УХВАЛА

м. Київ

08.09.2020Справа № 910/26148/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс"

на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 910/26148/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс"

до Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариства "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 1754842,82 грн

представники учасників судового процесу:

від стягувача (скаржника): не з`явився

від боржника: Потатуєв В.П.

від особи чиї дії оскаржуються: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про стягнення 1754842 грн. 82 коп., з яких 1028770 грн. 46 коп. основного боргу, 72803 грн. 12 коп. 3% річних та 653269 грн. 24 коп. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі №910/26148/15 позов задоволено повністю та вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» суму основного боргу у розмірі 1028770, 46 грн., 3% річних у розмірі 72803,12 грн, інфляційні втрати у розмірі 653269, 24 грн та судовий збір у розмірі 26322,64 грн, відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26148/15 до 30.04.2016.

27.11.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26148/15 було видано наказ.

27.07.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" надійшла скарга на дії державного виконавця, в якій скаржник просить суд:

визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020 у виконавчому провадженні №53239282;

скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020 у виконавчому провадженні №53239282.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/862 від 27.07.2020 призначено повторний автоматизований розподіл заяви у справі №910/26148/15 у зв`язку із закінчення терміну повноважень у судді Отрош І.М.

В результаті повторного автоматизованого розподілу, скарга на дії державного виконавця по справі № 910/26148/15, передана на розгляд судді Гулевець О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.07.2020 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" залишено без руху, встановлено скаржнику п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху для усунення недоліків.

17.08.2020 через відділ діловодства суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 призначено розгляд скарги на 08.09.2020.

У судове засідання 08.09.2020 представник скаржника та представник органу виконавчої служби не з`явилися.

У відповідності до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Присутній у судовому засіданні представник стягувача Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" проти скарги заперечив, надав пояснення щодо своїх заперечень.

Розглянувши у судовому засіданні 08.09.2020 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд прийшов висновку про відмову у задоволенні скарги, з огляду на наступне.

Скарга мотивована тим, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт» на період тимчасової окупації Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" відкриває поточний рахунок із спеціальним режимом використання для, зокрема, погашення заборгованості за договорами, укладеними до початку тимчасової окупації території України, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, а також заборгованості перед бюджетом. Отже, скаржник зазначає, що заборгованість АТ «ДАТ «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» перед ТОВ «НАФТОСЕРВІС» виникла на підставі договору поставки № 174 від 06.03.2012, тобто до тимчасової окупації території України, а тому для можливості добровільного погашення заборгованості має бути відкрите виконавче провадження із стягнення такої заборгованості.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається із матеріалів скарги, 13.01.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Горловного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамовим Т.Р. відкрито виконавче провадження №53239282 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.11.2015 у справі № 910/26148/15.

31.03.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом Олександром Вікторовичем, було передано та прийнято виконавче провадження № 53239282.

Старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом О.В. прийнято постанову від 24.04.2020 про виведення виконавчого провадження №53239282 із зведеного виконавчого провадження № 55350921 та постанову від 24.04.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу.

У постанові від 24.04.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №53239282 старшим державним виконавцем встановлено, що відповідно до Закону України № 2618-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення діяльності Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» внесені зміни до Закону України «Про трубопровідний транспорт»:

На період тимчасової окупації Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" відкриває поточний рахунок із спеціальним режимом використання для:

1) проведення розрахунків із забезпечення виробничої, інвестиційної діяльності, діяльності щодо захисту майнових прав та законних інтересів у судах (арбітражах);

2) погашення заборгованості за договорами, укладеними до початку тимчасової окупації території України, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, а також заборгованості перед бюджетом.

Поточний рахунок із спеціальним режимом використання відкривається в уповноваженому банку, визначеному Кабінетом Міністрів України за пропозицією Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". На такий рахунок зараховуються кошти, що надходять від господарської діяльності Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", у тому числі відшкодування з бюджету.

На кошти, що знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" (ст. 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт»).

Окрім того, державний виконавець у оскаржуваній постанові посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення діяльності Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» доповнено розділ ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження»: «тимчасово, до 31 грудня 2022 року, підлягають зняттю арешти та заборони відчуження майна Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" у виконавчих провадженнях (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування)», а також на п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку із наведеним, у своїй скарзі скаржник просить суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020 у виконавчому провадженні №53239282.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Вказаним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що однією з засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо примусового виконання судових рішень.

Як встановлено судом, 24.04.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом О.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №№53239282.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Законом України № 2618-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення діяльності Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» внесені зміни до Закону України «Про трубопровідний транспорт», відповідно до яких статтею 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт» визначено, що на період тимчасової окупації Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" відкриває поточний рахунок із спеціальним режимом використання для:

1) проведення розрахунків із забезпечення виробничої, інвестиційної діяльності, діяльності щодо захисту майнових прав та законних інтересів у судах (арбітражах);

2) погашення заборгованості за договорами, укладеними до початку тимчасової окупації території України, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, а також заборгованості перед бюджетом.

Поточний рахунок із спеціальним режимом використання відкривається в уповноваженому банку, визначеному Кабінетом Міністрів України за пропозицією Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". На такий рахунок зараховуються кошти, що надходять від господарської діяльності Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз", у тому числі відшкодування з бюджету.

На кошти, що знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз".

На кошти, що обліковуються за цими рахунками, не накладається арешт, а операції за цими рахунками не підлягають зупиненню.

Відповідно до п. 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, до 31 грудня 2022 року, підлягають зняттю арешти та заборони відчуження майна Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" у виконавчих провадженнях (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Поряд з тим, вищевказана правова норма 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зумовлює настання правових наслідків, передбачених положеннями ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Отже, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Поряд з тим, як встановлено судом положеннями Закону України «Про трубопровідний транспорт» передбачено, що на кошти, що знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз».

Таким чином, суд відзначає, що застосування державним виконавцем положень ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в сукупності з приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення діяльності Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» та Закону України «Про трубопровідний транспорт» здійснюється з урахуванням загального принципу про переважне застосування спеціальних норм права, які визначають особливості правового регулювання щодо спеціального суб`єкта - Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій старшого державного виконавця, а саме повернення виконавчого документу на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про трубопровідний транспорт» щодо заборони відчуження майна Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» у виконавчих провадженнях.

Також, суд звертає увагу на положення ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, повернення виконавчого документа не позбавляє права стягувача повторно звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності порушень старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом О.В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020 у виконавчому провадженні №53239282 скаржник суду не надав.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів скаржника та відсутності підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вище викладене, суд відмовляє у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В.

Керуючись ст. 233-235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтосервіс" на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета О.В. - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 14.09.2020.

Суддя О.В. Гулевець