УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

м. Київ

16.09.2020справа №910/13345/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б; ідентифікаційний код 36799749) та

державного підприємства «Національні інформаційні системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4; ідентифікаційний код 39787008)

про усунення перешкод щодо розпорядження власним майном та зобов`язання вчинити дії,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - Товариство) та державного підприємства «Національні інформаційні системи» про:

- усунення перешкоди розпорядження ОСОБА_1 власним майном, а саме автомобілем марки «Porsche», модель «Cayenne», номер кузову - НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження вказаного автомобіля, вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжувач - Товариство, дата первинної реєстрації обтяження - 16.08.2010, за №10145303, дата внесення змін - 13.03.2020;

- зобов`язання Підприємства виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля марки «Porsche», модель «Cayenne», 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжувач - Товариство, дата первинної реєстрації обтяження - 16.08.2010, за №10145303, дата внесення змін - 13.03.2020.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- згідно з довідкою від 27.08.2020 №8044/78, виданою Територіальним сервісним центром МВС №8044, - доведеним є факт переходу права власності на транспортний засіб «Porsche» до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.2016 №1828/8041; вказаний договір було укладено в Територіальному сервісному центрі МВС №8044 у присутності адміністратора центру; також Територіальний сервісний центр МВС №8044 підтверджує, що на момент вчинення реєстраційних дій щодо автомобіля «Porsche» на користь ОСОБА_1 та присвоєння автомобілю державного номерного знака НОМЕР_3 - були відсутні будь-які обмеження на проведення такої реєстрації;

- 02.07.2020 з наміром розпорядитися власним майном - автомобілем марки «Porsche» ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинення реєстраційної дії щодо автомобіля на користь третьої особи до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Яцино К.С., проте у вчиненні реєстраційних дій щодо автомобіля було відмовлено у зв`язку із наявністю приватного обтяження та заборони відчуження;

- з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02.07.2020 №66659196 вбачається, що з моменту придбання ОСОБА_1 спірного автомобіля, останній було передано в заставу акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) ОСОБА_2 на підставі укладеного договору застави від 10.07.2008;

- вказаний витяг також містить дані про те, що автомобіль було заставлено перед Банком як забезпечення до кредитного договору (персоналізоване строкове грошове зобов`язання), в подальшому обтяжувачі автомобіля змінювалися двічі і станом на дату отримання витягу обтяжувачем є Товариство;

- крім того, зі змісту витягу вбачається, що вперше обтяження було зареєстровано на підставі договору застави до кредитного договору від 10.07.2008 №8, укладеного з Банком, в заставу передано автомобіль марки «Porsche», номер кузову НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 ; боржником і заставодавцем за вказаними договорами вказано ОСОБА_2 ; строком виконання зобов`язання за кредитом і відповідно за похідним зобов`язанням (заставою) вказано 10.07.2015;

- під час оформлення договору від 26.01.2016 №1828/8041 продавцем була громадянка ОСОБА_3 , а сам автомобіль мав державний номерний знак НОМЕР_5 ;

- наведене може вказувати про виконання ОСОБА_2 зобов`язань перед Банком, у зв`язку з чим було знято обтяження і в подальшому автомобіль правомірно придбала ОСОБА_3 , пройшла процедуру перереєстрації в ТСЦ МВС та отримала новий номерний знак;

- в подальшому (26.01.2016) автомобіль знову успішно пройшов експертизу ТСЦ 8041 РСЦ МВС в м. Києві та за фактом відсутності будь-яких заборон чи обтяжень був зареєстрований на нового власника, присвоєно новий державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- однак 14.08.2019 з`являється новий кредитор за зобов`язанням ОСОБА_2 перед Банком, реєструє обтяження на автомобіль марки «Porsche», номер кузову НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;

- 13.03.2020 з`являється новий кредитор за зобов`язанням ОСОБА_2 перед Банком і знову реєструє обтяження на автомобіль марки «Porsche», номер кузову НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 ;

- наведене може вказувати на незаконність накладення обтяження на автомобіль марки «Porsche», номер кузову НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , законним власником якого є ОСОБА_1 , а джерела та способи отримання даних кредитного договору від 10.07.2008 №8, укладеного громадянином ОСОБА_2 та Банком, сторонніми особами можуть мати ознаки кримінального злочину.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною першою статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.04.2019 зі справи №826/3269/18, вирішуючи питання щодо юрисдикції, вказала про те, що спір у подібних правовідносинах має вирішуватися за правилами цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та, 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 573 ЦК України передбачено, що заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.

Згідно з частиною першою статті 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Частинами другою - четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно із статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, ОСОБА_1 як власник спірного автомобіля звернувся до господарського суду з позовом до, зокрема, Товариства як обтяжувача за договором застави від 10.07.2008 №4394, укладеним ОСОБА_2 і Банком (обтяжувачем Товариство стало після укладення з публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» договору про відступлення прав за договорами застави від 16.08.2019 №8140, а публічне акціонерне товариство «Оксі Банк» було обтяжувачем на підставі укладеного з Банком договору відступлення прав за договорами застави від 13.08.2019 №8004), що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є Банк (юридична особа) і ОСОБА_2 (фізична особа). Тобто між позивачем та Товариством існує спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридична особа і фізична особа, що не відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними приписами ГПК України.

Отже, враховуючи, що до юрисдикції господарських судів належать виключно справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці., то у даному випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18, від 19.03.2019 у справі №904/2526/18, від 19.03.2019 у справі №904/2529/18, від 19.03.2019 у справі №904/2538/18 та від 19.03.2019 у справі №904/2530/18.

Таким чином, оскільки боржником за основним зобов`язанням - кредитним договором від 10.07.2008 №8 є громадянин ОСОБА_2 , тобто фізична особа (про що зазначено позивачем у позовній заяві, а також вказано у витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02.07.2020 №66659196), то за суб`єктним складом такий спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, господарський суд міста Києва дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню в загальному суді, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 175 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б; ідентифікаційний код 36799749) та державного підприємства «Національні інформаційній системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4; ідентифікаційний код 39787008) про усунення перешкод щодо розпорядження власним майном та зобов`язання вчинити дії.

2. Матеріали позовної заяви повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набрала законної сили 16.09.2020 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва.

Суддя О.В. Марченко