ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" вересня 2020 р. Справа № 911/2525/19

За заявою Розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» арбітражного керуючого Горбача Сергія Федоровича

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс»

2) ОСОБА_1

про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно

у межах провадження у справі № 911/2525/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Кебета»

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс»

про банкрутство

Суддя Лутак Т.В.

Секретар судового засідання Логунова Я.М.

Представники: згідно протоколу судового засідання

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/2525/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Кебета» до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.11.2019 відкрито провадження у справі № 911/2525/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Кебета» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» арбітражного керуючого Горбача Сергія Федоровича.

До господарського суду Київської області від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» арбітражного керуючого Горбача Сергія Федоровича надійшла позовна заява № 02-02/02 від 26.11.2019 (вх. № 3088/19 від 27.11.2019) про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2020 прийнято вищезазначену позовну заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» арбітражного керуючого Горбача Сергія Федоровича до розгляду у межах провадження у справі № 911/2525/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс», розгляд вказаної заяви про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно призначено на 30.01.2020, зобов`язано ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» надати суду певні документи.

30.01.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшов відзив б/н від 30.01.2020 (вх. № 2165/20 від 30.01.2020) на заяву про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно, у якому вона заперечує проти задоволення вказаної заяви.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.01.2020 розгляд заяви про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно відкладено на 05.03.2020, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» і ОСОБА_1 надати суду певні документи.

До господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшли доповнення б/н від 26.02.2020 (вх. № 4447/20 від 26.02.2020) до відзиву на заяву про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно.

28.02.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» арбітражного керуючого Горбача Сергія Федоровича надійшло клопотання № 02-02/13 від 28.02.2020 (вх. № 4704/20 від 28.02.2020) про залучення до матеріалів справи статуту боржника.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.03.2020 розгляд заяви про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно відкладено на 30.03.2020 і зобов`язано учасників провадження надати суду певні документи.

Крім того, постановою господарського суду Київської області від 05.03.2020 у даній справі визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» призначено арбітражного керуючого Венську Оксану Олександрівну.

До господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання б/н від 30.03.2020 (вх. № 6795/20 від 30.03.2020) про відкладення розгляду справи.

Враховуючи положення статей 3, 27 Конституції України, указ Президента України № 87/2020 від 13.03.2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), а також Рекомендації Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, затверджені рішенням Ради суддів України № 19 від 17.03.2020, з метою забезпечення захисту життя та здоров`я людей, зокрема учасників судового процесу та працівників суду, судове засідання, призначене на 30.03.2020, не відбулося, про що учасники провадження були повідомлені телефонограмою від 18.03.2020.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.05.2020 розгляд заяви про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно призначено на 22.06.2020.

11.06.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшли заява (письмові пояснення) б/н від 06.06.2020 (вх. № 11549/20 від 11.06.2020) щодо неможливості надання витребуваних судом документів, а також клопотання б/н від 06.06.2020 (вх. № 11548/20 від 11.06.2020) про витребування доказів.

До господарського суду Київської області від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» надійшло клопотання б/н від 19.06.2020 (вх. № 12299/20 від 19.06.2020) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.06.2020 задоволено клопотання ОСОБА_1 б/н від 06.06.2020 (вх. № 11548/20 від 11.06.2020) про витребування доказів, витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк» певні докази, розгляд заяви про визнання недійсним акту приймання-передачі майна та визнання права власності на майно відкладено на 23.07.2020, зобов`язано ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» виконати вимоги ухвали суду від 05.03.2020 у даній справі.

08.07.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшов супровідний лист вих. № 7465-А-БТ від 03.07.2020 (вх. № 13931/20 від 08.07.2020), до якого додано витребувані судом документи.

