УХВАЛА

м. Київ

08.09.2020Справа № 910/706/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1

про скасування заходів забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК"

до 1) Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Яр"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 - ОСОБА_1

про визнання протиправними дії

за участю представників:

від позивача: Хоменко В.О.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від заявника (третьої особи): Потапов В.К.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДБК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації", Товариства з обмеженою відповідальністю "Яр" про:

визнання договору купівлі-продажу майнових прав №04/04/2016-220 від 04.04.2016 недійсним;

визнання договору купівлі-продажу майнових прав №04/04/2016-16 від 04.04.2016 недійсним;

визнання договору купівлі-продажу майнових прав №04/04/2016-26 від 04.04.2016 недійсним;

- скасування рішення про державну реєстрацію від 24.06.2019 (номер запису про право власності: 32154509), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47521391 від 26.06.2019, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство "Центр правової допомоги та реєстрації", м. Київ щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасування рішення про державну реєстрацію від 24.06.2019 (номер запису про право власності: 32156368), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47523305 від 26.06.2019, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство "Центр правової допомоги та реєстрації", м. Київ щодо державної реєстрації права власності на офісне приміщення АДРЕСА_2.

- скасування рішення про державну реєстрацію від 24.06.2019 (номер запису про право власності: 32156578), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47523566 від 26.06.2019, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство "Центр правової допомоги та реєстрації", м. Київ щодо державної реєстрації права власності на приміщення АДРЕСА_3.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 10.02.2020 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 25.02.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.03.2020(з урахуванням ухвали суду від 03.03.2020 про виправлення описки) задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК" про забезпечення позову та з метою забезпечення позову у справі №910/706/20 наклав арешт на:

квартиру АДРЕСА_1;

офісне приміщення АДРЕСА_2;

приміщення АДРЕСА_3.

20.08.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження до суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.09.2020 прийнято заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову до розгляду, призначено розгляд заяви ОСОБА_1 на 08.09.2020.

Представник заявника ( ОСОБА_1 ) у судовому засіданні 08.09.2020 надав пояснення щодо заяви про скасування заходів забезпечення позову, просив суд її задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/706/20.

Представник позивача проти задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову заперечував.

Розглянувши у судовому засіданні 08.09.2020 заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В обґрунтування заяви про скасування заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що забезпечення позову не захищає прав позивача на спірні об`єкти та у випадку задоволення вимог позивач не буде власником майнових прав на об`єкти. Окрім того, заявник зазначає, що у зв`язку із зміною предмета позову на визнання протиправних дій відповідачів, забезпечення позову є не співрозмірним із заявленими позовними вимогами.

Оцінюючи обставини наведені заявником в обґрунтування заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/706/20, суд дійшов висновку, що такі обставини не вказують на наявність підстав для скасування, вжитих судом за заявою позивача заходів забезпечення позову, з огляду на наступне.

Одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Тобто, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

Водночас, суд звертає увагу, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як вбачається з ухвали Господарського суду м. Києва від 02.03.2020, з врахуванням обставини, що особами вчинялись дії на відчуження спірного майна, метою забезпечення позову було ефективний судовий захисту та відновлення прав та законних інтересів позивача у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову слід з`ясовувати чи змінилися настільки обставини спірних правовідносин, які б зумовлювали необхідність скасування обраного судом заходу забезпечення позову до закінчення розгляду відповідного спору.

Однак, вказані заявником обставина щодо зміни позивачем предмета позову у справі не може бути як достатня підстава у скасуванні заходів забезпечення позову, оскільки позивачем заявлена вимога про визнання протиправними дії відповідачів щодо укладення спірних договорів та держаної реєстрації прав власності, не змінюючи при цьому підстав позову.

Так, заявляючи вимогу про визнання протиправними дії ТОВ «Яр» щодо укладення договорів купівлі-продажу майнових прав №04/04/2016-220 від 04.04.2016, №04/04/2016-16 від 04.04.2016, №04/04/2016-26 від 04.04.2016 та Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" щодо проведення на підставі договорів державної реєстрації прав власності на спірні об`єкти нерухомого майна, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ТОВ "Яр" в порушення вимог законодавства та умов договору № 3 від 02.09.2010 здійснило відчуження спірних об`єктів нерухомого майна на підставі укладених з ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу майнових прав №04/04/2016-220 від 04.04.2016, №04/04/2016-16 від 04.04.2016, №04/04/2016-26 від 04.04.2016, що призвело до незаконної державної реєстрації прав власності, у зв`язку із чим, було порушене право позивача.

Отже, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги щодо захисту прав та інтересів позивача не змінились, а змінилась лише матеріально-правова вимога до відповідача з якою позивач звернувся до суду.

При цьому, суд зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Окрім того, посилання заявника на те, що вжиті заходи забезпечення позову не захищають прав позивача на спірний об`єкт, суд відхиляє твердження заявника, оскільки такі доводи фактично зводяться до заперечення обставин, оцінку яким було надано судом при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову заявником не наведені інших нових обставини в обґрунтування необхідності скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду від 02.03.2020.

Судом відзначає, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Водночас, застосовані ухвалою суду від 02.03.2020 заходи забезпечення позову є лише тимчасове обмеження права розпорядження спірними об`єктами нерухомого майна та майновими правами та не порушують збалансованість інтересів сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Проте, заявником не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020.

Обставин, які могли були достатніми для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 02.03.2020 судом не встановлено.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №910/760/20.

Підсумовуючи наведене вище, суд відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020.

Суд зазначає, що згідно із ч. 4, ч. 5, ч. 6 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 14.09.2020.

Суддя О.В. Гулевець