ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. Справа№ 920/478/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Євсікова О.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 (повний текст якої складено 03.06.2020) про повернення позовної заяви

у справі №920/478/20 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Граальбуд"

про стягнення 1 708 220 грн 22 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2020 року Акціонерне товариство "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" звернулось до суду з позовною заявою (№ 011-0605 від 14.05.2020) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Граальбуд" про стягнення 1 708 220,22 грн за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 20.04.2017 договору поставки № ЗАлК-Д-2017-72.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20 позовну заяву № 011-0605 від 14.05.2020 Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Граальбуд" про стягнення 1 708 220 грн 22 коп. повернуто позивачу на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України.

Оскаржувана ухвала від 03.06.2020 мотивована тим, що заявником не усунуто недоліків визначених ухвалою Господарського суду Сумської області від 22.05.2020 про залишення позовної заяви без руху. Зокрема, судом було вирішено питання стосовно заяви про відстрочення сплати судового збору, а саме відмовлено в її задоволенні та залишено позовну заяву без руху. Позивачу судом було надано десять днів для усунення недоліків позовної заяви - надання доказів сплати судового збору в розмірі 25 623 грн 30 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначив, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального (ст. 8 Закону України "Про судовий збір") та господарського процесуального права, в частині обов`язку сторони сплатити судовий збір, що призвело до порушення гарантованих прав сторони доступу до суду, передбачених ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Скаржник вважає, що в порушення вимог ГПК, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Граальбуд" не скористалося своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Про відкриття апеляційного провадження повідомлений належним чином, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням №042 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалу апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження було надіслано товариству за адресою, що відповідає адресі вказаній у ЄДРПОУ.

З цього приводу колегія суддів, враховуючи вимоги статей 120, 242 ГПК України, а також вищенаведене, зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Таким чином, судом апеляційної інстанції були здійснені всі необхідні заходи щодо повідомлення відповідача про відкриття апеляційного провадження ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.06.2020.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 поновлено Акціонерному товариству "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 26.08.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 26.08.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню, враховуючи наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 20.05.2020 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на свою користь 1708220 грн 22 коп. за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 20.04.2017 договору поставки № ЗАлК-Д-2017-72.

Разом з позовом, позивачем до суду була надана заява про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду першої інстанції від 22.05.2020 було вирішено питання стосовно заяви про відстрочення сплати судового збору, а саме відмовлено в її задоволенні та залишено позовну заяву без руху. Позивачу судом було надано десять днів для усунення недоліків позовної заяви - надання доказів сплати судового збору в розмірі 25623 грн 30 коп.

02.06.2020 позивач звернувся до суду з заявою про виконання ухвали суду від 22.05.2020, до якої не додав докази сплати судового збору, а повторно просив суд відстрочити позивачу сплату судового збору, у якій серед іншого посилався на введені карантинні заходи.

Суд першої інстанції, дослідивши подану заяву позивача, дійшов висновку, що так як питання про відстрочення сплати судового збору вже було розглянуто судом по суті та було залишено задоволення і зобов`язано позивача надати суду докази сплати судового збору, то заява позивача від 02.06.2020 у якій позивач повторно просив відстрочити сплату судового збору, залишена судом без розгляду.

Враховуючи норми процесуального права та те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, оскаржуваною ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20 позовну заяву з доданими до неї документами повернуто на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з вказаним висновком місцевого господарського суду, вважає його передчасним, з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.1979, п. 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п. 43, ECHR 2000-II).

У рішенні ж Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

При цьому в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до положень ГПК України:

До позовної заяви згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Правовий аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір" викладена також в ухвалах Верховного Суду від 28.11.2018 № 922/2771/16, від 22.02.2019 №916/1052/18, від 02.09.2019 № 918/361/18, №916/365/20 від 08.07.2020). Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тобто, з вищенаведеного випливає, що відстрочка сплати судового збору за приписами ст. 8 цього Закону, обумовлюється не лише єдиною підставою майнового стану заявника, чим спростовуються твердження апелянта, про порушення вимог закону в цій частині та безпідставне неврахування майнового стану сторони і відповідних доказів.

Поміж тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, зокрема, із позовною заявою, в тому числі відсутність у нього коштів для сплати судового збору та запровадження на території України карантину не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення такої сплати при зверненні до суду апеляційної інстанції. (Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір" викладена також в ухвалах Верховного Суду від 08.07.2020 № 905/156/19, від 27.05.2020 №902/249/17, від 12.05.2020 № 920/230/19).

Таким чином, за відсутності визначених законом умов для відстрочення судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив відповідне клопотання АТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами в зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини щодо питання тлумачення і застосування п. 1 ст. 6 Конвенції, доводи скаржника з приводу встановлення йому перешкод для захисту порушеного права, є безпідставні та необґрунтовані, позаяк сплата судового збору за подання апеляційної скарги передбачена положеннями ГПК України, Закону України "Про судовий збір" та не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Разом з цим, необхідність сплати судового збору дійсно є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів та узгоджується із вимогами ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком місцевого господарського суду про повернення позовної заяви з підстав ч. 4 ст. 174 ГПК України, вважає його передчасним, зробленим без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного процесуального законодавства, з огляду на таке.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з позовною заявою.

У даному випадку, повертаючи позову заяву ухвалою від 03.06.2020 суд першої інстанції не взяв до уваги, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" до 22 червня 2020 року.

При цьому, судом першої інстанції також не було враховано, що відповідно до п.п. 3 п. 11 розділу І Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно зі статтями 3 та 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; обов`язком держави є захист життя людини.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституцією України передбачається низка гарантій, однією із яких є право судового захисту, що передбачена статтею 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

У п.2.2. Рішення Конституційного суду України у справі № 1-10/2012 зазначено, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху та визначаючи строк для усунення недоліків, місцевий господарський суд мав врахувати зміни внесені до положень ГПК України на час дії карантину та в ухвалі суду від 22.05.2020 (про залишення позовної заяви без руху) зазначити строк для усунення недоліків, який не був би меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Окрім того, згідно з ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Місцевий господарський не був позбавлений права з власної ініціативи, на підставі ч. 2 ст. 119 ГПК України, продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX . Між тим, позивач у своїй заяві про відстрочення сплати судового збору посилався на введеня карантинних заходів.

У даному випадку суд першої інстанції, зазначивши, що станом на 03.06.2020 заявник не усунув недоліки позовної заяви, не врахував наведених вище норм процесуального закону та повернув товариству позовну заяву без надання останньому можливості усунути недоліки позовної заяви у процесуальні строки, продовжені у зв`язку із введенням на всій території України карантину, що свідчить про передчасність винесення судом ухвали від 03.06.2020 про повернення позовної заяви.

Поміж іншим, нормами ГПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції) не передбачено, щоб відповідні положення ГПК (в редакції Закону від 30.03.2020 № 540-IX), не застосовувалися б у разі послаблення карантину.

Аналогічна правова позиція, щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу в редакції Закону від 30.03.2020 № 540-IX у зв`язку із запровадженням карантину, викладена у постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 924/688/19, від 30.07.2020 у справі № 916/145/20.

За таких обставин передчасним є висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

За результатами апеляційного провадження, Північним апеляційним господарським судом встановлено порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. ст. 271, 280 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20, та передання справи на розгляд до Господарського суду Сумської області для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, п. 6 ч.1 ст. 275, п. 4 ч.1 статті 280, 282, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.06.2020 у справі №920/478/20 скасувати.

3. Справу №920/478/20 передати на розгляд до Господарського суду Сумської області для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

4. Матеріали справи №920/478/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

О.О. Євсіков