РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2020Справа № 910/4912/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

до Фізичної особи-підприємця Теленченка Максима Миколайовича

про стягнення 249992,50 грн

представники сторін:

від позивача: Пономаренко О.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Теленченка Максима Миколайовича про стягнення 249992,50 грн.

Позовні вимоги Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" обґрунтовує неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Теленченком Максимом Миколайовичем зобов`язань за заявкою-договором № ІD6386309 від 14.05.2019, у зв`язку із чим позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 194232,03 грн, заборгованості по відсоткам у сумі 26429,33 грн, заборгованості по комісії у сумі 1937,70 грн, штрафу у сумі 4152,82 грн, а також пені у сумі 23240,62 грн.

Ухвалою від 17.04.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" залишено без руху.

07.05.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.05.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/4912/20, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 11.06.2020.

Протокольною ухвалою від 11.06.2020 суд відклав підготовче засідання на 23.06.2020.

22.06.2020 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та пояснення по справі.

Протокольною ухвалою від 23.06.2020 суд задовольнив клопотання позивача про відкладення та відклав підготовчого судового засідання на 09.07.2020.

06.07.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Протокольною ухвалою від 09.07.2020 суд продовжив строк підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 28.07.2020.

28.07.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли документи по справі.

Протокольною ухвалою від 28.07.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.09.2020.

У судове засідання 08.09.2020 представник відповідача не з`явився, відзиву на позов не подав.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду про відкриття провадження у справі та ухвали, якими суд повідомляв про призначені судові засідання були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, конверти з ухвалами суду, у тому числі ухвала від 28.07.2020, були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку.

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Окрім того, суд зазначає, що згідно із частиною сьомою статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03, Страсбург, 03.04.2008), згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, враховуючи відсутність від відповідача жодних повідомлень щодо неможливості забезпечити явку свого представника у судове засідання, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 08.09.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.05.2019 між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" та Фізичною особою-підприємцем Теленченком Максимом Миколайовичем укладено заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ "ТАСКОМБАНК" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів (далі - Заява-договір), згідно з якою клієнт погоджується з тим, що Публічна пропозиція Банку на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua), Умови підключення до клієнт-банку "ТАС24", Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами.

14.05.2019 між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" (надалі - позивач, банк) та Фізичною особою-підприємцем Теленченком Максимом Миколайовичем (надалі - позичальник, відповідач) було укладено Заяву-договір №ID6386309 (надалі - договір) про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT "ТАСКОМБАНК" (продукт "Кредит ліміт на поточний рахунок"), відповідно до умов якого, за умови наявності вільних коштів Банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору (пункт 1.1 договору);

Відповідно до п.1.2. договору, кредит надається у формі овердрафту на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів позичальника, в межах встановленого ліміту кредитування (пункт 1.2 договору).

У розділі 2 договору сторони погодили умови надання кредиту та визначили, що розмір кредиту: 50000,00 грн (пункт 2.1 договору); вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом: 27,00% річних (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 договору); розмір комісійної винагороди: 0,49% від суми виданого кредиту (щомісячно) (підпункт 2.3.2 пункту 2.3 договору); період сплати процентів: з 01 по 10 число кожного місяця (п.2.5 договору); період сплати комісії: з 01 по 10 число кожного місяця (п.2.6. договору); термін повернення кредиту: 13.05.2020 (пункт 2.7.договору).

У подальшому, банком збільшено ліміт кредитування позичальнику за договором до 200000,00 грн, що підтверджується витягом із протоколу засідання Кредитного комітету AT "ТАСКОМБАНК" №170719/11 від 17.07.2019.

У п.3.3. договору погоджено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" та Цінові параметри продукту є Кредитним договором (п.4.1. договору).

Умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладаються лише шляхом приєднання до договору в цілому (підпункт 4.2.1 пункту 4.2 договору).

