017 року приватним акціонерним товариством «Сортнасіннєовоч-Львів» здійснено безготівковий переказ грошових коштів в сумі 60000грн. на банківський рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти», що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 20.01.2017р. В графі «призначення платежу» платником зазначено «Поворотна фінансова допомога згідно договору №2/17 від 20.01.2017 Без ПДВ». Однак, як зазначає позивач, договір поворотної фінансової допомоги між ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» та ТОВ «Львівморепродукти» не був укладеним, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами.

Позивач зазначає, що з метою повернення грошових коштів, ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» 14.07.2017р. надіслано на адресу ТОВ «Львівморепродукти» вимогу про повернення грошових коштів від 13.07.2017р. (поштове відправлення із штриховим кодовим ідентифікатором №672) та 10.08.2017р. повторно надіслано на адресу ТОВ «Львівморепродукти» вимогу про повернення грошових коштів від 13.07.2017р. (поштове відправлення із штриховим кодовим ідентифікатором №495). Позивач вказує на те, що дані поштові відправлення із вимогами про повернення грошових коштів від 13.07.2017 р. повернуто відділенням поштового зв`язку «Укрпошта» відправнику із зазначенням підстави: «за закінченням терміну зберігання». Позивач зазначає, що з метою з`ясування причин не вручення вищевказаних поштових відправлень, звертався із запитом від 09.10.2017 р. до Львівської дирекції Українського державного

підприємства поштового з в`язку «Укрпошта». Листом від 26.10.2017р. №12-04-290 ЛД УДППЗ «Укрпошта» повідомила наступне: лист з оголошеною цінністю з рекомендованим повідомленням про вручення №672 прийняте до відділення поштового зв`язку Львів-19 14.07.2017р. та переадресоване згідно з заявою до відділення поштового зв`язку Львів-24. Після надходження дане поштове відправлення доставлено за вказаною адресою одержувача та у зв`язку із відсутністю адресата залишено повідомлення форми 22. Щодо листа з оголошеною цінністю з рекомендованим повідомленням про вручення №495, то він прийнятий до пересилання у ВПЗ Львів-19 10.08.2017 р. та переадресований згідно з заявою до відділення поштового зв`язку Львів-24 і в день надходження до відділення зв`язку Львів-24 14.08.2017р. листоношею відділення зв`язку повідомлено про надходження даного листа, однак останнім не отримано та повернуто адресату за закінченням терміну зберігання. На думку позивача відповідач безпідставно набув грошові кошти в сумі 60000,00грн., які станом на дату звернення із позовом не повернуто позивачу, тому просить стягнути з відповідача вказану суму коштів.

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Обставини, встановлені судом.

20 січня 2017 року Приватним акціонерним товариством «Сортнасіннєовоч-Львів» здійснено оплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» в сумі 60000грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 20.01.2017р., Випискою АТ «Укрсиббанк» по рахунку ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» з 01.01.2017р. до 31.01.2017р. В графі «призначення платежу» у платіжному доручені №15 від 20.01.2017р. платником вказано «Поворотня фінансова допомога згідно договору №2/17 від 20.01.2017 Без ПДВ».

Відповідно до статті 1047 Цивільного Кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Однак, як зазначає позивач, договір поворотної фінансової допомоги між ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» та ТОВ «Львівморепродукти» не був укладеним, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами. Доказів в підтвердження укладення договору №2/17 від 20.01.2017 поворотньої фінансової допомоги не подано.

Позивач надсилав відповідачу вимогу від 13.07.2017р. про повернення грошових коштів, зокрема в розмірі 60000,00грн. сплачених платіжним дорученням №15 від 20.01.2017р., що підтверджується описами вкладення в цінний лист та фіскальними чеками №672 від 14.07.2017р. та №495 від 10.08.2017р.

Вищевказані поштові відправлення із вимогами про повернення грошових коштів від 13.07.2017р. повернуто відділенням поштового зв`язку Укрпошта відправнику із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання.

З метою з`ясування причин невручення вищевказаних поштових відправлень, позивач звертався із запитом від 09.10.2017 р. до Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта.

Листом від 26.10.2017 р. №12-04-290 ЛД УДППЗ Укрпошта повідомила наступне. Лист з оголошеною цінністю з рекомендованим повідомлення про вручення №672 прийняте до відділення поштового зв`язку Львів-19 14.07.2017 р. та переадресоване згідно з заявою до відділення поштового зв`язку Львів-24. Після надходження дане поштове відправлення доставлено за вказаною адресою одержувача та у зв`язку із відсутністю адресата залишено повідомлення форми 22. Вказане поштове відправлення повернуто адресату 31.07.2017 р. за закінченням терміну зберігання. Лист з оголошеною цінністю з рекомендованим повідомленням про вручення №495 прийняте до пересилання у ВПЗ Львів-19 10.08.2017 р. та переадресоване згідно з заявою до відділення поштового зв`язку Львів-24. В день надходження вищезазначеного поштового відправлення до відділення зв`язку Львів-24 14.08.2017 р. листоношею відділення зв`язку повідомлено одержувача про надходження даного рекомендованого листа. Однак, не отримано останнім та повернуто адресату 28.08.2017 р. за закінченням терміну зберігання.

