РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/599/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю., за участю секретаря судового засідання - Рослого В.В., у судовій справі 927/599/20 розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження

Позивача: Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, офіс 1016, м. Київ,

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Багінської Наталії Антонівни

АДРЕСА_1

про стягнення 10419грн 52 коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

За участю представників учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні, відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" подано позов до Фізичної особи-підприємця Багінської Наталії Антонівни про стягнення 10419грн 52 коп., а саме: 4800,00 грн боргу за період лютий 2019-липень 2020, 108,08 грн втрат від інфляції за період з 27.01.2019 по 26.06.2020, 111,44 грн 3% річних за період з 27.01.2019 по 26.06.2020, 4200,00 грн штрафу відповідно до п.3.6 договору за період лютий 2019-березень 2020, 1200,00 грн суми дострокової сплати винагороди (роялті) за період серпень 2020-листопад 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати роялті за використання в комерційній діяльності музичних творів на підставі договору №КБР-12/12/14 від 01.12.2014.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2020, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №927/599/20 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 03 серпня 2020 року.

Уповноважені представники сторін в призначене судове засідання 03.08.2020 не прибули.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 13.07.2020 була направлена на електронну адресу позивача, зважаючи на недостатнє фінансування Господарського суду Чернігівської області та відсутність коштів на закупівлю поштових марок, у зв`язку з чим відсутня можливість направлення рекомендованої кореспонденції, про що складена довідка від 13.07.2020.

Ухвала суду від 13.07.2020 направлена на адресу відповідача (вул. Мстиславська, буд. 81, кв. 73, м. Чернігів, 14005), що відповідає зареєстрованому місцю проживання відповідача, повернулася 23.07.2020 до суду неврученою, з відміткою відділення поштового зв`язку "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Адресат відсутній".

Крім того, з метою дотримання принципу змагальності сторін та належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 120 - 122 Господарського процесуального кодексу України на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет 23.07.2020 розміщено оголошення про повідомлення відповідача - фізичної особи-підприємця Багінської Наталії Антонівни про відкриття провадження у справі №927/599/20 за правилами спрощеного провадження та про призначення справи до розгляду по суті на 03.08.2020.

Ухвалою від 03.08.2020 суд відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 01.09.2020 о 12:00. Вказана ухвала направлена на електронну адресу позивача. Відповідач вказану ухвалу отримав згідно поштового повідомлення 05.08.2020 №865.

Від позивача надійшло додаткове пояснення про окремі питання, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в якому зазначив, що договір № КБР-12/12/14 укладений, не є нікчемним, недійсним не визнавався, не був припинений відповідачем і на сьогоднішній день залишається чинним. Позивач також навів пояснення щодо підстав та порядку нарахування сум заявлених до стягнення з відповідача.

Від позивача надійшла заява, в якій він просить стягнути з відповідача 6000грн витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що у даній справі стороні позивача професійну правничу допомогу надають адвокати Адвокатського об`єднання «Інтелкрафтс». До позовної заяви стороною позивача додано договір про надання професійної правничої допомоги №8.295-А від 15.04.2020, умовами якого передбачено, що адвокатське об`єднання надає організації професійну правничу допомогу, а організація сплачує кошти за надану допомогу, також до позовної заяви додано наказ №8.295. Позивач, посилаючись на ч.8 ст.129 ГПК України, на підтвердження витрат та їх фактичної оплати додає Акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом, та наголошує, що правомірність такого доказу підтверджена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі №922/445/19.

Від позивача надійшло додаткове пояснення щодо ліцензійного договору, укладеного між сторонами, щодо строку дії Свідоцтва про облік організацій колективного управління, стверджуючи, що видане йому свідоцтво діє станом на теперішній час і поки договір не визнано недійсним не може бути відмовлено позивачу у сплаті Роялті.

