ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 року м.Дніпро Справа № 904/1575/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2020, повне рішення складено 22.05.2020, суддя Бєлік В.Г., у справі № 904/1575/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 209 792,63 грн. за договором поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД" заборгованість за договором поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року у загальному розмірі 209 792,63 грн., яка складається з: - 145 455,10 - сума заборгованості за отриманий товар; - 58840,88 грн. - пеня за прострочення оплати; - 5 496,65 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року, а саме в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2020 у справі №904/1575/20 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" - 145 455,10 основного боргу, 58840,88 грн. пені, 5 496,65 грн. - 3% річних та 3 146,89 витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт невиконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2020 у справі № 904/1575/20, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення у частині стягнення з ТОВ "РОВАС ТРЕЙД" на користь ТОВ "СП ЮКОЙЛ" 58840,88 грн. пені, 5 496,65 грн. 3 % річних та ухвалити нове рішення у цій частини шляхом зменшення розміру пені, 3 % річних до 10 % від розміру пені наведеного Відповідачем у контр розрахунку.

Зокрема, скаржник наголошує на тому, що сторони змінили строки проведення розрахунків відповідно до Додаткової угоди від 05.07.2019 року до Договору поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року.

Відповідно, 5 липня 2019 року між Позивачем та Скаржником було укладено Додаткову угоду до Договору поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року, відповідно до якої Позивач та Скаржник затвердили графік здійснення доплати заборгованості. Даною додатковою угодою Сторони змінили порядок та строки проведення розрахунків за договором.

Тобто, зобов`язання по сплаті заборгованості у Відповідача (Скаржника) виникає не відповідно до п. 3.2. Договору (протягом 14-ти днів з дня поставки товару), а відповідно до строків Додаткової угоди від 5 липня 2019 року до Договору поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019р.

Відтак, апелянт наполягає, що заборгованість була погашена повністю, вчасно, відповідно до Графіку платежів за рахунком № 4967 (станом на 29.07.2019); заборгованість була погашена повністю, вчасно, відповідно до Графіку платежів за рахунком № 6033 (станом на 13.08.2019); Скаржник частково здійснив оплати за рахунком 6365.

Як наслідок, порушення строків оплати заборгованості необхідно розраховувати не з дати отримання рахунку, а відповідно до Графіку та затвердженими в ньому строків оплати. Графік здійснення оплати передбачає 19 платежів та строки кожної оплати, починаючи 08-12.07.2019 р. та до 11-15.11.2019 р. (п.1 Графіку Додаткової угоди від 05.07.2019р.).

Крім того, Скаржник здійснив значну частину виплат вчасно (216 031,63 грн. з 475 455,10 грн).

До того ж, Скаржник здійснив значу кількість виплат відповідно до узгодженого графіку. Платежі сторони розподіляли за рахунками відповідно Графіка, де спочатку оплати зараховували за рахунком № 4967, далі - за рахунком № 6033 рахункам, далі 6365.

Таким чином, наведений розрахунок Позивача є недостовірним.

Також апелянт надав контр розрахунок пені, що проведений з урахуванням змінених Сторонами строків, відповідно розмір пені повинен становити 15 082,42 грн. Відповідно, неведений Позивачем розрахунок мені у розмірі 58 840,88 грн є неналежним та не підлягає задоволенню.

До того ж, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги Відповідач заявляє клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, з огляду на наступне.

Штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками Позивача.

Загальна сума неустойки складає 64 337,53 грн., що складає біля 30 % від загального розміру позовних вимог. Відповідач вважає, що порушення зобов`язання не завдало збитків Позивачу, які є співрозмірними з заявленими штрафними санкціями у відношенні до сума заборгованості.

Слід врахувати ступінь виконання зобов`язання.

Відповідач (Скаржник) сплатив 330 000,00 грн з 475 455,10 грн.

Відповідач зазначає, що з порушенням строків оплати, але продовжував здійснювати періодичні платежі по, своїм зобов`язанням за договором поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року включно до 24 лютого 2020 року, що підтверджується:

платіжним дорученням № 194 від 12.09.2019 року на суму 25 000 грн.

