ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" вересня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/506/20

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Сичук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс", вул. Солом`янська, 6-В, оф. 13, м. Київ, 03110, код - 37939071

до: Державної організації (установа, заклад) "Заболотненське вище професійне училище № 31 ім. Д.К. Заболотного", вул. Чоботарська, буд. 1, с. Заболотне, Крижопільський район, Вінницька область, 24631, код - 02539849

про стягнення 213 736,51 грн

В С Т А Н О В И В :

18.05.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс" до Державної організації (установа, заклад) "Заболотненське вище професійне училище № 31 ім. Д.К. Заболотного" про стягнення 213 736,51 грн заборгованості з яких 196 350,00 грн основного боргу, 1 899,12 грн 3% річних, 14 152,21 грн пені, 1 335,18 грн інфляційних втрат за договором про закупівлю товарів за державні кошти б/н від 10.07.2019 року.

Правовими підставами звернення до суду позивача із вказаним позовом стало неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товарів за державні кошти б/н від 10.07.2019 року в частині оплати поставленого товару, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 213 736,51 грн.

Ухвалою суду від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі № 902/506/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

15.06.2020 року на адресу суду від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву № 127 від 12.06.2020 року, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.08.2020 року.

23.06.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення (б/н від 23.06.2020 року) щодо робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, додатком до яких додано ряд документів.

24.06.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (б/н від 23.06.2020 року), в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 195 350,00 грн основного боргу, 2 816,49 грн 3% річних, 18 787,35 грн пені, 3 495,03 грн інфляційних втрат, 3 306,73 грн судового збору та витрати на правничу допомогу.

26.06.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (б/н від 23.06.2020 року) аналогічного змісту заяві, що надійшла 24.06.2020 року на електронну адресу суду.

26.06.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення (б/н від 23.06.2020 року) щодо робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В судовому засіданні 06.08.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/506/20 для судового розгляду по суті на 26.08.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

17.08.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 14.08.2020 року) про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв"язку EasyCon.

Ухвалою суду від 20.08.2020 року забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс" адвоката Луценка Р.О. у розгляді справи № 902/506/20 у судовому засіданні 02.09.2020 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судове засідання 02.09.2020 року проводиться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс" адвоката Луценка Р.О., на підставі ухвали суду від 20.08.2020 року.

В судовому засіданні 02.09.2020 року прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, ухвалою суду, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

При цьому обізнаність представника відповідача про дату, час та місце судового засідання підтверджується поштовим повідомленням № 164, яке наявне в матеріалах справи.

Отже, відповідача завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України повідомлено про розгляд справи.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.

Враховуючи отримання відповідачем ухвали суду, в якій визначено дату та час розгляду справи, встановлено час на вчинення процесуальних дій, з огляду на наявність доказів завчасного отримання відповідачем повідомлень про виклик у судове засідання, суд вирішив розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні 02.09.2020 року в межах дня оголошувалась перерва. Після закінчення перерви представник позивача в судове засідання не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, в якості підстави заявлених вимог посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Славресурс" та Державною організацією (установа, заклад) "Заболотненське вище професійне училище № 31 ім. Д.К. Заболотного" договору про закупівлю товарів за державні кошти б/н від 10.07.2019 року.

В зв`язку з неналежним виконанням Державною організацією (установа, заклад) "Заболотненське вище професійне училище № 31 ім. Д.К. Заболотного" договору про закупівлю товарів за державні кошти б/н від 10.07.2019 року, в частині оплати поставленого товару, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 213 736,51 грн

Враховуючи вище викладене позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 196 350,00 грн основного боргу, 1 899,12 грн 3% річних, 14 152,21 грн пені, 1 335,18 грн інфляційних втрат.

Матеріали справи не містять відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в якому було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів, що 10.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Славресурс" (Постачальник) та Державною організацією (установа, заклад) "Заболотненське вище професійне училище № 31 ім. Д.К. Заболотного" (Замовник) договір про закупівлю товарів за державні кошти (а.с. 18-20, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується у 2019 році поставити Замовникові товари, зазначені у специфікації, що є додатком до договору і його невід`ємною частиною, а Замовник прийняти і оплатити товари.

Найменування товару: ДК 021:2015:09110000-3 тверде паливо (вугілля кам`яне АО (25-70). Кількість товарів - 34 тон, згідно з Додатком № 1 (Специфікація) (п. 1.2 Договору).

Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та/або потреби Замовника (п. 1.3 Договору).

За змістом п. 2.1 Договору Постачальник повинен поставити Замовнику товар, якість якого відповідає затвердженим стандартам України та вимогам Замовника, викладеним в документації конкурсних торгів, а саме: вугілля марки АО - 34 тон; зольність на сухий стан палива, %, не більше ніж - 13,0; загальна волога на робочий стан палива, %, не більше ніж - 6,0; нижча теплота згорання на робочий стан палива (ккал/кг), не менше ніж - 6000.

Згідно п. 3.1 сума договору становить 196 350,00 грн. Ціна включає вартість поставки.

Постачальник звільняється від сплати ПДВ на підставі пункту 4545 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу у зв`язку із постачанням на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно УКТ ЗЕД.

Розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після пред`явлення Постачальником рахунку на оплату товару та підписання сторонами накладної та/або акту прийому-передачі товару по мірі надходження коштів з бюджету на рахунок Замовника, але не пізніше 31.12.2019 року (п. 4.1 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору строк поставки товарів: до 31.12.2019 року.

Місце поставки товарів: Вінницька область, Крижопільський район, с. Заболотне, вул. Леніна, буд. 1, згідно заявок Замовника (п. 4.2 Договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар (п. 6.1 Договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (п. 7.1 Договору).