До суду 25.08.2020 від відповідача надійшла заява, в якій відповідач вказує, що 05 серпня 2020 року вона отримала ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року про відкладення судового засідання у справі за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до ФОП Багінська Наталія Антонівна про стягнення заборгованості за невиконання зобов`язання з оплати роялті за використання в комерційній діяльності музичних творів на підставі договору №КБР-12/12/14 від 01.12.2014, що про суть позовних вимог на даний час їй не відомо, адже ні ухвали суду про відкриття провадження, ні позовної заяви вона не отримувала, що вона не мала змоги ознайомитись з повідомленням розміщеним на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет 23.07.2020 про повідомлення відповідача - фізичної особи-підприємця Багінської Наталії Антонівни про відкриття провадження у справі №927/599/20 за правилами спрощеного провадження та про призначення справи до розгляду по суті на 03.08.2020, адже юридичної освіти не має, юридичними веб-сайтами не користується. Також відповідач повідомила суд, що на даний час, ураховуючи літній період, за адресою АДРЕСА_2 знаходиться вкрай рідко, весь час проводить за містом на дачі, кореспонденцію вчасно отримати не має можливості, крім того протягом вересня буде перебувати в подорожі за кордоном. ФОП Багінська Наталія Антонівна зазначила, що її права, як відповідача у справі, порушені та просила суд направити матеріали позовної заяви та доданих до неї доказів на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 :, перенести судове засідання на жовтень 2020 року; надати новий строк для подання відзиву до суду.

Згідно ч.1 ст.172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Позивачем до позовної заяви додані докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками - опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек від 26.06.2020 (а.с.31). Отже позивачем при зверненні до суду із позовом до відповідача виконані приписи Господарського процесуального кодексу щодо направлення відповідачу копії позовної заяви із доданими до неї документами.

Нормами господарського процесуального кодексу України не передбачено обов`язок господарського суду щодо направлення (пересилання) відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами у випадку її неотримання відповідачем.

Крім того, відповідно до ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.

А тому клопотання відповідача щодо направлення матеріалів позовної заяви судом не задовольняється.

Слід зазначити, що відповідач не скористалася своїм правом щодо ознайомлення з матеріалами справи і з таким клопотанням до Господарського суду Чернігівської області не зверталася.

Судом були вчинені дії щодо перевірки статусу та місця реєстрації відповідача, у зв`язку з чим отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.07.2020, відповідно до якого в реєстрі значиться фізична особа-підприємець Багінська Наталія Антонівна, місце проживання: АДРЕСА_2 ; не перебуває в процесі припинення.

Ухвала від 13.07.2020 про відкриття провадження у справі, яка була направлена судом відповідачу рекомендованим листом, на адресу вказану у позовній заяві позивачем і яка співпадає з адресою державної реєстрації (м.Чернігів, вул.Мстиславська, 81, кв.73) повернулась без вручення адресату з відміткою відділу поштового зв`язку від 22.07.2020 "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат відсутній".

В силу статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" відомості, внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, з метою дотримання принципу змагальності сторін та належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 120-122 Господарського процесуального кодексу України на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет 23.07.2020 розміщено оголошення про повідомлення відповідача - фізичної особи-підприємця Багінської Наталії Антонівни про відкриття провадження у справі №927/599/20 за правилами спрощеного провадження та про призначення справи до розгляду по суті на 03.08.2020 і про відкладення розгляду справи по суті на 01.09.2020.

У ч.4 ст.122 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що з опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Ухвала про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті від 03.08.2020 отримана відповідачем згідно поштового повідомлення №865 - 05.08.2020, що визнається відповідачем у поданій до суду заяві від 25.08.2020.

Крім того, судом враховано, що відповідно до частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Судом також враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що згідно з ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи з огляду на приписи ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Приписи Господарського процесуального кодексу України не передбачають продовження строку розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не була позбавлена права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень, з матеріалами справи безпосередньо у Господарському суді Чернігівської області, організувати вчасне отримання поштової кореспонденції, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи №927/599/20 по суті, а тому посилання відповідача на перебування за містом на дачі, на подорож за кордоном у вересні місяці, на неотримання ухвал суду та неможливість користування електронним реєстром судових рішень, судом до уваги не приймається, а клопотання про перенесення судового засідання на жовтень 2020 року (поза межами строку розгляду справи по суті) задоволенню не підлягає.

Частина 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України передбачає можливість продовження судом встановленого ним процесуального строку за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.07.2020 направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та ЄДР, і повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат відсутній", суд вважає, що відповідач з 22.07.2020 належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву, а отже 15-денний строк для подачі відзиву на позовну заяву скінчився 06.08.2020.

При цьому відповідач - ФОП Багінська Н.А., отримавши 05.08.2020 ухвалу суду від 03.08.2020 про відкладення судового засідання на 01.09.2020, була обізнана про неподання відзиву, однак із заявою про продовження строку на подання відзиву до суду не звернулася, а тільки 25.08.2020 на адресу суду подала заяву, зокрема, про надання нового строку для подання відзиву до суду, що не передбачено приписами Господарського процесуального кодексу України.

У ч. 5 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву і підстави для продовження строку для подання відзиву до суду відсутні. Відповідачем не наведено поважних причин неподання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився в межах розумного строку, та з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст. 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ.

Згідно з ст. 418 Цивільного кодексу України правом інтелектуальної власності є право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 статті 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є право на використання об`єкта права інтелектуальної власності та виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності.

За змістом положень ст. 433 Цивільного кодексу України до об`єктів авторського права належать, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту).

Згідно ч. 2 ст. 435 Цивільного кодексу України суб`єктами авторського права, крім автору, є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Майновим правом інтелектуальної власності на твір у відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 440 Цивільного кодексу України, є виключне право дозволяти використання твору. Використанням твору згідно з ч.1 п.6 ст. 441 Цивільного кодексу України є його публічне виконання.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами даної справи (між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (УЛАСП) та фізичною особою-підприємцем Багінською Наталією Антонівною (користувач)) виникли в силу договору №КБР-12/12/14 від 01.12.2014, у відповідності до преамбули якого УЛАСП є організацією, що має повноваження надавати право (невиключну ліцензію) на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі Свідоцтва про облік організації колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права та суміжних прав №19/2011 від 24.01.2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до п.3.1. договору користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає Користувачу на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Користувач, в свою чергу, зобов`язується виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього договору та Закону.

Користувач не має права передавати отримане за цим договором право на використання творів третім особам, крім тих, які здійснюють комерційну діяльність у приміщеннях закладів, що зазначені у відповідному додатку до договору (п.3.2. договору).

Користувач зобов`язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (Роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця, за який він здійснюється. Не зважаючи на дату укладення договору, користувач здійснює перший платіж за весь місяць (календарний період), в якому було укладено договір. Перший платіж здійснюється не пізніше трьох календарних днів після підписання цього договору. Розмір винагороди (роялті) не залежить від кількості творів, що використовуватимуться користувачем під час дії договору та частоти їх використання (п.3.3 договору).

Відповідно до п.3.4 договору, користувач зобов`язується не пізніше 20-го числа місяця наступного за звітним кварталом надавати УЛАПС звіт про використані твори за формою наведеною у додатку №3 до даного договору.

Згідно п.3.5 договору сторони підтверджують сплату та збір винагороди (роялті) шляхом підписання щоквартального Акту про сплату роялті. У разі необхідності підтвердження виплати винагороди (роялті) щомісячно, обов`язок щодо надання відповідного Акту покладається на користувача.

Згідно з п.3.6. договору якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри місяці, то користувач повинен сплатити УЛАСП штраф, який складає 100% розміру простроченого платежу. Крім цього, у разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк в повному обсязі.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.12.2015, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання.

У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п.6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення. Належним повідомленням про припинення зі сторони користувача є лист з доданим до нього Актом припинення використання творів, що має бути підписаний уповноваженими представниками сторін. Повідомлення про припинення дії цього договору має бути надіслане засобами поштового зв`язку (цінним листом), при цьому належним доказом направлення повідомлення є чек відділу поштового зв`язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони на адресу якої направлено листа, а також опис вкладення з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення (п. 6.2 договору).

Додатком № 1 до договору № КБР- 12/12/14 від 01.12.2014 сторони погодили перелік закладів, в яких користувач буде використовувати твори, а саме: Кафе «Кешью», за адресою: м. Чернігів, пр.Перемоги,106.

Відповідно до Додатку №2 до договору № КБР- 12/12/14 від 01.12.2014 загальний розмір щомісячного платежу з дня набуття чинності договором становить 300,00грн. Зазначена сума щомісячно перераховується користувачем на розрахунковий рахунок УЛАПС відповідно до умов договору.

Отже, укладаючи відповідний договір, Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" діяла відповідно до положень Закону України "Про авторське право і суміжні права" та на підставі свідоцтва №19/2011 від 24.01.2011, як організація колективного управління.

Строк дії договору сторонами було погоджено до 01.12.2015. Враховуючи положення п.6.2. договору, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих наміри сторін щодо припинення договору, суд доходить висновку , що дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення.

Водночас, суд зазначає, що 22.07.2018 набрав сили Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", яким визначено правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні.

Положеннями названого Закону визначено, що організацією колективного управління є громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав.

З наведеного вбачається, що організаційно-правова форма позивача як приватна організація не відповідає вимогам Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

При цьому частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" встановлено, що свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим Законом, втрачають чинність через дев`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, а у сферах, щодо яких Закон передбачає здійснення розширеного та обов`язкового колективного управління, - з оголошеної Установою відповідно до частини четвертої статті 15 цього Закону дати закінчення прийому заяв на участь в конкурсі на акредитацію у відповідній сфері.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції:

1) укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав;

2) укладають договори про партнерство, договори про представництво прав з іншими організаціями колективного управління;

3) збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам;

4) звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація;

5) забезпечують ведення реєстру правовласників, реєстру об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майновими правами щодо яких управляє організація;

6) здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління;

7) здійснюють інші функції, визначені цим Законом та статутом.

Частиною 3 ст.12 вказаного закону встановлено, що організації колективного управління не мають права провадити підприємницьку діяльність і здійснюють лише господарську діяльність, що не має на меті одержання прибутку, з метою досягнення своїх статутних цілей.

Згідно з ч. 1, 7 статті 15 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав"

юридична особа, яка має намір виконувати функції організації колективного управління, зобов`язана після її державної реєстрації звернутися до Установи із заявою про реєстрацію організації колективного управління. Юридична особа набуває статус організації колективного управління з дня внесення її до Реєстру організацій колективного управління та виключно у сферах, зазначених у реєстрі щодо цієї організації.

Відповідно до ч.8, 9 статті 19 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" скасування реєстрації і виключення з Реєстру організацій колективного управління тягне за собою припинення права на провадження діяльності організації колективного управління; скасування акредитації позбавляє організацію колективного управління права здійснювати розширене або обов`язкове колективне управління у сфері, в якій організація була акредитована, і є підставою для початку проведення нової процедури акредитації організації колективного управління у відповідній сфері.

Враховуючи наведені норми права, позивач повинен був довести наявність у нього повноважень надавати право на використання музичних творів і здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання з урахуванням вимог Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", що передбачає реєстрацію його як організації колективного управління після 22.04.2019, оскільки отримане ним 24.01.2011 Свідоцтво про облік організації колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права та суміжних прав №19/2011, видане Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, втратило чинність з 22 квітня 2019 року на підставі Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону.

Проте, матеріали справи не містять доказів наявності у Позивача права здійснювати колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав після 22.04.2019.

Крім того, згідно інформації з Реєстру організацій колективного управління, які міститься на офіційному сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, у вказаному реєстрі відсутня Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав".

Пунктом 6.9 укладеного між сторонами договору передбачено, що у випадку втрати УЛАСПом статусу організації колективного управління цей договір залишається чинним, а УЛАСП автоматично набуває статусу повіреного, що діє на підставі статті 46 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Відповідно до статті 46 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору-доручення. Здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав.

Враховуючи викладене, автоматичне отримання статусу повіреного не передбачено Законом, а тому має бути доведено позивачем належними та допустимими доказами у вигляді відповідного договору-доручення із суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав.

Водночас, матеріали справи таких доказів не містять.

Згідно з п.6.3 договору сторони визначили його як ліцензійний договір з приводу оплатного використання об`єктів права інтелектуальної власності.

Згідно до ч.1 ст.1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 1109 Цивільного кодексу України предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними.

При цьому, згідно до ч.5 ст.32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд вважає, що виключно наявність договору, з урахуванням втрати чинності свідоцтвом №19/2011 від 24.01.2011, що має наслідком втрату позивачем статусу організації колективного управління, за відсутності доказів, підтверджуючих набуття Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" статусу повіреного, зокрема, договору, який дозволить встановити обсяг переданих повіреному прав, виключає можливість стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми роялті за період з 22.04.2019 по 26.06.2020.

Таким чином, позивач не довів наявності у нього права з 22.04.2019 надавати ліцензію на використання музичних творів і здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання.

Посилання позивача на те, що укладений з відповідачем договір не є нікчемним, недійсним і не припиненим, суд відхиляє, оскільки спірні правовідносини регулюються не тільки нормами договірного права, а й законодавством з питань інтелектуальної власності. Так, право здійснювати колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав у вигляді надання ліцензій на публічне виконання творів і отримання винагороди за це належить особам, визначеним ст.45 Закону України "Про авторське право і суміжні права", про належність до яких позивач належних доказів не надав. Аналогічно, позивачем не надано доказів наявності у нього статусу повіреного відповідно до ст.46 зазначеного Закону.

Оскільки, до 22.04.2019 позивач мав статус організації колективного управління, позовні вимоги в частині нарахування основного боргу за період з лютого по квітень 2019 року є обґрунтованими виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) це - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Згідно з ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 449 Цивільного кодексу України, об`єктами суміжних прав без виконання будь-яких формальностей щодо цих об`єктів та незалежно від їх призначення, змісту, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження є: а) виконання; б) фонограми; в) відеограми; г) програми (передачі) організацій мовлення.

Статтею 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно дост. 43 Закону України "Про авторське право і суміжні права", допускається без згоди виробників фонограм (відеограм), фонограми (відеограми) яких опубліковані для використання з комерційною метою, і виконавців, виконання яких зафіксовані у цих фонограмах (відеограмах), але з виплатою винагороди, таке пряме чи опосередковане комерційне використання фонограм і відеограм та їх примірників: а) публічне виконання фонограми або її примірника чи публічну демонстрацію відеограми або її примірника; б) публічне сповіщення виконання, зафіксованого у фонограмі чи відеограмі та їх примірниках, в ефір; в) публічне сповіщення виконання, зафіксованого у фонограмі чи відеограмі та їх примірниках, по проводах (через кабель). Збирання винагороди за використання фонограм (відеограм), що зазначені у частині першій цієї статті, і контроль за їх правомірним використанням здійснюються визначеними Установою уповноваженими організаціями колективного управління. Зібрані кошти розподіляються між організаціями колективного управління, які є на обліку в Установі, на основі договорів, які уповноважені організації укладають з усіма організаціями колективного управління. Одержана від уповноваженої організації винагорода розподіляється відповідною організацією колективного управління у таких пропорціях: виконавцям - 50 відсотків, виробникам фонограм (відеограм) - 50 відсотків. Розмір винагороди за використання фонограм (відеограм), що зазначені у частині першій цієї статті, порядок та умови її виплати визначаються Кабінетом Міністрів України. Особи, які використовують фонограми, відеограми чи їх примірники, повинні надавати організаціям, зазначеним у частині другій цієї статті, точні відомості щодо їх використання, необхідні для збирання і розподілу винагороди.

Статтею 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами особисто, через свого повіреного або через організацію колективного управління.

В пункті 49.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об`єктів авторського права, які й не перебувають в їх управлінні (але не вилучені з нього в установленому порядку), законодавець врахував специфіку діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об`єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб`єктів авторського права (як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди) та дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів (зокрема, музичних) без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач, як організація колективного управління майновими правами, до 22.04.2019 був наділений правом та необхідними повноваженнями на укладення спірного договору, за умовами якого ФОП Багінська Н.А. набула право на використання в комерційній діяльності музичних творів, в тому числі, усіх необхідних майнових прав для їх використання. При цьому суд зазначає, що умовами договору №КБР-12/12/14 від 01.12.2014 не визначено будь-яких обмежень щодо загального переліку або окремих об`єктів використання (музичних творів, фонограм, відеограм та зафіксованих у них виконань), у той час як в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують вилучення із управління ПО "Українська ліга авторських і суміжних прав" окремих творів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно з договором №КБР-12/12/14 від 01.12.2014 надав відповідачу невиключне право на публічне виконання оприлюднених музичних творів, за використання якого відповідач мав сплачувати визначену договором винагороду.

Разом з тим, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором та не сплатив позивачу суму щомісячного платежу за використання творів - винагороди (роялті) за лютий-квітень 2019 року, що не заперечується та не спростовується відповідачем, в результаті чого у нього виникла заборгованість в сумі 900,00грн.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати винагороди (роялті). Відповідно до пункту 3.3 договору, строк оплати винагороди (роялті) є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема, із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в сумі 900,00грн слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованого основного боргу за період з травня 2019 до липня 2020 у сумі 3900,00грн та 1200,00грн суми дострокової сплати винагороди (Роялті) за період з серпня 2020 до листопада 2020 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.6 договору, якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4 (чотири) місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати винагороди (роялті), позивачем останньому нараховано штраф у розмірі 4200,00грн за несплату щомісячних платежів за лютий 2019 року - березень 2020 року.

Враховуючи той факт, що порушення зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів винагороди (роялті) в період лютий-квітень 2019 року (300грн х 3=900,00грн) підтверджено належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення штрафу у разі прострочення сплати винагороди (роялті), суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу, нарахованого за простроку виконання вказаних платежів, підлягають частковому задоволенню в сумі 900,00грн. В решті стягнення штрафу у сумі 3300,00грн позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 111,44 грн за період з 27.01.2019 по 26.06.2020 та інфляційних втрат у розмірі 108,08 грн за період з лютого 2019 року по липень 2020 року.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, враховуючи обставини справи та наявність прострочки виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати боргу у сумі 900грн за період нарахування платежів лютий-квітень 2019 року, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляції втрат нарахованих на вказану суму боргу підлягають задоволенню в частині стягнення 3% річних в сумі 36,10 грн за період з 27.01.2019 по 26.06.2020 та в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 38,06 грн за період лютий 2019 року - травень 2020 року. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 75,34грн та 70,02грн інфляційних втрат, нарахованих за прострочку сплати відповідачем щомісячної винагороди (роялті) за травень 2019 року-липень 2020 року задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, вимоги позивача слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення боргу в сумі 900,00грн, штрафу в сумі 900,00грн, 3% річних в сумі 36,10 грн та в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 38,06 грн. В решті позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3900грн 00коп. боргу, 3300грн 00коп. штрафу, 70грн02коп. інфляційних втрат, 75грн 34коп. 3% річних, 1200грн 00коп. суми дострокової сплати винагороди (Роялті) відмовити.

У позовній заяві позивач просить покласти судові витрати на відповідача.

Платіжним дорученням № 802 від 24.06.2020 позивач сплатив судовий збір у сумі 2102,00грн (а.с.32).

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 378,09 грн судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

15.04.2020 між адвокатським об`єднанням "Інтелкрафтс" (далі - Адвокатське об`єднання) та Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (далі - клієнт) укладено договір № 8.295-А про надання професійної правничої допомоги (а. с.25-26).

Відповідно до пункту 1.1 договору, адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надану йому правову допомогу.

Згідно з пунктом 1.2 договору № 8.295-А, професійна правнича допомога, що надається за цим договором: підготовка позовної заяви та всіх необхідних документів, пов`язаних з розглядом справи, звернення до суду, представництво інтересів клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі за позовом клієнта до ФОП Багінська Н.А. про стягнення заборгованості за договором № КБР-12/12/14 від 01.12.2014 року.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 (пункт 5.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду за підготовку позовної заяви, звернення до суду та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 6 000,00 грн. без ПДВ.

Як вбачається із акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом від 29.07.2020 (Додаток №1 до Договору), Адвокатське об`єднання надало клієнту послуги відповідно до умов Договору на загальну суму 6 000,00 грн.

Пунктом 2 зазначеного акту погоджено, що сплата за всю проведену роботу згідно цього акту здійснюється протягом 10 днів з моменту набрання рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі № 927/599/20 законної сили.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Наразі з наданого позивачем акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом від 29.07.2020 відповідно до договору №8.295-А від 15.04.2020 про надання адвокатських послуг, що містить детальний опис виконаних адвокатським об`єднанням, вбачається, що останнім проведено наступні роботи:

- вивчення та аналіз положень Договору №КБР-12/12/14 від 01.12.2014 - вартість яких становить 200,00грн;

- надання консультацій клієнту щодо порядку стягнення заборгованості, участі у нарадах клієнта з питань збирання доказів виконання договору №КБР-12/12/14 - вартість яких становить 300,00грн;

- складання тексту позовної заяви - вартість яких становить 3 000,00грн;

- роздруківка, посвідчення копій документів - вартість яких становить 750,00грн;

- надання консультацій Клієнту з приводу відкриття провадження у справі, порядку і строків судового розгляду, роз`яснення Клієнту змісту ухвал суду - вартість яких становить 750,00грн;

- підготовка процесуальних документів - вартість яких становить 1000,00грн.

Всього проведена робота загалом вартістю 6 000,00грн.

Так, щодо проведення робіт із роздруківки та посвідчення копій документів, суд зазначає наступне.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону ).

Положення ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачають, що видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань, захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, робота щодо роздруківки та посвідчення копій документів не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст.ст.1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" . Відтак, витрати на здійснення вказаних робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідний висновок щодо видів правничої допомоги наведено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі №9901/264/19.

Між тим, судом враховано те, що між Адвокатським об`єднанням та клієнтом в Акті від 29.07.2020 погоджено, що сплата за всю проведену роботу здійснюється протягом 10 днів з моменту набрання рішенням Господарського суду Чернігівської області (справа №927/599/20) законної сили.

Таким чином, враховуючи практику Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі №922/445/19 щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено, суд доходить до висновку про те, що позивачем документально підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а також враховуючи, що витрати на роздруківку та посвідчення копій документів не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, враховуючи часткове задоволення позову, стягненню з ФОП Багінської Н.А. на користь ПО "Українська ліга авторських і суміжних прав" підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 1079,22 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, офіс 1016, м. Київ, 02002) до Фізичної особи-підприємця Багінської Наталії Антонівни ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 10419 грн 52 коп задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Багінської Наталії Антонівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, офіс 1016, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код 37396233) 900грн 00коп. боргу, 900грн 00коп. штрафу, 36грн 10 коп. 3% річних, 38грн 06 коп. інфляційних втрат, 378 грн 09коп. судового збору, 1079грн 22коп. витрат на правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3900грн 00коп. боргу, 3300грн 00коп. штрафу, 70грн02коп. інфляційних втрат, 75грн 34коп. 3% річних, 1200грн 00коп. суми дострокової сплати винагороди (Роялті) відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Повний текст рішення складено 07.09.2020.

Суддя Н. Ю. Книш