ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Черкаси справа № 925/936/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В. за участю представників:

від позивача Кураса С.А., адвокат за довіреністю,

від відповідача Удод І.І., директор

розглянув у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ»

до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради

про стягнення 258 964,43 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про стягнення боргу за спожиту електроенергію згідно з договором про постачання електричної енергії споживачу від 08.02.2019 №5 у розмірі 258 964,43 грн, з яких: 229 889,23 грн основного боргу, 21 468,87 грн пені, 4157,99 грн інфляційних, 3448,34 грн 3% річних та відшкодування судових витрат у вигляді сплати судового збору у сумі 3884,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним між сторонами договором позивач передав, а відповідач прийняв електричну енергію, проте у визначений договором строк відповідач не розраховувався, допустивши прострочення оплати її вартості, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, обов`язок зі сплати яких передбачено діючим законодавством.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.01.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов суду не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, суд

ВСТАНОВИВ:

Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради (споживачем - відповідач по справі) 18.12.2018 подано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 14).

08.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ» (постачальником позивач по справі), в особі директора Лута Є.А., що діє на підставі Статуту, та Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради (споживачем - відповідач по справі), в особі директора Удод І.І., було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №5 (далі - договір, а.с. 10-13). Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для усіх споживачів (пункти 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Відповідно до пункту 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

У пункті 3.2 договору зазначено, що споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору (пункт 3.3 договору).

У пункті 5.1 договору закріплено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Відповідно до пункту 5.7 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

У пункті 5.10 договору сторони погодили, що споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору. Споживач може змінити спосіб оплати через діючого постачальника на оплату напряму оператору системи за послугу з розподілу електричної енергії шляхом вибору відповідної комерційної пропозиції постачальника. При укладенні цього договору постачальник інформує споживача про можливість оплати послуги з розподілу напряму оператору системи та надає відповідні роз`яснення. Постачальник зобов`язаний при виставленні рахунку за електричну енергію споживачу окремо вказувати плату за послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктом 13.1 договору передбачено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.

Пунктом 5 комерційної пропозиції встановлено, що визначення способу оплати послуги з розподілу: споживач самостійно здійснює оплату з розподілу електричної енергії оператору системи розподілу (а.с. 15).

27.12.2019 між постачальником та споживачем укладено Додаткову угоду №3 до договору про внесення змін до Угоди №1 до договору та вирішено продовжити дію Угоди №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №5 від 08.02.2019 на строк до підписання споживачем договору з переможцем торгів щодо надання послуг проведених у 2020 році, але не більше ніж до 31 грудня 2020 року (а.с. 16).

Згідно пункту 3 додатку №2 до договору Комерційна пропозиція №5 «Вільна ціна бюджет» оплата електричної енергії здійснюється за фактично відпущену електричну енергію у строк не більше 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку споживачем.

Згідно з пунктом 6 додатку №2 до договору Комерційна пропозиція №5 «Вільна ціна бюджет» за порушення строків сплати рахунку, які встановлені пунктом 5.10 договору, споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За порушення строків сплати рахунку, які встановлені пунктом 5.10 договору, за користування чужими грошовими коштами споживач зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Позивач належним чином виконував умови договору, здійснюючи поставку електричної енергії відповідачу, що було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні.

Водночас, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повної оплати вартості отриманої електричної енергії, у зв`язку з чим, 03.07.2020 позивач направив відповідачу вимогу №1383//01, у якій вимагав перерахувати на поточний рахунок позивача заборгованість за спожиту електричну енергію та послуг з розподілу електричної енергії з урахуванням ПДВ за період з 08.02.2019 до 01.07.2020 у розмірі 272707,39 грн та нарахованих у зв`язку із простроченням сплати грошових коштів: 26808,74 грн пені, 4090,60 грн інфляційних, 4090,61 грн 3% річних, та попереджено про звернення до суду у випадку невиконання даної вимоги (а.с. 17).

Вимога залишилась без відповіді та задоволення.

З урахуванням коригувань вартості електричної енергії у липні 2020 року станом на 14.07.2020 заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 229889,23 грн.

01.07.2020 між сторонами підписано акт звірки розрахунків за надані послуги постачання електричної енергії за період з 01.01.2020 до 01.07.2020, згідно з яким заборгованість відповідача становить 229889,23 грн (а.с. 18).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права та примусовим стягнення боргу та штрафних санкцій.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача плати за поставлену електричну енергію для забезпечення електроустановок споживача згідно з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу.

У статті 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон). Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 72); ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам (пункт 74); роздрібний ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між споживачем електричної енергії та електропостачальником у процесі постачання електричної енергії, а також іншими учасниками ринку, які надають пов`язані з постачанням електричної енергії послуги (пункт 77); розподіл електричної енергії - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії (пункт 78).

Правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, закони України «Про альтернативні джерела енергії», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та інші акти законодавства України.

Основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку (стаття 2 Закону).

Статтею 4 Закону передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю Постановою №312 від 14.03.2018 затвердила Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ). Згідно з пунктом 2 якої укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до пункту 3.1.7 ПРРЕЕ, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Отже, з урахуванням наведених положень законодавства між позивачем та відповідачем виникли взаємні права та обов`язки, які урегульовані укладеним між ними договором у правовідносинах з постачання позивачем товару - електричної енергії, споживачу, та зобов`язання споживача оплачувати вартість отриманого товару.

За своєю правовою природою договір про постачання електричної енергії споживачу від 08.02.2019 №5 є договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу, та відповідає вимогам статті 714 Цивільного кодексу України, відповідно до якої через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір про постачання електричної енергії споживачу від 08.02.2019 №5 не заперечений сторонами, не визнаний недійсним та не розірваний в установленому порядку, є чинним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину - приписи статті 204 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

На момент звернення до суду із позовною заявою відповідач заборгованості у повному обсязі не погасив. Наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

Суд враховує, що наявність заборгованості у вказаній сумі підтверджена належними доказами, а також те, що позивач у судовому засіданні визнав суму основної заборгованості, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 229889,23 грн є обґрунтованою, отже підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних та річних суд зазначає.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Позивачем нараховано відповідачу 21 468,87 грн пені, 4157,99 грн інфляційних, 3448,34 грн 3% річних. Обов`язок зі сплати інфляційних та 3% річних визначений у статті 625 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що відповідач у порушення умов договору у визначений у договорі строк не провів повної оплати поставленої позивачем електричної енергії, хоча зобов`язаний був це вчинити, з огляду на умови договору та встановлені фактичні обставини справи. Водночас, для перевірки правильності нарахування позивачем пені, інфляційних та річних у суду відсутня така можливість, оскільки позивачем не подано обґрунтованого розрахунку цих нарахувань. Крім того, з метою встановлення строку на виникнення права на нарахування пені, інфляційних і річних позивачем не надано доказів направлення відповідачу рахунків на оплату, тому, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про стягнення 21 468,87 грн пені, 4157,99 грн інфляційних, 3448,34 грн 3% річних.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, у розумінні вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту його порушеного права. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ» підлягають до часткового задоволення у сумі 229889,23 грн основного боргу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 3448,34 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради (вул.Б.Вишневецького, 36, м.Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 33457208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ» (вул. Благовісна, 166, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 42474208) 229889,23 грн заборгованості та 3448,34 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписане 14.09.2020.

Суддя О.І.Кучеренко