ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2020 р. Справа№ 925/988/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.09.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 05.02.2020 (повний текст складено 06.02.2020)

у справі №925/988/19 (суддя - Васянович А.В.)

за первісним

позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових мереж

"Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради

про стягнення 639 646, 03 грн

та за зустрічним

позовом Комунального підприємства теплових мереж

"Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

про визнання договору частково недійсним та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач за первісним позовом, АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовними вимогами до Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (надалі - відповідач за первісним позовом, КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" ЧМР) про стягнення боргу у загальному розмірі 639 646, 03 грн, з яких: 253 403, 54 грн пені, 107 186, 08 грн 3% річних, 279 056, 41 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за первісним позовом несвоєчасно та не в повному обсязі сплатив кошти за природний газ, чим порушив умови договору постачання природного газу №1209/1718-ТЕ-36 від 22.09.2017.

При розгляді спору у цій справі Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (позивач за зустрічним позовом) звенулося до Господарського суду Черкаської області із зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним п. 5.2. договору постачання природного газу за №1209/1718-ТЕ-36 від 22.09.2017, укладеного між сторонами та зобов`язання відповідача за зустрічним позовом здійснити перерахунок вартості спожитого газу за ціною 1 770, 74 грн за 1000 куб.м. замість 4 942, 00 грн за 1000 куб.м.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 826/9665/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019, постанову Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758" визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016.

Положення постанови Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 щодо підвищення ціни за 1000 куб.м. газу втратило чинність, відтак, умови підвищення ціни на природний газ з 1 770, 74 грн до 4 942, 00 грн за 1000 куб.м., визначені у п. 5.2 договору №1209/1718-ТЕ-36 від 22.09.2017, що діяли з 22.09.2017 по 31.03.2018, не відповідають підпункту 4 пункту 3 абзацу 1, 3 пункту 16 Положення №758, що є актом цивільного законодавства, у розумінні ч. 4 ст. 4 ЦК України, та відповідно є підставою для часткового визнання вказаного договору недійсним.

Крім того, в якості наслідків недійсності спірного правочину позивач за зустрічним позовом просив суд першої інстанції зобов`язати відповідача за зустрічним позовом здійснити перерахунок вартості спожитого газу за ціною 1 770, 74 грн за 1000 куб. м. замість 4 942, 00 грн за 1000 куб. м.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 первісний позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 126 701, 77 грн пені, 107 186, 08 грн 3% річних, 279 056, 41 грн інфляційних втрат та 9 594, 69 грн судового збору.

В решті первісних позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що позивач за первісним позовом свої зобов`язання за договором виконав повністю та згідно підписаних сторонами актів приймання - передачі природного газу поставив відповідачу за первісним позовом протягом жовтня 2017 року - вересня 2018 року природний газ на загальну суму 103 808 087, 82 грн. В свою чергу, відповідачем за первісним позовом всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору постачання природного газу, розрахунку з позивачем за первісним позовом за поставлений газ.

Відтак, здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат, пені та 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказані нарахування здійснені вірно, підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісном позовом, з урахуванням клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, яке господарський суд першої інстанції задовольнив частково, зменшивши розмір пені на 50%.

Щодо зустрічних позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що доводи позивача за зустрічним позовом про недійсність правочину в частині визначення ціни природного газу, у зв`язку з набуттям чинності рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 у справі №826/9665/16, не є обставиною з якою законодавець пов`язує нечинність правочину, адже визнання судом протиправним правового акта органу державної влади не має наслідком визнання нечинності договорів, укладених на виконання вказаного акту.

Також господарський суд першої інстанції зазначив про те, що вимога про зобов`язання відповідача за зустрічним позовом у судовому порядку здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу є похідною від первісної вимоги про визнання правочину недійсним, однак позивачем за зустрічним позовом в цій частині обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині зменшення на 50% стягнення пені, позивач за первісним позовом звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 126 701, 77 грн - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким вимоги первісного позову щодо стягнення пені задовольнити в повному обсязі. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача за первісним позовом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення в оскаржуваній частині прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі, в частині відмовлених первісних позовних вимог ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені не було враховано ступеню виконання боржником зобов`язання щодо сплати основного боргу, не було також об`єктивно оцінено, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, при цьому не враховано інтереси позивача.