До господарського суду Київської області від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» надійшло клопотання б/н від 21.07.2020 (вх. № 15226/20 від 22.07.2020) про збільшення позовних вимог, до якого додано уточнену позовну заяву про визнання недійсним рішення загальних зборів, правочину та витребування майна, у якій заявник на підставі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, просить суд:

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек», оформлене протоколом № 22/06-17 від 22.06.2017;

- визнати недійсним додаток № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності Закорецької Наталії Володимирівни, номер запису про право власності № 23126605 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі з належними спорудами, до складу яких входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3: криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстроване 01.11.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 50;

- визнати недійсним акт приймання - передачі нерухомого майна, укладений 22.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» та ОСОБА_1 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлові будівлі з належними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3; криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II; піч вуглевипалювальна, в кількості 6 одиниць; піч вуглевипалювальна УП «Увро» МИК108/11/69/ПС; вібросито-калібрувальник VSС-4N; рампа 1500мм; напівавтоматична машина для пакування «МН-FG-2000А» 2000кг х 1500мм х 3000мм; лінія фасування деревного вугілля; регістратор руху; ПРЛ; вологомір деревини МС-410; Раnаsоnіс КХ-FТ982СА-В; бензопила МS-410; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000; теплогенератор «Бізон» Тип 11с; сушильна камера; підтримувач автонавантажувач; пилоколун з дисковою пилою ПКД 420У 16Т; ПЗЛ-60; комп`ютер Іntel Dual; комплект до сушильної камери; димова труба 220мм; 5м+тройник+корпус; візок транспортний Skiper1150РР 2,5т, колеса поліуретанові; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000об; акумулятор стартерний ISTA Prof; ваги електронні ВТЕ-Центровес-30 ТЗДВ; лінія розкризталізації, гомогенізації меду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс».

Суд, керуючись положеннями ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, прийняв вищезазначену заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» б/н від 21.07.2020 (вх. № 15226/20 від 22.07.2020) до розгляду. Таким чином, судом розглядаються у даній справі вимоги, які вказані у цій заяві.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.07.2020 призначено дану заяву до розгляду по суті у судовому засіданні на 03.09.2020.

17.08.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» надійшло клопотання б/н від 13.08.2020 (вх. № 17374/20 від 17.08.2020) про збільшення позовних вимог, до якого додано уточнену позовну заяву про визнання недійсним рішення загальних зборів, правочину, витребування майна та визнання права власності, у якій заявник на підставі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, просить суд:

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек», оформлене протоколом № 22/06-17 від 22.06.2017;

- визнати недійсним додаток № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності Закорецької Наталії Володимирівни, номер запису про право власності № 23126605 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі з належними спорудами, до складу яких входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3: криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстроване 01.11.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 50;

- визнати недійсним акт приймання - передачі нерухомого майна, укладений 22.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» та ОСОБА_1 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлові будівлі з належними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3; криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II; піч вуглевипалювальна, в кількості 6 одиниць; піч вуглевипалювальна УП «Увро» МИК108/11/69/ПС; вібросито-калібрувальник VSС-4N; рампа 1500мм; напівавтоматична машина для пакування «МН-FG-2000А» 2000кг х 1500мм х 3000мм; лінія фасування деревного вугілля; регістратор руху; ПРЛ; вологомір деревини МС-410; Раnаsоnіс КХ-FТ982СА-В; бензопила МS-410; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000; теплогенератор «Бізон» Тип 11с; сушильна камера; підтримувач автонавантажувач; пилоколун з дисковою пилою ПКД 420У 16Т; ПЗЛ-60; комп`ютер Іntel Dual; комплект до сушильної камери; димова труба 220мм; 5м+тройник+корпус; візок транспортний Skiper1150РР 2,5т, колеса поліуретанові; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000об; акумулятор стартерний ISTA Prof; ваги електронні ВТЕ-Центровес-30 ТЗДВ; лінія розкризталізації, гомогенізації меду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс»;

- визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» право власності на нежитлові будівлі з належними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3; криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II; піч вуглевипалювальна, в кількості 6 одиниць; піч вуглевипалювальна УП «Увро» МИК108/11/69/ПС; вібросито-калібрувальник VSС-4N; рампа 1500мм; напівавтоматична машина для пакування «МН-FG-2000А» 2000кг х 1500мм х 3000мм; лінія фасування деревного вугілля; регістратор руху; ПРЛ; вологомір деревини МС-410; Раnаsоnіс КХ-FТ982СА-В; бензопила МS-410; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000; теплогенератор «Бізон» Тип 11с; сушильна камера; підтримувач автонавантажувач; пилоколун з дисковою пилою ПКД 420У 16Т; ПЗЛ-60; комп`ютер Іntel Dual; комплект до сушильної камери; димова труба 220мм; 5м+тройник+корпус; візок транспортний Skiper1150РР 2,5т, колеса поліуретанові; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000об; акумулятор стартерний ISTA Prof; ваги електронні ВТЕ-Центровес-30 ТЗДВ; лінія розкризталізації, гомогенізації меду.

Розглянувши у судовому засіданні 03.09.2020 вищезазначену заяву б/н від 13.08.2020 (вх. № 17374/20 від 17.08.2020) про уточнення позовних вимог та заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.07.2020 призначено дану заяву до розгляду по суті у судовому засіданні на 03.09.2020.

Таким чином, враховуючи те, що заява б/н від 13.08.2020 (вх. № 17374/20 від 17.08.2020) про уточнення позовних вимог подана до суду після закінчення підготовчого засідання у даній справі, суд не приймає вказану заяву до розгляду і розглядає вимоги, які були заявлені ліквідатором попередньо до закінчення підготовчого засідання.

У судове засідання 03.09.2020 з`явилися ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» та представник ОСОБА_1 , які підтримали свої позиції, що викладені у поданих ними до суду заявах, відзивах та поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників провадження, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив таке.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство відбулась безоплатна передача майна боржника його засновнику, тобто заінтересованій особі, з порушенням процедури виходу учасника із товариства.

Таким чином, заявник обґрунтовує свої вимоги як положеннями цивільного законодавства так і підставами, що визначені у ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог (п. 1 ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства);

- боржник уклав договір із заінтересованою особою (п. 2 ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства).

ОСОБА_1 , заперечуючи проти задоволення даної заяви, посилається на таке: виплата учаснику товариства частки в статутному капіталі не є безоплатним відчуженням товариством свого власного майна заінтересованій особі, а є обов`язковою виплатою вартості частки майна товариства пропорційної частці у статутному капіталі даного учасника, що виходить; акт приймання-передачі майна в рахунок сплати частки не є правочином в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки не створює прав та обов`язків учасникам даних правовідносин; виплачена в натурі їй частка в статутному капіталі при виході зі складу учасників товариства була значно менша по вартості ніж її вклад в статутний капітал такого товариства; заявником не доведено наявність завданих збитків боржнику чи кредиторам при виплаті їй частки в натуральній формі за актом приймання-передачі від 22.06.2017 при виході зі складу учасників товариства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги за даною заявою про визнання недійсним правочину підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек», яке в подальшому перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» (боржник), з часткою, яка становила 50,115% статутного капіталу.

23.03.2017 ОСОБА_1 звернулася до боржника із заявою про вихід зі складу учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» і просила повернути їй її вклад в статутний капітал товариства у розмірі 1 373 151, 00 грн., що становить 50,115% статутного капіталу, у натуральній формі.

Протоколом № 22/06-17 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» від 22.06.2017 вирішено, зокрема, затвердити вибуття ОСОБА_1 зі складу учасників товариства у зв`язку з її заявою від 25.12.2016, для цього повернути вклад до статутного фонду ОСОБА_1 у натуральній формі без винагороди, перелік майна, що підлягає передачі від товариства до ОСОБА_1 викласти і оцінити в додатку № 1 до даного протоколу.

Додатком № 1 від 22.06.2017 до протоколу № 22/06-17 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» від 22.06.2017 визначено перелік майна, що підлягає передачі від товариства до ОСОБА_1 в якості повернення її вкладу до статутного фонду товариства у розмірі 1 373 151, 00 грн.

22.06.2017, відповідно до протоколу № 22/06-17 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» від 22.06.2017, боржник передав, а ОСОБА_1 прийняла майно (активи товариства) на загальну суму 1 373 151, 00 грн., про що складено акт приймання-передачі, який підписаний директором боржника ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони.

01.11.2017 державним реєстратором, на підставі акту приймання-передачі майна від 22.06.2017, додатку № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017, протоколу загальних зборів № 22/06-17 від 22.06.2017 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.04.2012, зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлові будівлі з належними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.11.2019 відкрито провадження у даній справі та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

- боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник уклав договір із заінтересованою особою;

- боржник уклав договір дарування.

Частиною 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що у ч. 1 та ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства законодавець визначив різні умови для визнання недійсності правочинів боржника.

Так, у ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено такі умови: 1) вчинення правочинів після відкриття провадження у справі про банкрутство; 2) вчинення правочину протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство; 3) якщо правочини завдали збитків боржнику або кредиторам.

У ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства такою єдиною умовою є те, що правочини вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство.

Отже, умови та підстави визнання недійсними правочинів боржника, визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства мають суттєву різницю та повинні розглядатися окремо.

Разом з тим, наслідки недійсності правочинів з підстав, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства єдині та визначені у ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо першої та другої умови для визнання недійсними правочинів боржника, то судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у 2017 році, акт приймання-передачі майна датовано 22.06.2017, а провадження у даній справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» відкрито 14.11.2019, тобто оспорюваний правочин укладено в підозрілий період - протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство.

Третьою обов`язковою умовою для визнання правочинів недійсними за ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства є наявність завдання збитків боржнику або кредиторам, яка на даний момент судом не розглядається, оскільки заявником визначено лише підстави, передбачені ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо підстави, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (боржник уклав договір із заінтересованою особою), суд зазначає таке.

При розгляді даної підстави доводиться наявність факту укладення правочину з особою, визначеною ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, як заінтересована.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що заінтересовані особи стосовно боржника - це юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Тобто, заінтересованими особами є, зокрема, особи, які входили до складу органів управління боржника, були учасниками боржника за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими.

З наявних у матеріалах справи документів, зокрема статуту боржника, протоколу № 22/06-17 загальних зборів учасників боржника від 22.06.2017, вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 була учасником боржника з часткою, яка становила 50,115% статутного капіталу та брала участь в управлінні справами боржника.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 є заінтересованою особою стосовно боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Щодо підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог), суд зазначає таке.

При розгляді даної підстави доводиться факт наявності майна боржника, факт його безоплатного відчуження (документарне підтвердження), факт виникнення зобов`язання і відсутності майнових дій з боку контрагентів боржника, факт наявності майнових вимог боржника та відмови від них.

Так, судом встановлено, що згідно статуту боржника (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) статутний капітал боржника був сформований за рахунок внесків його учасників та визначений у розмірі 2 740 000, 00 грн., внесок ОСОБА_1 визначений в розмірі 1 373 151, 00 грн., що становить 50,115% статутного капіталу.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки банку вих. № 7465-А-БТ від 03.07.2020 ОСОБА_1 було внесено за період з 14.09.2010 по 06.09.2011 до статутного фонду боржника грошові кошти в розмірі 1 365 050, 00 грн.

Пунктом 11.1 статуту боржника передбачено, що учасник товариства має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати виходу.

Згідно з п. 11.2 статуту при виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці в статутному фонді (капіталі). Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства його вклад до статутного фонду (капіталу) може бути повернений повністю або частково в натуральній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 116 Цивільного кодексу України та статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 148 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на дату виходу) встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

З огляду на вищенаведене, вбачається, що право на вихід з товариства є безумовним суб`єктивним правом учасника, яке не залежить від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого має наслідком припинення корпоративних відносин між учасником і товариством. При цьому на учасника покладається обов`язок повідомити товариство про свій вихід шляхом подання або вручення відповідної заяви.

Разом з тим, системний аналіз наведених вище нормативно - правових положень та статуту боржника свідчить про те, що учасник, який виходить з товариства, має право на отримання вартості частини майна, пропорційної його частці (вкладу) у статутному капіталі, яке виникає в останнього під час його виходу зі складу учасників товариства шляхом подання відповідної заяви або виключенні особи з товариства на основі рішення зборів учасників.

При цьому вартість майна та розмір частини прибутку товариства, належні до виплати учаснику, який виходить, повинні обчислюватись на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

Вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Вартість майна товариства, яка враховується у визначенні частки, вартість якої належить до сплати учаснику, що вибув, визначається як сумарна вартість активів товариства за вирахуванням його зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодкесу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

За змістом ч. 1 ст. 66 та ст. 139 Господарського кодексу України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

Як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 було внесено до статутного фонду боржника за період з 14.09.2010 по 06.09.2011 грошові кошти у розмірі 1 365 050, 00 грн.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до боржника із нотаріально посвідченою заявою від 23.03.2017 про вихід зі складу учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» і просила повернути їй її вклад в статутний капітал товариства у розмірі 1 373 151, 00 грн., що становить 50,115% статутного капіталу, у натуральній формі.

Протоколом № 22/06-17 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» від 22.06.2017 вирішено, зокрема, затвердити вибуття ОСОБА_1 зі складу учасників товариства у зв`язку з її заявою від 25.12.2016, для цього повернути вклад до статутного фонду ОСОБА_1 у натуральній формі без винагороди, перелік майна, що підлягає передачі від товариства до ОСОБА_1 викласти і оцінити в додатку № 1 до даного протоколу.

Додатком № 1 від 22.06.2017 до протоколу № 22/06-17 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» від 22.06.2017 визначено перелік майна, що підлягає передачі від товариства до ОСОБА_1 в якості повернення її вкладу до статутного фонду товариства у розмірі 1 373 151, 00 грн.

22.06.2017, відповідно до протоколу № 22/06-17 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» від 22.06.2017, боржник передав, а ОСОБА_1 прийняла майно (активи товариства) на загальну суму 1 373 151, 00 грн., про що складено акт приймання-передачі, який підписаний директором боржника ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони.

01.11.2017 державним реєстратором, на підставі акту приймання-передачі майна від 22.06.2017, додатку № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017, протоколу загальних зборів № 22/06-17 від 22.06.2017 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.04.2012, зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлові будівлі з належними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Будь-яких інших доказів щодо обставин, які стосуються виходу ОСОБА_1 зі складу учасників боржника та виплати їй вартості частини майна - повернення її вкладу в статутний капітал товариства до суду не надано.

Разом з тим, суд звертає увагу, що вказане майно - нежитлові будівлі з належними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належало на праві приватної власності боржнику відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Малинецької сільської ради від 02.04.2012, яке він отримав на підставі рішення виконавчого комітету Малинецької сільської ради № 18-03/12 від 16.03.2012, та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було єдиним майном (активом) боржника.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що сторонами було порушено процедуру виходу ОСОБА_1 зі складу учасників (засновників) боржника та процедуру виплати їй вартості частини майна, пропорційної її частці (вкладу) у статутному капіталі (зокрема, щодо затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з товариства, визначення вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань та визначення пропорції частки учасника в статутному капіталі товариства).

При цьому суд зазначає, що рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актами - офіційними документами правової чинності, що констатують певні факти, події, пов`язані з діяльністю підприємств, установ чи їх структурних підрозділів.

Тобто, рішення зборів учасників господарського товариства зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, їх не можна ототожнювати із договором або правочином, а тому до них не можна застосовувати ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства та визнавати недійсними у межах справи про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.08.2018 у справі № 916/435/18.

Крім того, рішенням загальних зборів боржника, що оформлено протоколом № 22/06-17 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» від 22.06.2017, окрім питання щодо вибуття ОСОБА_1 зі складу учасників боржника та повернення їй вкладу, також були вирішенні і інші питання, що стосуються господарської діяльності товариства, які не можуть бути визнанні недійсними в межах даного спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог заявника про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек», оформленого протоколом № 22/06-17 від 22.06.2017, та додатку № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017.

Щодо вимоги заявника про визнання недійсним акту приймання - передачі нерухомого майна, укладеного 22.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» та ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1- 4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Рішенням загальних зборів учасників боржника, що оформлено протоколом № 22/06-17 від 22.06.2017 вирішено, зокрема, повернути вклад до статутного фонду ОСОБА_1 у натуральній формі без винагороди, перелік майна, що підлягає передачі від товариства до ОСОБА_1 викласти і оцінити в додатку № 1 до даного протоколу.

На виконання вказаного рішення загальних зборів учасників боржника було складено акт приймання-передачі майна від 22.06.2017, відповідно до якого боржник передав, а ОСОБА_1 прийняла майно (активи товариства) на загальну суму 1 373 151, 00 грн., яке було зазначено у додатку № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017.