платіжним дорученням № 243 від 27.09.2019 року на суму 10 000 грн.

платіжним дорученням № 256 від 04.10.2019 року на суму 2 000 грн.

платіжним дорученням № 257 від 04.10.2019 року на суму 9 000 грн.

платіжним дорученням № 5944 від 04.10.2019 року на суму 14 000 грн.

платіжним дорученням № 278 від 18.10.2019 року на суму 4 500 грн.

платіжним дорученням № 5989 від 18.10.2019 року на суму 20 500 грн.

платіжним дорученням № 6115 від 22.11.2019 року на суму 25 000 грн.

платіжним дорученням № 6179 від 06.12.2019 року на суму 10 000 грн.

платіжним дорученням № 6240 від 27.12.2019 року на суму 25 000 грн.

платіжним дорученням № 399 від 24.02.2020 року на суму 10 000 грн.

Тобто, починаючи з вересня 2019 року, Відповідач здійснив платежі на користь Позивача, що є доказом того, що Відповідач частково здійснював виконання свої зобов`язань по виплаті заборгованості.

Крім того, Відповідач звертає увагу суду, що відповідно до Додаткової угоди від 5 липня 2019 року до Договору поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року - сума заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 05.07.2019 року складала 475 455,10 грн., станом на дату подання позову сума заборгованості складає 145 455,10 грн., тобто біля 70 % заборгованості, Відповідачем було погашено.

Суд не врахував майновий стан Відповідача, обов`язок виплачувати заробітну плату та загальнонаціональний карантин.

Узагальнені доводи інших учасників справи.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Так, позивач зазначає, що матеріалами справи належним чином доведено факти наявності заборгованості у відповідача перед позивачем по основній заборгованості, пені, як штрафній санкції, та по трьом відсоткам документально підтверджені і, в той же час, відповідачем не спростовані.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2020, у справі № 904/1575/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Учасникам справи роз`яснено право подати відзив на апеляційну скаргу, встановлено строк для його подання, а також право подати клопотання та заяви (за наявності), додаткові докази (за наявності) та обґрунтування щодо неможливості надати їх до суду першої інстанції, заперечення на заяви та клопотання, встановлено строк їх подання.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД" (далі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019.

На умовах, викладених в цьому Договорі, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити масла, мастила та технічні рідини, іменовані в подальшому „Товар (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору постачання Товару здійснюється партіями. Постачальник і Покупець погоджують можливість постачання кожної партії Товару, при цьому узгоджується найменування, асортимент, ціна і кількість передбачуваного до поставки Товару.

У разі якщо асортимент передбачуваного до постачання Товару містить більше 3-х (трьох) найменувань, Постачальник має право вимагати надання, а Покупець зобов`язаний надати заявку у письмовій формі (факсограмою, поштовим відправленням, електронною поштою). Заявка надається на фірмовому бланку, підписується повноважним представником Покупця і скріплюється печаткою.

Пунктом 1.3. договору визначено, що найменування, асортимент, ціна, кількість Товару вказується в видаткових накладних, виданих Постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію Товару, і завірених підписом повноважного представника Покупця. У кожній видатковій накладній в обов`язковому порядку вказується номер і дата цього Договору.

На вимогу однієї із сторін, умови щодо найменування, асортименту, ціни і кількості Товару, що поставляється, фіксуються в специфікаціях, належно оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, які є невід`ємною його частиною.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що Товар за цим Договором постачається на умовах ЕХW, склад Постачальника. Навантаження Товару здійснюється Постачальником в автотранспорт Покупця. Умови поставки розуміються у відповідності з правилами «Інкотермс» в редакції 2010 року, які застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних з внутрішньодержавним характером цього Договору, а також особливостей, що випливають з умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.3. договору поставка Товару здійснюється на першу вимогу Покупця з моменту отримання підтвердження Постачальника про готовність відповідної партії Товару до відвантаження.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що датою поставки вважається дата передачі Товару, зазначена у відповідній видатковій накладній, що видається Постачальником і завіряється підписом повноважного представника Покупця.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору у період з 25.01.2019 по 24.02.2020 постачальник поставив, а покупець прийняв Товар загалом на суму 940 264,41 грн. та оплатив його загалом на суму 794 809,31 грн.