Окрім того, в тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на рішення суду, з обґрунтуванням причин такого пропуску.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 10.03.2020, апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

18.03.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до якої останній просить долучити докази сплати судового збору в розмірі 2 881, 50 грн (оригінал платіжного доручення № від 11.03.2020).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 та вирішено про дату і час розгляду апеляційної скарги повідомити учасників справи додатково, у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 розгляд справи №925/988/19 за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 призначено на 02.06.2020.

Відповідач за первісним позовом у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України", в якому зазначено про дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач за первісним позовом у своєму відзиві зазначає про те, що основне зобов`язання за договором постачання природного газу останнім виконано, оплату за газ здійснено в повному обсязі, а відтак місцевим господарським судом зменшуючи на 50% розмір пені не завдано збитків позивачу за первісним позовом.

02.06.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому останній посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (зі змінами), якою з 12.03.2020 по 22.06.2020 на території України введено карантин.

У судовому засіданні 02.06.2020 представник позивача за первісним позовом подав клопотання про продовження строку розгляду даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи задоволено частково.

Клопотання позивача за первісним позовом про продовження строків розгляду апеляційної скарги у справі №925/988/19 задоволено, продовжено строк розгляду апеляційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 та оголошено перерву в судовому засіданні до 11.08.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 прийнято справу №925/988/19 за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів.

11.08.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване зайнятістю представника останнього в іншому судовому процесі у Черкаському апеляційному суді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи задоволено частково, вирішено оголосити перерву в судовому засіданні до 01.09.2020.

У судове засідання 01.09.2020 з`явився представник позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовом представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представника відповідача за первісним позовом не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

В силу приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, у даній справі, в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача за первісним позовом.

У судовому засіданні 01.09.2020 представник позивача за первісним позовом підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та прийняти в цій частині нове рішення, яким вимоги первісного позову щодо стягнення пені задовольнити в повному обсязі.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 01.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 22.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) (в подальшому найменування змінено на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") та Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (споживач) було укладено договір постачання природного газу за №1209/1718-ТЕ-36 (надалі - Договір).

В преамбулі Договору зазначено, що сторони керуються Законом України "Про ринок природного газу", Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №187, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а останній зобов`язався прийняти його на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 20155 тис. куб.м.

Пунктом п. 5.2. Договору визначено, що ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4 942, 00 грн, крім того ПДВ -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930, 40 грн.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 6.3. Договору оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19 Закону України "Про теплопостачання";

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року не поширювалась дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 8.1 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16, 4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2 Договору).

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 12.01.2018 до договору постачання, якою п. 8.2. Договору викладено в наступній редакції: "У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу".

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).

Звертаючись до місцевого господарського суду з даним позовом, АТ "НАК "Нафтогаз України" в обґрунтування своїх вимог зазначало, що відповідач за первісним позовом неналежним чином виконував зобов`язання за договором постачання природного газу від 22.09.2017№1209/1718-ТЕ-36, щодо здійснення своєчасного та повного розрахунку за спожитий природний газ. В свою чергу, позивач за первісним позовом свої зобов`язання за Договором виконав повністю та згідно підписаних сторонами актів приймання - передачі природного газу поставив відповідачу за первісним позовом протягом жовтня 2017 року - вересня 2018 року природний газ на загальну суму 103 808 087, 82 грн. (том 1, аркуші справи 37-48). Однак, відповідач за первісним позовом свій обов`язок, щодо оплати за придбаний газ здійснював з порушення строків оплати визначених договором.

КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" ЧМР посилаючись на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 у справі №826/9665/16, звернулося до суду першої інстанції у цій справі із зустрічними вимогами, в яких просило частково визнати Договір недійсним.

Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в зустрічних вимогах слід відмовити.