Таким чином, суд вважає, що вказаний акт приймання-передачі майна є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно.

Отже, такий двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України) в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16 та постанові від 12.06.2019 у справі № 927/352/18.

Встановивши, що сторонами було порушено процедуру виходу ОСОБА_1 зі складу учасників (засновників) боржника та процедуру виплати їй вартості частини майна, пропорційної її частці (вкладу) у статутному капіталі, що свідчить про незаконність прийнятих на загальних зборів учасників боржника рішень, які були оформлені протоколом № 22/06-17 від 22.06.2017 та додатком № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017, на підставі яких і було укладено оспорюваний акт приймання-передачі, суд дійшов висновку про те, що такий акт приймання - передачі нерухомого майна суперечить вимогам цивільного законодавства та може бути визнаний недійсним.

При цьому суд звертає увагу на те, що на момент вчинення оспорюваних дій у боржника була наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Магнум-Агро», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Кебета», стягнута рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2017 у справі № 904/11942/16.

Постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18.04.2017 відкрито виконавче провадження № 53784106 з виконання наказу № 904/11942/16, виданого господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-Агро» основного боргу у сумі 7 252 230, 95 грн., пені у сумі 248 727, 90 грн., 3 % річних у сумі 26 707, 13 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 131 440, 16 грн.

Також, постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18.04.2017 було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника в межах суми 8 425 016, 75 грн., про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно довідки відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві № від 21.10.2019, що міститься у матеріалах справи, в ході здійснення виконавчого провадження № 53784106 з виконання наказу № 904/11942/16, виданого господарським судом Дніпропетровської області, будь-якого майна боржника, окрім нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено не було, кошти в примусовому порядку з боржника не стягнуті.

Крім того, в матеріалах справи міститься ухвала слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 30.11.2017 у справі № 445/1867/17, у якій вказано, що невідомими особами в період з 31.01.2017 по 15.11.2017 шляхом незаконних дій, за допомогою втручання у Реєстр речових прав на нерухоме майно, внесено запис з приводу припинення обтяження нерухомого майна всупереч чинному законодавству, після чого частина майна була незаконно відчужена. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000681 від 23.11.2017 за ознаками ч. 1 ст. 361 Кримінального кодексу України. Водночас, даною ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 30.11.2017 у справі № 445/1867/17 накладено арешт на нерухоме майно, в тому числі, і на нежитлові будівлі з належними спорудами (опис: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа ,1-3; криниця,4; печі вуглеспалення, І; замощення ІІ) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що боржником на підставі акту приймання-передачі здійснено відчуження єдиного наявного у нього нерухомого майна в період наявності заборгованості перед кредитором та дії заборон на його відчуження (накладеного арешту), що свідчить про протиправність таких дій боржника та наявність підстав для визнання їх недійсними.

Верховним Судом неодноразово (зокрема, у постановах від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 23.04.2019 у справі № 19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі № 910/7827/17) зазначалось, що господарським судам при розгляді спорів про оскарження правочинів зі спеціальних підстав, які встановлені законодавством про банкрутство, належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема, але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, придбання майна за цінами вищими від ринкових для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів, та дій, що спрямовані на необгрунтоване, сумнівне чи непропорційне збільшення розміру зобов`язань. У період, що передував відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів чи прийняття на себе зобов`язань є підозрілими і можуть становити втручання у право власності інших кредиторів. Відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватись з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами, за умови, що такі дії призводять завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносять шкоду кредиторам.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості, до дня відкриття справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Кодексі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна чи прийняття нових зобов`язань може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли у підозрілий період та із заінтересованою особою в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, оформлені з порушенням норм цивільного законодавства, в результаті яких відбулося відчуження єдиного майна боржника при наявності кредиторської заборгованості та накладеного арешту, що може свідчити про те, що такі дії призвели до зменшення обсягу платоспроможності боржника, були спрямовані на ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам, а також доводить наявність підстав для застосування ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог заявника про визнання недійсним акту приймання - передачі нерухомого майна, укладеного 22.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» та ОСОБА_1 , а також про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності Закорецької Наталії Володимирівни, номер запису про право власності № 23126605 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі з належними спорудами, до складу яких входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3: криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстроване 01.11.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 50.

