ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020м. ДніпроСправа № 904/2825/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Весна", с.Дмитрівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Хім-Агро-60", м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором в розмірі 1273828,50 грн.

Представники:

від позивача: Салюк Ю.В.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Весна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "Хім-Агро-60" заборгованість за договором позики від 03.04.2019 р. в сумі 1000000,00 грн., пеню у розмірі 244109,60 грн., три проценти річних від простроченої суми - 26795,00 грн., втрати від інфляції - 2923,90 грн., на загальну суму 1273828,50 грн. та суму сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору позики №030419 від 03.04.2019 р. в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 07.07.2020р.

28.05.20 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про забезпечення позову від представника позивача.

Ухвалою господарського суду від 01.06.2020р. в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Весна" про забезпечення позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 07.07.2020р. підготовче засідання по справі відкладено на 01.09.2020 р..

17.08.2020 р. від позивача надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 03.04.2019 р. в сумі 800000,00 грн., пеню у розмірі 244109,60 грн., три проценти річних від простроченої суми - 26795,00 грн., втрати від інфляції - 2923,90 грн., а також штрафні санкції по періодам з 26.05.2020 р. по 16.06.2020 р., з 17.06.2020 р. по 04.07.2020 р., з 05.07.2020 р. по 01.09.2020 р. на суму 24412,30 грн., на загальну суму 1098240,80 гри..

У судовому засіданні від 01.09.2020р. був присутній представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином.

Ухвалою господарського суду від 01.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2020 о 12:00год.

В призначене на 09.09.2020 р. судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №306, наявним в матеріалах справи.

При цьому суд зазначає, що учасники судового провадження, мають в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що наголошував Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України".

Окрім цього, згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Для цих цілей існує Єдиний державний реєстр судових рішень.Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись із прийнятими по даній справі судовими рішеннями на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України за наявними матеріалами.

У судовому засіданні, 09.09.2020 р., на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Весна» (позивач, позикодавець) з однієї сторони, та Приватним підприємством "Хім-Агро-60"» (відповідач, позичальник), з другої сторони, було укладено Договір №030419 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики).

Згідно п. 2.1 договору кредитор зобов`язався надати позичальнику безпроцентну фінансову допомогу у розмірі 1000000,00 грн. на термін з 03.04.2019 р. по 03.07.2019 р..

Позивач, платіжним дорученням №398 від 04.04.2020 перерахував на рахунки відповідача суму позики в розмірі 1000000 грн. (а.с.11).

Проте, в порушення умов договору, відповідачем, ПП «Хім-Агро-60» позику у розмірі 1000000,00 грн. своєчасно позивачу не повернуто.

ТОВ «Весна» 12.12.2019 р. ТОВ «Весна» було направлено на адресу ПП «Хім-Агро-60» претензію за № 67 про повернення позики у розмірі 1000000. 00 грн.. а також сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, яка була отримана відповідачем 17.12.2019 р. (а.с.12-15).

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за договору виконав частково, здійснивши часткове повернення позики в розмірі 200000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 36 від 16.06.2020 р., решта заборгованості є непогашеною, що і є причиною виникнення даного спору.

Позивач у уточненій позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 03.04.2019 р. в сумі 800000,00 грн..

Суд, розглянувши заявлену позивачем вимогу, зазначає наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 626.Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що укладений сторонами Договір поворотної фінансової допомоги, який за своєю правовою суттю є договором позики.

Відповідно до положень ст. 1046 Цивільного кодекс) України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у, такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика мас бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, па його банківський рахунок.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вже було встановлено судом, строк повернення позики визначений сторонами у п.2.1 Договору та становить 03.07.2019 р..

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищезазначене, заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 03.04.2019 р. в сумі 800000,00 грн. є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Також, позивач уточненій позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 26795,00 грн. за період з 04.07.2019 по 25.05.2020 р., інфляційні втрати в розмірі 2923,90 грн. за період з липня 2019 по травень 2020 р..

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно, з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних під простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, в межах заявлених позовних вимог, та встановив, що він є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 26795,00 грн. за період з 04.07.2019 по 25.05.2020 р., інфляційні втрати в розмірі 2923,90 грн. за період з липня 2019 по травень 2020 р..

Позивачем також заявлено до стягнення пеню в розмірі 244109,60 грн. за період з 04.07.2019 по 25.05.2020 р., а також штрафні санкції по періодам з 26.05.2020 р. по 16.06.2020 р., з 17.06.2020 р. по 04.07.2020 р., з 05.07.2020 р. по 01.09.2020 р. на суму 24412,30 грн..

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного .зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як встановлено матеріалами справи, сторони у укладеному Договорі не передбачили господарських санкцій у вигляді штрафу або пені.

Таким чином, оскільки умовами укладеного договору нарахування штрафних санкцій не передбачено, то заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь пені в розмірі 244109,60 грн. за період з 04.07.2019 по 25.05.2020 р., а також штрафних санкції на суму 24412,30 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції`з вернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідачем жодних доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 16095,45 грн. судового збору.

Керуючись статями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "ХІМ-АГРО-60" (51400, м. Павлоград, Дніпропетровська область, вул. Світличної Ганни, 59-Є; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Весна"(52740, Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Дмитрівка, вул. Академіка Сайгака, буд. 81, ) заборгованість за договором позики в розмірі 800 000 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 26795,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 2923,90 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 16095,45 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.09.2020

Суддя С.П. Панна