РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2020Справа № 910/4515/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області

до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта»

про стягнення 56 872, 16 грн.

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області шкоду у розмірі 56 872, 16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 було встановлено факт надмірно виплаченої пенсії в розмірі 56 872, 16 грн, у зв`язку з поданням недостовірних даних, які зазначені у довідці про заробітку плату, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 позовну заяву Пенсійного фонду України в Херсонській області залишено без руху.

27.05.2020 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій просив стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області завдану майнову шкоду у розмірі 56 872, 16 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. Вказану ухвалу Господарського суду міста Києва сторони отримав у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

13.07.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому поросив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості.

23.07.2020 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач заперечує проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву, вважає їх безпідставними і необґрунтованими та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Суддя Алєєва І.В. перебувала у відпустці з 10.08.2020 по 04.09.2020.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області перебуває ОСОБА_1 , яка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Протоколом від 26.01.2008 № 193380 підтверджується, що гр. ОСОБА_1 з 12.12.2007 призначено пенсію за віком з врахуванням даних довідки про заробітну плату від 20.11.2007 № 2987 за період з 1988 - 1992 роки.

Заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи № 1 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Фонду та заступника головного бухгалтера Акціонерного товариства «Укрпошта» проведено звірку відповідності даних первинних документів даним довідки про заробітну плату від 20.11.2007 № 2987 про, що складено довідку від 30.05.2019 № 888/1-23.

За результатами проведеної звірки встановлено розбіжності даних первинних документів з даними довідки про заробітну плату від 20.11.2007 № 2987.

Херсонською дирекцією ПАТ «Укрпошта» 30.05.2019 надано нову довідку про заробітну плату від 30.05.2020 № 349 для обчислення пенсії ОСОБА_1 за період з 1988 по 1992 роки.

Враховуючи дані довідки про заробітну плату від 30.05.2019 № 349, виданої Херсонською дирекцією ПАТ «Укрпошта», для обчислення пенсії ОСОБА_1 за період з 1988 по 1992 рік, здійснено перерахунок пенсії за період з 12.12.2007 по 31.12.2019.

Наслідком надання підприємством недостовірних даних про заробітну плату ОСОБА_1 стало завищення суми заробітної плати, з якої розраховувався розмір пенсії.

Згідно із повідомленням управління з питань виплати пенсій Головного управління Фонду від 18.12.2019 № 6705/0405 за період з 12.12.2007 по 31.12.2019, у зв`язку з поданням недостовірних документів по пенсіонеру ОСОБА_1 виникла переплата пенсії в сумі 56 872, 16 грн, що є підставою для відшкодування відповідачем позивачу збитків у вказаному розмірі.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Положеннями частини 1, 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом встановлено, що факт виникнення переплати щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 56 872, 16 грн за період з 1988 по 1992 зафіксовано в довідці від 30.05.2019 № 888/1-23 про відповідність даних первинних документів даним довідки про заробітну плату, наданої для призначення (перерахунку) пенсії.

Позивачем зазначено, що довідку (від 20.11.2007 № 2987) на підставі якої було обчислено пенсію за період з 1988 по 1992, видано Поштамп-центром поштового зв`язку № 1 Херсонської дирекції УДППЗ «Укрпошта».

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 28.12.2007) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на положення статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача збитків/шкоди є причиною, а збитки/шкода, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Протиправна поведінка є різновидом правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки людини нормою права.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. А відтак, доводячи склад цивільного правопорушення у діях відповідача, позивач мав довести, що його (відповідача) поведінка була неправомірною та протиправною. Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права.

Згідно п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції від 03.07.2007) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження; видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Вказаною нормою встановлено саме право, а не обов`язок перевірки обґрунтованості видачі документів, необхідних для обчислення пенсії. Разом з тим, саме на орган, який призначив пенсію, було покладено контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів, наданих заявником, на відповідність відомостей, викладених у цих документах, законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія, а посадові особи відповідного органу не були позбавлені можливості перевірити обґрунтованість видачі документів, необхідних для обчислення пенсії, проте, зазначеного не зробили.

Отже, зважаючи на викладене вище, суд вважає, що матеріальна шкода у вигляді надміру виплаченої пенсії виникла внаслідок неправомірних дій позивача, адже, саме ним було обчислено розмір пенсійної виплати на підставі довідки від 20.11.2007 № 2987 та проведена безпосередня виплата грошових коштів. Посадові особи позивача не були позбавлені можливості перевірити обґрунтованість видачі документів, необхідних для обчислення пенсії, проте, зазначеного не зробили.

Відтак з огляду на викладене, суд не вбачає причинного зв`язку між фактом видачі відповідачем довідки про заробіток для обчислення пенсії від 20.11.2007 № 2987 та надмірно виплачених сум пенсії ОСОБА_1 в розмірі 56 872, 16 грн, оскільки саме позивач є органом, який є відповідальним за призначення пенсії, а отже, в першу чергу ним повинні вчинятися всі можливі дії задля законного обчислення та виплати пенсії, в тому числі і перевірка наданих документів.

На думку суду відповідальність за помилки працівників органів пенсійного фонду, які не перевірили обґрунтованість довідки від 20.11.2007 № 2987 для нарахування пенсії не можуть бути перекладені на відповідача, оскільки свідомість протиправної поведінки якого не доведена.

Отже, відсутність причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою виключає відповідальність за заподіяну шкоду та відповідне стягнення з відповідача переплаченої пенсії.

Аналогічна правова позиції щодо спірних правовідносин у даній справі міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.11.2019 у справі № 917/1860/17.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва