ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 Справа № 917/548/20

м. Полтава

За позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", вул. Грушевського 1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50

до 1. Фізичної особи - підприємця Даниленка Анатолія Івановича, АДРЕСА_1

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

про солідарне стягнення грошових коштів

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Біла І.М.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Даниленко А. І.; Садовий В.В. (свідоцтво № 524 від 24.05.2007, ордер ПТ № 181766 від 10.04.20);

від відповідача 2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач/ АТ КБ "ПриватБанк") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про солідарне стягнення з Фізичної особи - підприємця Даниленка Анатолія Івановича (далі - відповідач-1/ ФОП Даниленко А.І.) та з ОСОБА_1 (далі - відповідач-2/ ОСОБА_1 ) 48741,43 грн., в тому числі 6551,99 грн. простроченого кредиту, 19742,61 грн. відсотків за користування кредитом, 19173,43 грн. пені, 3273,40 грн. штрафу.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем-1 умов договору про надання овердрафтового кредиту № 26ал від 22.04.2008.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.03.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою від 26.06.2020 суд постановив проводити розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та повідомив сторін, що розгляд справи відбудеться 04.08.2020.

Ухвалою від 04.08.2020 за клопотанням позивача суд відклав розгляд справи на 03.09.2020.

В судове засідання 03.09.2020 позивач та відповідач-2 не з`явилися.

Позивач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Копія ухвали суду від 04.08.2020 направлена на адресу відповідача-2 (вул. Л.Толстого, 84А, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500) повернулася до суду не врученою з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно наявної в матеріалах справи інформації наданої сектором з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради (вх. № 4576 від 22.04.2020) гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за даними реєстру територіальної громади зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Таким чином, ухвали суду направлялися за вірною адресою відповідача-2. Отже, відповідач-2 належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, неявка в судове засідання позивача та відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач-1 у відзиві позов заперечує, посилаючись на сплату ним основного боргу та на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив. В зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

26.08.2020 від позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій останній просить суд стягнути з відповідача 13294,04 грн., в тому числі 11353,28 грн. інфляційних втрат та 1940,76 грн. 3% річних (вх. № 9165). До уточненої позовної заяви додано новий розрахунок стягуваних сум та докази направлення уточненої позовної заяви відповідачам.

Суд зазначає, що чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено подання позивачем уточненої позовної заяви. У разі зміни позовних вимог позивач має право подати заяву про зміну предмету чи підстав позову, або ж заяву про зменшення чи збільшення розміру позовних вимог. Проте, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 заяви про збільшення чи зменшення позовних вимог подаються позивачем до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а згідно ч. 3 ст. 46 ГПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання, або не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки уточнену позовну заяву позивачем подано до суду після початку розгляду справи по суті, вказана заява судом не приймається та не береться до уваги при розгляді справи.

В судовому засіданні 03.09.2020 представник відповідача наполягає на відмові у позові у повному обсязі.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2008 між позивачем (банк за договором) та відповідачем (клієнт за Договором) було укладено договір про надання овердрафтового кредиту № 26ал (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

Згідно п. А.2 Договору ліміт даного договору становить 9500,00 грн. плюс 0,00 грн. на оплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.6, 2.2.14 даного Договору.

Здійснення платежів клієнта в порядку встановленому цим Договором, проводиться банком у строк по 22.04.2009 (п. А.3 Договору).

Сторони узгодили, що за користування кредитними коштами протягом 16-30 днів клієнт сплачує відсотки у розмірі 18.30 % річних (п. А.7. Договору), а при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по погашенню кредиту клієнт оплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 36,6 % від суми залишку непогашеної заборгованості (п. А.8 Договору).

Позивач зазначає, що ним виконано умови Договору шляхом відкриття відповідачу кредитної лінії з лімітом кредитних коштів у розмірі 9500,00 грн. На підтвердження вказаного позивачем надано виписки з рахунку за період з 22.04.2008 по 28.02.2020

Позивач у позовній заяві зазначає, що в порушення відповідних умов Договору та приписів законодавства відповідач-1 не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін, не сплатив відсотки та винагороду.

В зв`язку з цим, за відповідачем-1 утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 6551,99 грн. та заборгованість за процентами в сумі 19742,61 грн. за період з 17.02.2011 по 01.04.2019.

У п. 5.1. Договору сторони узгодили, що при порушені позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 5.8 Договору, у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до суду, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи вказані умови Договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 17.02.2011 по 28.02.2020 у розмірі 19173,43 грн. та штраф у розмірі 3273,40 грн.

Також 22.04.2008 між позивачем (кредитор за договором) та ОСОБА_1 (поручитель за договором) було укладено договір поруки № 26ал (далі - Договір поруки, копія Договору поруки - в матеріалах справи), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФОП Даниленком А.І. (боржник за договором) своїх обов`язків за договором про надання овердрафтового кредиту від 22.04.2008 № 26ал (п. 1 Договору поруки).

Згідно п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 11 Договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно 6551,99 грн. заборгованості за кредитом; 19742,61 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 19173,43 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 1000,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2273,40 грн. штрафу, відсоток від суми встановленого у п. А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави.

Відповідач-1 у відзиві позов заперечує з наступних підстав.

Так, відповідач-1 зазначає, що в кінці 2009 року - на початку 2010 року ЗАТ "КБ "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості за договором № 26ал про надання овердрафтового кредиту від 22.04.2008.

Господарським судом Полтавської області 25.02.2010 по справі № 13/231 було ухвалено рішення про стягнення з ФОП Даниленка А.І. на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 11982,48 грн.

Відповідач-1 стверджує, що стягнуту за рішенням суду суму він сплатив на рахунок ВДВС Лубенського МУЮ двома платежами: 01.02.2011 на суму 8862,00 грн. та 15.02.2011 на суму 3120,48 грн.

У зв`язку із повним погашенням боргу виконавче провадження № 21443348 Лубенським ВДВС закрито 22.03.2011.

В зв`язку з цим відповідач-1 стверджує, що він повністю погасив свої боргові зобов`язання по Договору.

Крім цього, відповідач-1 наголошує на тому, що позивачем при поданні позовної заяви пропущено строки позовної давності.

Враховуючи викладене, позивач просить суд відмовити у позові повністю.

Представник відповідача-1 під час розгляду справи по суті наполягав на безпідставності заявлених позивачем вимог та просив суд застосувати строк позовної давності.

Відповідач-2 жодних заперечень на позов не надав.

Позивач у відповіді на відзив заперечує доводи викладені відповідачем-1 у відзиві, посилаючись на те, що за відповідачем-1 обраховуються вказані у позовній заяві суми боргу, а також на те, що Договір діє до повного виконання.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між сторонами по справі було укладено кредитний договір.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України).

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Крім цього, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки № 26ал від 22.04.2008, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФОП Даниленком А.І. (боржник за договором) своїх обов`язків за договором про надання овердрафтового кредиту від 22.04.2008 № 26ал.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання боржником зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником забезпеченого порукою зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, при солідарному обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Матеріалами справи (виписками з рахунку відповідача-1) підтверджується належне виконання позивачем свого обов`язку за Договором щодо надання позичальнику кредитного ліміту у розмірі 9600 грн. Відповідач-1 не заперечує того факту, що він скористався наданим йому кредитним лімітом.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.02.2010 по справі № 13/231 з ФОП Даниленка А.І. на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" була стягнута заборгованість по договору № 26ал про надання овердрафтового кредиту від 22.04.2008 у розмірі 11982,48 грн. станом на 03.11.2009, в тому числі 7952,12 грн. заборгованості за кредитом, 2360,72 грн. заборгованості по процентах та 1669,64 грн. пені.

Згідно наданих відповідачем-1 копій банківських квитанцій від 01.02.2011 на суму 8862,00 грн. та від 15.02.2011 на суму 3120,48 грн., станом на 15.02.2011 заборгованість по Договору стягнуту за рішенням суду по справі № 13/231 відповідачем-1 погашено у повному обсязі. У вказаних квитанціях зазначено наступне призначення платежу: "заборгованість згідно судового наказу № 13/231 від 09.03.2010".

При цьому, дослідивши надані позивачем виписки з рахунку відповідача-1 та наданий ним розрахунок стягуваних за позовом сум, судом встановлено, що позивач всупереч вказаному відповідачем-1 призначенню платежу зарахував суми сплачених грошових коштів не в рахунок погашення сум, які стягувалися за рішенням суду, а зарахував частину грошових коштів на погашення поточної заборгованості, в результаті чого позивач помилково обліковує по Договору основний борг відповідача-1 у розмірі 6551,99 грн.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач-1 скористався кредитними коштами після 03.11.2009. Основний борг відповідача-1, який існував станом на 03.11.2019 був погашений на виконання рішення суду по справі № 13/231 ще 15.02.2011.

Таким чином, вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів основного боргу в сумі 6551,99 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що стягувана за позовом сума відсотків була нарахована позивачем за період з 17.02.2011 по 01.04.2019. Оскільки судом встановлено, що основний борг відповідача-1 був погашений 15.02.2011, то у позивача були відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом у період з 17.02.2011 по 01.04.2019. В зв`язку з цим, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками в сумі 19742,61 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів пені за період з 17.02.2011 по 28.02.2020 у розмірі 19173,43 грн., то вказане нарахування пені також є безпідставним, оскільки станом на 17.02.2011 основна заборгованість по Договору вже не інсувала.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідачів штраф у розмірі 3273,40 грн.

Відповідно до пункту 5.8 Договору, у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до суду, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується з формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи вказаний пункт Договору, позивач правомірно нарахував штраф у розмірі 3273,40 грн. Проте, позивачем пропущено строк позовної давності за даною вимогою.

Так, відповідно до ст. ст. 256, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Умовами п. 5.7 Договору та п. 12 Договору поруки сторонами збільшено строк позовної давності по вимогах в тому числі про стягнення штрафів по Договору до п`яти років.

Згідно ч. 3 ст. 267 позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником відповідача-1 під час розгляду справи по суті зроблено заяву про застосування судом позовної давності.

Враховуючи те, що позивачу стало відомо про порушення відповідачем-1 умов Договору на підставі яких можна нарахувати штраф відповідно до п. 5.8 Договору ще у 2009 році, то строк позовної давності за вимогою про стягнення штрафу сплив до звернення позивачем з позовом до суду.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачів штрафу в сумі 3273,40 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в позові покладаються на позивача та не підлягають відшкодуванню.

Крім цього, відповідач-1 у відзиві просить суд стягнути з позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Позивач проти компенсації витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката відповідач-1 надав суду:

- ордер серії ПТ № 181766 на надання правової допомоги Даниленку А.І. , виданий адвокатом Садовим В.В. 10.04.2020;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, підписаний адвокатом Садовим В.В.;

- квитанцію № 27/20 від 10.04.2020 про одержання адвокатом Садовим В.В. від Даниленка А.І. 5000,00 грн. за юридичні послуги.

Договір про надання правової допомоги в матеріалах справи відсутній.

Крім цього, представник відповідача-1 у судовому засіданні під час дослідження доказів по справі мав намір надати суду розрахунок кількості та вартості послуг, наданих адвокатом на суму 5062,00 грн., який датовано 02.09.2020 та угоду № 27/20 від 10.04.2020 на представництво інтересів відповідача-1.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Згідно ч. 9 ст. 80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Судом також враховано, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з обмеженими процесуальними строками розгляду справи (перше засідання відбулось 04.08.20), при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті (ч. 8 ст. 252 ГПК України) та оскільки відповідачем-1 чи його представником не виконані вищевказані процесуальні приписи, не надано доказів направлення вищевказаних доказів позивачу, суд не прийняв вказані докази.

Враховуючи викладене, відповідачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт та розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Самі по собі квитанція, ордер та попередній розрахунок суми судових витрат не є достатніми доказами на підтвердження понесених відповідачем-1 витрат. Їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Докази подаються відповідно до процесуальних норм.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 08.09.2020.

Суддя О.С. Семчук