Згідно п. 2.1. договору ціна Товару за цим Договором встановлюється в гривнях і вказується в рахунку, що пред`являється до оплати Постачальником, на кожну узгоджену, поставлену партію Товару, з відображенням її у відповідній видатковій накладній. Ціна Товару включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 2.3. договору загальна вартість Договору визначається як сумарна вартість Товару, поставка якого здійснена відповідно до умов цього Договору та підтверджена видатковими накладними.

Пунктом 3.1. договору визначено, що оплата за Товар, поставлений за цим Договором, здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника у порядку і строки, передбачені цим Договором.

Згідно з п. 3.2. договору Покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого Товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати Постачальником, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії товару, дата якого зафіксована у відповідній видатковій накладній.

Відповідно до п. 3.4. договору при здійсненні платежів за цим Договором Покупець у платіжних документах (платіжних дорученнях) зобов`язується вказувати номер та дату Договору, а також номер рахунку, на підставі яких здійснюється платіж.

06.06.2019 року від Покупця надійшла бухгалтерська довідка № 226 від 03.06.2019 про виявлення та виправлення помилок у тексті призначення платежів у платіжних дорученнях ТОВ «РОВАС ТРЕЙД» по оплаті рахунків ТОВ «СП ЮКОЙЛ».

31.03.2019 між Постачальником та Покупцем був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків станом за період: січень 2017 року - березень 2019 року, у якому підтверджується, що всього за термін дії Договору на той момент Постачальник поставив, Покупець прийняв Товар на загальну суму 940 264,41 грн., а Покупець оплатив за Товар загальну суму 464 809,31 грн., тобто заборгованість Покупця на користь Постачальника на той момент складала 475 455,10 грн.

17.04.2019 року листом за № 40-4/01-01/340 Постачальник просив Покупця надати графік зниження заборгованості.

Покупець 16.04.2019 та 19.04.2019 надав Постачальнику відповідні Графіки погашення заборгованості.

Однак, жодного платежу за цими графіками здійснено не було.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензію № 03/19 від 14.05.2019 з вимогою сплатити заборгованість, а саме, основного боргу 475 455,10 грн. та суму пені 49 699,02 грн. на розрахунковий рахунок позивача. Відповідач надав відповідь позивачу листом № 225 від 03.06.2019 року та повідомив про те, що Претензія їм отримана та про результат її розгляду позивач буде повідомлений у належний за законом строк та засіб. Проте, відповіді на претензію не надав, вимоги не виконав.

05.07.2019 року Постачальник та Покупець підписали Додаткову угоду до Договору поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року, якою, в тому числі, узгодили графік здійснення доплати Покупцем своєї заборгованості у сумі 475 455,10 грн., за яким Покупець повинен був повністю сплатити свій борг у 475 455,10 грн. до 15.11.2019 року, та надали Постачальнику, у разі несвоєчасної доплати Покупцем свого боргу згідно цього графіку, право на звернення до суду без додаткового досудового врегулювання. Але, починаючи вже з вересня 2019 року покупець почав порушувати ці взаємні домовленості та перестав сплачувати свій борг згідно узгодженого графіку, що і стало причиною звернення із даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість у загальному розмірі 209 792,63 грн., яка складається з: - 145 455,10 - сума заборгованості за отриманий товар; - 58 840,88 грн. - пеня за прострочення оплати; - 5 496,65 грн. - 3% річних від простроченої суми у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року щодо своєчасного розрахунку за надані послуги.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, на підставі ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки товару.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати увстановлений строк

(строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач прийняті на себе зобов`язання виконав належним чином, здійснив поставку Товару. Відповідач в порушення умов укладеного договору кінцевий розрахунок не здійснив, несплачена заборгованість за договором склала 145 455,10 грн. Відповідачем доказів сплати суми заборгованості за спірним договором не надано.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що при недотриманні покупцем строків оплати, встановлених п. 3.2. та п. 3.5. цього договору покупець сплачує постачальнику пеню передбачена відповідальність покупця за прострочення здійснення оплати у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Перевіривши наведені вище підстави для нарахування та пред`явлення позивачем відповідачу вимог про стягнення з останнього пені, перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені пеню за загальний період з 16.02.2019 по 10.03.2020 у розмірі 58 840,88 грн.

Щодо суми 3% річних апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних наданий позивачем, апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних за загальний період з 16.02.2016 по 10.03.2020 у розмірі 5 496,65 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач довів факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором поставки № 2532/2019-ОС від 28.01.2019 року у повному обсязі.

Щодо неправильність дослідження та оцінки доказів про зменшення розміру штрафних санкцій апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частині 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) - кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій. передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи встановлено, що договір між Покупцем та Продавцем був укладений добровільно та на засадах ЦК України та ГК України, тому повинен виконуватись згідно з їх вимогами, в тому числі і в частині відповідальності за порушення умов Договору.

Виходячи з цього, судова колегія вважає, що немає причин для зменшення розміру штрафних санкцій.

По-перше, стосовно сплати неустойки, як санкції, та 3% від суми несплаченого боргу.

Згідно частині 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно частині 3 статті 549 ЦК України, - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання».

Згідно частині 1 статті 624 ЦК України - якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Тобто, відшкодування збитків не є санкцією у розумінні ЦК України і підлягає обов`язковій сплаті повністю.

Загальна сума пені за несвоєчасну оплату поставленого Товару за умовами Договору, як санкції, згідно Розрахунку пені, складає 58 840,88 грн., а вартість Товару, стосовно якого Відповідач прострочив оплату продовж всього періоду дії Договору, складає (940 264,41 грн. - 74 828,69 грн.) = 852 032,77 грн. Тобто, власне сума пені складає всього 7 відсотків від суми вартості Товару, строк оплати якого порушив Відповідач, що не є надмірно великою санкцією.

По-друге, стосовно ступеню виконання Відповідачем своїх зобов`язань.

Згідно даним Зведеної таблиці господарських операцій по Договору (додаток № 2 до Договору), за період з 25.01.2019 року по 15.03.2019 року, менш ніж за два місяці, Покупець отримав Товар партіями всього на суму 940 264,41 грн., останню партію якого повинен був оплатити за Договором до 29.03.2019 року. Але на той час Покупець сплатив за отриманий на 940 264,41 грн. Товар тільки 464 809,31 грн., тобто тільки половину суми боргу. Після чого більше трьох місяців (з 23.03.2019р. по 12.07.2019р.) взагалі не платив. І тільки після початку процедури досудового врегулювання (претензії з попередженням звернутися до суду) та укладення Додаткової угоди, Покупець почав сплачувати свій борг. Але робив це з порушеннями строків оплати та сум платежів, а з 25 лютого 2020 року взагалі перестав здійснювати платежі Позивачу. Станом на 30.04.2020 року, більше ніж через рік після терміну оплати Товару за Договором, Відповідач має борг за отриманий Товар у сумі 145 455,10 грн.

Такий стан виконання Відповідачем свої зобов`язань по оплаті боргу є неприпустимим та свідчить про його недобросовісність як Покупця за Договором.

По-третє, стосовно врахування обставин, які виникли внаслідок впровадження карантину відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020р.

Борг Відповідача перед Позивачем, який виник у наслідок порушення Відповідача терміну оплати за поставлений позивачем Товар, існує вже більше року. Позивач своєчасно та в повному об`ємі виконував звої зобов`язання по Договору перед Відповідачем та неодноразово враховував прохання та пропозиції Відповідача про відстрочення оплати свого боргу та стимулюванню Відповідача виконувати свої зобов`язання.

Таким чином, господарський суд правильно дослідив та надав вірну оцінку доказам про зменшення розміру штрафних санкцій.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РОВАС ТРЕЙД" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2020 у справі 904/1575/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.09.2020.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.М. Кощеєв