Щодо вимог заявника про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлових будівель з належними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс», які заявлені на підставі статей 387, 388 Цивільного кодексу України, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, положення ст. 216 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню лише до сторін недійсного правочину (угоди), у разі ж встановлення обставин перебування проданого за недійсним правочином майна у третьої особи (яка не є стороною недійсного правочину) має бути застосований інший спосіб повернення майна. У такому разі застосовуються способи захисту, передбачені, зокрема нормами статей 387, 388, 392 Цивільного кодексу України, тобто віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку не можуть бути засновані положення статей 387, 388 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено спеціальні наслідки визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, відповідно до яких кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Суд звертає увагу, що встановлення в ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства спеціальних наслідків визнання правочинів недійсними не виключають можливості застосування приписів Цивільного кодексу України, проте лише у разі, коли не можуть бути застосовані спеціальні наслідки, оскільки така процедура спрямована на формування ліквідаційної маси боржника в інтересах кредиторів.

Водночас, суд відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановленні судом обставини справи та надані сторонами документи, суд дійшов висновку про часткове задоволення даної заяви про визнання недійсним правочину в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме в частині визнання недійсним акту приймання - передачі нерухомого майна, укладеного 22.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» та ОСОБА_1 , а також скасування рішення про державну реєстрацію прав власності Закорецької Наталії Володимирівни, номер запису про право власності № 23126605 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі з належними спорудами, до складу яких входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3: криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстроване 01.11.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 50, в частині інших вимог суд відмовляє.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідачів, з урахуванням ухвали суду від 22.06.2020 у справі № 911/2525/19.

Керуючись статтями 13, 74-79, 129, 233-234 Господарського процесуального кодексу України та статтями 2, 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про визнання недійсним правочину в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства задовольнити частково.

2. Визнати недійсним акт приймання - передачі нерухомого майна, укладений 22.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек» та ОСОБА_1 .

3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності Закорецької Наталії Володимирівни, номер запису про право власності № 23126605 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі з належними спорудами, до складу яких входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3: криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстроване 01.11.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 50.

4. В частині заяви про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Біотек», оформленого протоколом № 22/06-17 від 22.06.2017, визнання недійсним додатку № 1 до протоколу № 22/06-17 від 22.06.2017, а також витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлових будівель з належними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких входить: будівля водонапірної башти, А-2, загальна площа 42,4 кв.м.; виробничий комплекс по переробці деревини, Б-2, загальна площа 726,0 кв.м.; огорожа, 1-3; криниця, 4; печі вуглеспалення, І; замощення II; піч вуглевипалювальна, в кількості 6 одиниць; піч вуглевипалювальна УП «Увро» МИК108/11/69/ПС; вібросито-калібрувальник VSС-4N; рампа 1500мм; напівавтоматична машина для пакування «МН-FG-2000А» 2000кг х 1500мм х 3000мм; лінія фасування деревного вугілля; регістратор руху; ПРЛ; вологомір деревини МС-410; Раnаsоnіс КХ-FТ982СА-В; бензопила МS-410; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000; теплогенератор «Бізон» Тип 11с; сушильна камера; підтримувач автонавантажувач; пилоколун з дисковою пилою ПКД 420У 16Т; ПЗЛ-60; комп`ютер Іntel Dual; комплект до сушильної камери; димова труба 220мм; 5м+тройник+корпус; візок транспортний Skiper1150РР 2,5т, колеса поліуретанові; вентилятор ВЦ 4-75 №4; 4квт; 3000об; акумулятор стартерний ISTA Prof; ваги електронні ВТЕ-Центровес-30 ТЗДВ; лінія розкризталізації, гомогенізації меду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс», відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 27.11.1997, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейд Екс» (08154, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Білогородська, будинок 21, ідентифікаційний код - 37200869) 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

6. Копію даної ухвали надіслати учасникам провадження у справі № 911/2525/19.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 16.09.2020.

Суддя Т.В. Лутак