АТ "НАК "Нафтогаз України" не погоджуючись частково з судовим рішенням, звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" ЧМР 107 186, 08 грн 3% річних, 279 056, 41 грн інфляційних втрат та 9 594, 69 грн судового збору на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається.

Відтак, в апеляційному порядку переглядається судове рішення в частині зменшення стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом пені на 50 %.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо зменшення стягнення пені на 50 %, а твердження скаржника в цій частині вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як визначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за первісним позовом вартості поставленого газу, позивачем за первісним позовом було заявлено, зокрема, вимогу про стягнення 253 403, 54 грн. пені з урахуванням 15,3% річних, що є менше ніж подвійна облікова ставка Національного банку України.

Проте, від відповідача за первісним позовом до суду першої інстанції надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки господарським судом як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач за первісним позовом вказував, що штрафні санкції, які є предметом даного спору виникли внаслідок несвоєчасного перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що постачається населенню та несвоєчасне фінансування пільг та субсидій. У зв`язку з чим відповідач за первісним позовом просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80%.

Місцевий господарський суд розглянувши вказане клопотання, вирішив частково задовольнити його, зменшивши розмір стягнення пені на 50%.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

З матеріалів справи вбачається, що основна заборгованість за договором №1209/1718-ТЕ-36 від 22.09.2017 була повністю погашена споживачем до звернення позивача за первісним позовом до господарського суду з позовом у цій справі, а більша частина прострочених відповідачем за первісним позовом платежів має незначну кількість днів прострочки.

Природний газ відповідачу за первісним позовом поставлявся виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, кошти від продажу якої надходять на рахунки із спеціальним режимом використання та використовуються для подальшого перерахування позивачу за первісним позовом.

Отже, несвоєчасність розрахунків за природний газ за договором зумовлено існуванням об`єктивних причин, що не дозволяли відповідачу за первісним позовом своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання та які не залежали від нього.

Відповідач за первісним позовом на момент звернення позивача до суду з позовом знаходився в скрутному фінансовому становищі, що підтверджується збитковим балансом підприємства станом на 30.09.2019 (на початок звітного періоду - 472,486, а на кінець звітного періоду - 392,606).

Також відповідач за зустрічним позовом у клопотанні вказував, що станом на 10.12.2019 державою не було профінансовано різницю в тарифах для населення та заборгованість по пільгам і субсидіям.

Апеляційний господарський суд вважає правомірним зменшення розміру пені на 50%, оскільки суд першої інстанції врахував добросовісну поведінку відповідача, сплату коштів за Договором поставки природного газу, відсутність доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку із таким зменшенням розміру пені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності позивача за первісним позовом, понесення позивачем збитків саме в результаті порушення (несвоєчасного виконання) відповідачем за первісним позовом умов договору №1209/1718-ТЕ-36.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18).

Верховний Суд у своїй постанові від 29.09.2019 у справі №922/3613/18 зазначив, що судом апеляційної інстанції взято до уваги добросовісну поведінку відповідача (кошти відповідачем сплачувались фактично щоденно на постійній основі з метою зменшення заборгованості, при цьому сума основного боргу була повністю погашена відповідачем на момент звернення позивача з позовом), його фінансовий стан, а також те, що позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку із таким простроченням.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що основна заборгованість повністю погашена споживачем до звернення позивача за первісним позовом до суду з позовом у цій справі, а більша частина прострочених відповідачем за первісним позовом платежів має незначну кількість днів прострочки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Разом з тим, беручи до уваги також майнові інтереси позивача за первісним позовом та враховуючи принципи пропорційності й співмірності суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку можливо зменшити розмір пені на 50%.

Окрім того, місцевий господарський суд лише частково задовольнив клопотання відповідача за первісним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України".

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, відповідають нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 в оскаржуваній частині прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України"- без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника (ТОВ "Лекс Грант").

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 у справі №925/988/19, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020.

5. Матеріали справи №925/988/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 11.09.2020.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова