номер провадження справи 35/98/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 Справа № 908/1448/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Топчій О.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Наумової Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування - 65031, м. Одеса, а/с 28)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Говорухи Олексія Миколайовича ( АДРЕСА_2 )

про стягнення коштів

СУТЬ СПОРУ:

10.06.2020 до Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Фізична особа - підприємець Наумова Олена Олександрівна з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Говорухи Олексія Миколайовича, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 166 316,91 грн.

10.06.2020 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1448/20, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 15.06.2020 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду, але не пізніше 02.07.2020, для усунення недоліків позовної заяви вказаних в ухвалі.

23.06.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1448/20, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №05/09/19 від 05.09.2019 щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару на суму 149 119,30 грн. За порушення строків виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано 3% річних в сумі 1 870,10 грн, інфляційні втрати в сумі 2 236,79 грн, пеню в сумі 13 090,72 грн.

Ухвалою суду від 06.07.2020 відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження їх заперечень проти позову або його визнання.

Ухвала суду від 06.07.2020 про відкриття провадження у справі №908/1448/20, направлена на адресу відповідача.

Про отримання 09.07.2020 ухвали суду від 06.07.2020 особисто відповідачем свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відзив на адресу суду від відповідача у встановлений процесуальний строк для подачі відзиву не надійшов, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 06.08.2020 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 07.09.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

05.09.2019 між ФОП Наумовою О.О. - постачальник та ФОП Говорухою О.М. - покупець укладено договір поставки товару №05/09/19, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується у строки, передбачені договором, поставити та передати у власність покупця товар, визначений п. 1.2. договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість, з урахуванням індексації вартості товару та інших умов, передбачених договором.

Пунктом 1.2. договору сторони визначили, що товар, що поставляється за цим договором, вказується у специфікаціях до даного договору, які є невід`ємними частинами даного договору.

За умовами п. 2.1. договору, найменування товару його кількість, ціна за одиницю виміру, строк поставки (передачі) товару, вартість товару (сума договору) в гривнях на дату підписання договору та грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті, а також узгоджений сторонами курс співвідношення гривні до іноземної валюти на момент підписання договору, за яким грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті визначено у гривні, строк та термін поставки товару та умови оплати за товар вказуються у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного договору. У випадках, передбачених п. 3.1 договору, пропорційно зміні курсу гривні по відношенню до іноземної валюти відбувається індексація (коригування) ціни та вартості товару.

Відповідно до п. 3.1., сторони встановлюють, що протягом строку дії Договору, грошові зобов`язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривні. Вказані у Специфікаціях ціна та вартість Товару в гривнях погоджені на дату підписання Договору і залишаються чинними до моменту їх індексації. Якщо в день, попередній дню платежу або дню розрахунку зобов`язання, вказаний нижче курс гривні А2 по відношенню до іноземної валюти, зазначеної у п. 1.2 Договору буде відрізнятися в бік здешевлення гривні більше ніж на 3 % (три відсотки) від узгодженого курсу, зазначеного п. 1.2 Договору, ціна/вартість цього Товару підлягає індексації (коригуванню) пропорційно зміні цього курсу без додаткового узгодження. При такому коригуванні використовується наступна

формула: Ц = Цс * (А2 / А 1), де

Ц - ціна/вартість Товару на дату оплати, гри.;

Цс - ціна/вартість Товару на дату підписання Договору (вказані у 11. 1.2 Договору), грн.,

А1 - зазначений у п. 1.2. Договору узгоджений Сторонами курс співвідношення гривні до іноземної валюти на момент підписання Договору,

А2 - значення курсу продажі іноземної валюти за гривню за даними міжбанківського валютного ринку України згідно веб-сайту … на день, попередній дню здійснення платежу або дню розрахунку зобов`язання.

У специфікації №1 до договору сторони узгодили, що загальна вартість товару становить 27 928,86 грн, що в еквіваленті становить 1 107,73 долара США. Оплата товару має бути здійснена не пізніше 31.12.2019. Строк поставки товару - не пізніше 12.09.2019.