Позивач у позові зазначає, що між ПрАТ Сортнасіннєовоч-Львів та ТОВ Львівморепродукти не укладено договору поворотної фінансової допомоги, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору грошові кошти в сумі 60000,00грн. є такими, що набуті ТОВ Львівморепродукти без достатніх правових підстав та в силу ст.1212 ЦК України повинні бути повернуті позивачу.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не повернув позивачу перерахованих коштів у зв`язку із чим позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 60000,00грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При зверненні до суду із позовом про стягнення з ТОВ Львівморепродукти перерахованих коштів в сумі 60000,00грн. ПрАТ Сортнасіннєовоч-Львів керується нормами ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 р. у справі N 5006/18/13/2012 викладено правову позицію, згідно з якою аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Отже, при застосуванні наведеної норми закону підлягають встановленню такі факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Як вбачається з матеріалів справи, грошові кошти в сумі 60000,00грн. безпідставно отримані ТОВ Львівморепродукти від ПрАТ Сортнасіннєовоч-Львів. Обставини справи свідчать, що між ПрАТ Сортнасіннєовоч-Львів та ТОВ Львівморепродукти відсутні договірні відносини щодо поворотньої фінансової допомоги, договір №2/17 від 20.01.2017 сторонами не укладений, доказів протилежного не надано. Таким чином, враховуючи відсутність підстав в отриманні ТОВ Львівморепродукти грошових коштів у сумі 60000,00грн., у відповідача відсутні підстави для набуття даних грошових коштів.

За загальним правилом, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, договору поворотної фінансової допомоги №2/17 від 20.01.2017р., на який є покликання у платіжному дорученні №15 від 20.01.2017р., не укладено, відтак грошові кошти у сумі 60000,00грн. надані ТОВ Львівморепродукти згідно платіжного доручення №15 від 20.01.2017р. із призначенням платежу «Поворотня фінансова допомога згідно договору №2/17 від 20.01.2017 Без ПДВ», є такими, що набуті ТОВ Львівморепродукти без достатніх правових підстав та в силу ст.1212 ЦК україни підлягають поверненню ПрАТ Сортнасіннєовоч-Львів.

У зв`язку з неповерненням відповідачем коштів в повному обсязі вимога позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі 60000,00грн. обґрунтована і підлягає до задоволення.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі за вх.№21296/20 від 07.07.2020р. у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог суд зазначає.

Умови припинення господарських зобов`язань визначено статтею 202 Господарського кодексу України (далі - ГК), за змістом якої господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 601 ЦК, яка кореспондується з положеннями статті 203 ГК, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: - бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); - бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); - строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Разом із тим слід зауважити, що однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, 07.07.2020р. ТОВ «Львівморепродукти» подало до суду клопотання про закриття провадження у справі за вх.№21296/20 від 07.07.2020р. у зв`язку із відсутністю предмету спору з огляду на те, що 06.07.2020р. ТОВ «Львівморепродукти» було направлено на адресу ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №01-37 від 06.07.2020р.

У відповідь на цю заяву позивач у запереченнях від 11.08.2020 повідомив відповідача про те, що не визнає припинення зобов`язань зарахуванням через відсутність передбачених статтею 602 ЦК України умов для такого зарахування у зв`язку із спливом позовної давності. Разом із тим ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» протягом розгляду справи у суді заперечено заборгованість визначену ТОВ «Львівморепродукти» у заяві про зарахування зустрічних вимог, що свідчить про спірність заявлених відповідачем зустрічних вимог. Таким чином, направлення заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо своєчасного перерахування грошових коштів за отриманий за договором товар.

Як вбачається із заяви про зарахування зустрічних вимог №01-37 від 06.07.2020р., між сторонами виникли правовідносини за договором №14 від 23.06.2015р. згідно видаткових накладних №ЛМ-ОФ/0000014 від 23.06.2015р., № ЛМ-ОФ/0000017 від 31.07.2015р. щодо поставки товару, до яких застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Умовами договору №14 від 23.06.2015р. строк оплати коштів за поставлений товар не визначено.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином строк оплати поставленого товару за видатковими накладними №ЛМ-ОФ/0000014 від 23.06.2015р. настав 24.06.2015р., № ЛМ-ОФ/0000017 від 31.07.2015р. 01.08.2015р.

Згідно із ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України).

Відтак, строк позовної давності за видатковою накладною № ЛМ-ОФ/0000014 від 23.06.2015р. сплив 24.06.2018 р., за видатковою накладною № ЛМ-ОФ/0000017 від 31.07.2015 р. 01.08.2018р.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема у разі спливу позовної давності.

З огляду на те, що сплив строк позовної давності за вимогою про сплату грошових коштів за договором поставки №14 від 23.06.2015р., відтак, зарахування зустрічних вимог не допускається згідно вимог п.4 ч.1 ст.602 ЦК України.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів повернення коштів в сумі 60000,00грн. відповідачем не представлено, відтак грошові кошти в сумі 60000,00грн. підлягають поверненню позивачу.

Представником позивача в позовній заяві визначено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00грн. і поштові витрати в розмірі 200,00грн., та вказані суми позивач просить стягнути за результатами розгляду справи з відповідача. Однак доказів в підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною позивача не подано, як і не надано договору про надання правничої допомоги позивачу та не подано документально обґрунтованого розрахунку понесених поштових витрат. Відтак, враховуючи вимоги ст. 126 ГПК України, у суду відсутні правові підстави для розподілу витрат пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката та поштових витрат.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівморепродукти (79035, м.Львів, вул.Липова Алея, буд.5, ідентифікаційний код 25236666) на користь Приватного акціонерного товариства Сортнасіннєовоч-Львів (79019, м.Львів, проспект В.Чорновола, буд.45 А, корп. 13, ідентифікаційний код 00492302) 60000,00грн. безпідставно набутих коштів та 2102,00 судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 17.09.2020р.

Суддя С.В. Іванчук