Згідно п. 7.2 Договору у разі порушення Замовником строку оплати, визначеного п. 4.1 Договору (при наявності бюджетного фінансування, Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми поставленого по накладній товару, за кожен день затримки оплати, за весь період прострочення. Сплата штрафних санкцій не звільняє Замовника взятих на себе зобов`язань по даному договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 Договору).

На виконання умов договору б/н від 10.07.2019 року підписано Додаток № 1 Специфікацію, за якою сторонами погоджено товар, а саме: вугілля кам`яне АО (25-70) в кількості 34 тонн загальною вартістю 196 350,00 грн без ПДВ (а.с. 21, т. 1).

На підставі погодженої Специфікації позивачем відповідачу поставлено товар на загальну суму 196 350,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 282 від 10.07.2019 року та рахунком на оплату товару № 281 від 10.07.2019 року (а.с. 22-23, т. 1).

Однак відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару не здійснив.

06.03.2020 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію (вих. № 048), з вимогою сплати заборгованості та штрафних санкцій (а.с. 37-40, т. 1).

Станом на 27.04.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 196 350,00 грн.

Не проведення відповідачем розрахунків за поставлений товар в добровільному порядку слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони маю право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Разом з тим, згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією з сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо відмови у задоволенні позову через недотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та не відображення відомостей про Договір б/н від 10.07.2019 року у системі "Прозорро", оскільки вказаний договір недійсним не визнавався, відповідач не скористався правом пред`явлення зустрічного позову з цих підстав, а також не вимагав надати оцінку правочину при винесенні судового рішення (ч. 3 ст. 237 ГПК України).

Закон не містить вказівок щодо недійсності договорів аналогічного виду. тому у суду відсутні підстави вважати даний договір нікчемним.

Також, відповідач підтвердив наявність товару та його зберігання станом на момент розгляду справи.

Відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення особи від проведення розрахунків.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 196 350,00 грн заборгованості за отриманий товар правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він невиконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Також, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 816,49 грн 3% річних, 18 787,35 грн пені, 3 495,03 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (б/н від 23.06.2020 року)

Судом встановлено, що вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору (Розділом 7 Договору).

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіркою за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунку пені, відсотків річних та інфляційних втрат судом встановлено, що він виконаний позивачем арифметично вірно з огляду на що вимоги позивача у цих частинах підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

В силу ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс" підлягають задоволенню в повному обсязі (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (б/н від 23.06.2020 року).

Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 3 306,73 грн підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Крім того, у відповідності до ст.ст. 126, 129 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу за результатами розгляду яких суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи 26.11.2018 року між Адвокатським бюро "Василика В.В." (Адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Славресурс" (Клієнт) укладено договір про надання професійної правничої допомоги №33/18, відповідно до якого Адвокатське бюро зобов`язується надати Клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, визначених договором, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському бюро винагороду (гонорар) за її надання та компенсувати фактичні витрати, необхідні для виконання доручення (а.с.12-14, т. 1).

Пунктом 1.2. Договору правова допомога, яка надається Адвокатським бюро полягає у наступному: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності Клієнта; здійснення захисту прав та законних інтересів Клієнта, його працівників; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, а також перед фізичними та юридичними особами.

За правничу професійну допомогу, Клієнт сплачує гонорар в розмірі та на умовах визначених договором (п. 3.1.1 Договору).

Відповідно до Додатку № 7 до договору про надання правової допомоги № 33/18 від 26.11.2018 року сторонами погоджено розмір гонорару в сумі 6 000,00 грн, який підлягає сплаті Клієнтом Адвокатському бюро за надання правової допомоги (п.2 Додатку) (а.с 17, т. 1).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).

Також в матеріалах справи міститься ордер на надання правової допомоги серії КВ № 810934 від 04.03.2020 року, акт приймання передачі наданих послуг від 22.06.2020 року на суму 6 000,00 грн, рахунок-фактура № 7 від 22.06.2020 року, платіжне доручення № 8658 від 22.06.2020 року про сплату ТОВ " Славресурс" Адвокатському бюро "Василика В.В." 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу (а.с.74-76, т. 1).

Таким чином понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим клопотання про зменшення розміру витрат ТОВ "Славресурс" на професійну правничу допомогу адвоката до суду не подавалось. Заперечень щодо наданого позивачем розрахунку судових витрат також не подано.

У ч. 3 ст. 129 ГПК України вказано, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст.126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача в повному обсязі згідно із ч.9 ст. 129 ГПК України.

Аналогічного висновку щодо покладення на сторону витрат на професійну правничу допомогу дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у додатковій постанові від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної організації (установа, заклад) "Заболотненське вище професійне училище № 31 ім. Д.К. Заболотного" (вул. Чоботарська, буд. 1, с. Заболотне, Крижопільський район, Вінницька область, 24631, код - 02539849) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Славресурс" (вул. Солом`янська, 6-В, оф. 13, м. Київ, 03110, код - 37939071) 195 350,00 грн - основного боргу за договором про закупівлю товарів за державні кошти б/н від 10.07.2019 року, 2 816,49 грн - 3% річних, 18 787,35 грн - пені, 3 495,03 грн - інфляційних втрат, 3 306,73 грн - відшкодування витрат по сплаті судового збору та 6 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2020 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Солом`янська, 6-В, оф. 13, м. Київ, 03110)

3 - відповідачу (вул. Чоботарська, буд. 1, с. Заболотне, Крижопільський район, Вінницька область, 24631)