У специфікації №2 до договору сторони узгодили, що загальна вартість товару становить 90 775,44 грн, що в еквіваленті становить 3 253,60 євро. Оплата товару має бути здійснена не пізніше 31.12.2019. Строк поставки товару - не пізніше 12.09.2019.

У специфікації №3 до договору сторони узгодили, що загальна вартість товару становить 30 415,00 грн, що в еквіваленті становить 1 199,80 доларів США. Оплата товару має бути здійснена не пізніше 31.12.2019. Строк поставки товару - не пізніше 12.09.2019.

Як свідчать видаткові накладні №125 від 09.09.2019 на суму 1 101,73 доларів США, №126 від 09.09.2019 на суму 3 253,60 євро, №127 від 09.09.2019 на суму 30 415,00 грн, позивач виконав свої зобов`язання по договору щодо поставки товару в повному обсязі.

В порушення умов договору відповідачем отриманий товар не оплачено.

Листом-претензією від 15.04.2020 позивач вимагав від відповідача сплати заборгованості.

Відповіді на претензію відповідачем не надано, заборгованість не погашена.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати вартості поставленого товару стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

За викладених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 149 119,30 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1 870,10 грн, інфляційні втрати в сумі 2 236,79 грн, пеню в сумі 13 090,72 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В той же час відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що дійсно мале місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

В позовній заяві позивача відсутні будь-які посилання на норми законодавства та умови договору щодо стягнення пені. В той же час, з розрахунку пені, доданого до позовної заяви, вбачається, що позивачем застосовано положення п. 6.1. договору.

Відповідно до п. 6.1. договору, у випадку порушення термінів оплати товару, обумовлених у п. 3.3 договору, покупець сплачу постачальнику проценти у розмірі 21,00 % річних (з розрахунку 365 днів в році), або 0,0575 % в день від суми простроченої заборгованості, яка на момент розрахунку процентів визначається з урахуванням її індексації згідно п. 3.1 Договору за весь період прострочення оплати, включаючи день погашення заборгованості по оплаті Товару.

Тобто, пунктом 6.1. договору сторони передбачили стягнення не пені за прострочення оплати поставлено товару, а інший розмір відсотків річних, ніж передбачений ст. 625 ЦК України.

Законодавець встановлює, що якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої статтями 1 та 2 Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96р. за № 543/96-ВР, пеня стягненню не підлягає. У разі встановлення сторонами розміру пені меншого ніж передбачено чинним законодавчими актами, пеня підлягає стягненню у межах, визначених чинними актами законодавства.

В даному випадку, сторони в договорі не передбачили відповідальності покупця перед постачальником за прострочення платежу, договір не містить посилання на конкретний розмір пені, а доказів встановлення пені за допомогою інших актів законодавства у відносинах сторін відсутні.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 13 090,72 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних та періоди нарахування, судом встановлено, що розрахунки виконано вірно, відтак позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 2 236,79 грн, 3% річних в сумі 1 870,10 грн задовольняються в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог. Натомість відповідач правом надати відзив на позов не скористався.

За викладених обставин, позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Фізичної особи - підприємця Наумової Олени Олександрівни до Фізичної особи - підприємця Говорухи Олексія Миколайовича про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Говорухи Олексія Миколайовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Наумової Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування - АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) суму основного боргу у розмірі 149 119,30 грн (сто сорок дев`ять тисяч сто дев`ятнадцять гривень 30 коп.), 3% річних у розмірі 1 870,10 грн (одна тисяча вісімсот сімдесят гривень 10 коп.), інфляційні втрати у розмірі 2 236,79 грн (дві тисячі двісті тридцять шість гривень 79 коп.), судовий збір у розмірі 1 936,55 грн (одну тисячу дев`ятсот тридцять шість гривень 55 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 вересня 2020 року.

Суддя О.А. Топчій