Згідно із п.18.1.2. Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (надалі - Правила) Кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - Кредит) - кредитний продукт у формі овердрафту на поточний рахунок юридичної особи або фізичної особи-підприємця (далі - Клієнт), який надається на поповнення оборотних коштів (за виключенням надання фінансової допомоги) і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах встановленого ліміту кредитування (далі - Ліміт). Ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку "ТАС24|БІЗНЕС", мобільний додаток "ТАС24|БІЗНЕС", SMS - повідомлення або інших). Максимальний розмір Ліміту, згідно цих Правил, становить: для фізичних осіб-підприємців - 200000,00 грн, для юридичних осіб - 500000 грн. Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

У відповідності до п.18.1.9. Правил, періодом безперервного користування Кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування Кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за Кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування Кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування Кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування Кредитом складає не більше 30 днів.

Згідно із п.18.1.16.2. Правил, Клієнт зобов`язаний сплатити проценти та інші види винагороди банку за весь час фактичного користування кредитом згідно із п.18.1.20.

Пунктом 18.1.20.3. Правил передбачено, що за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, встановленому Ціновими параметрами, зазначеними на Сайті Банку.

Розрахунок процентів за користування Кредитом проводиться щодня на фактичну заборгованість за Кредитом, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів проводиться до повного погашення заборгованості за Кредитом, на суму залишку заборгованості за Кредитом. День повернення Кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається.

Списання нарахованих процентів виконується з 1-го по 10-те число кожного місяця, за попередній місяць.

Згідно із п.18.1.20.3. Правил у разі непогашення Кредиту на дату закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулению (період безперервного користування Кредитом, вказаний в п. 18.1.9 цих Правил), починаючи з наступного дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулению, Кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань Клієнт сплачує Банку проценти за користуванням Кредитом, штраф та пеню в порядку та розмірі, встановленому Ціновими параметрами.

Відповідно до п.18.2.1.4. Правил, за користування Кредитом клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління Кредитом в розмірі, що зазначені в Заяві та Цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному Сайті Банку. Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління Кредитом є дати сплати платежів, зазначені в Заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються простроченими.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що виконання умов договору перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 200000,00 грн, в підтвердження чого позивач надав суду виписку по особовому рахунку позичальника.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення виконання зобов`язань за договором в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку із чим позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу від 09.01.2020, в якій вимагав достроково повернути кредит та погасити заборгованість протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня направлення повідомлення. Надсилання вказаного повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.

Відповідач вимоги позивача не виконав та заборгованість за договором у визначений строк не погасив.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору № ІD6386309 від 14.05.2019, позивачем заявлені вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Теленченка Максима Миколайовича про стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 194232,03 грн, заборгованості по відсоткам у сумі 26429,33 грн, заборгованості по комісії у сумі 1937,70 грн, штрафу у сумі 4152,82 грн та пені у сумі 23240,62 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Заява-договір №ID6386309 від 14.05.2019 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" є договором приєднання.

Згідно із ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач, на підставі ст.641 та ст.644 Цивільного кодексу України, взяв на себе зобов`язання перед особами, які його приймуть (акцептують), надавати банківські послуги в порядку та на умовах, передбачених договором.

Заявою-договором №ID6386309 від 14.05.2019 сторони погодили, що цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" та Цінові параметри продукту є Кредитним договором.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в той час як позичальником допущено порушення виконання зобов`язання за договором приєднання в частині своєчасної сплати кредитних коштів та процентів за користування кредитом.

Наявною в матеріалах справи банківською випискою з особового рахунку позичальника підтверджується заборгованість відповідача за кредитом у сумі 194232,03 грн та за процентами у сумі 26429,33 грн.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із матеріалами справи, у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за договором, позивач звернувся до позивача із повідомленням-вимогу від 09.01.2020, в якій вимагав достроково повернути кредит та погасити заборгованість протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня направлення повідомлення.

При цьому, п.18.1.16.2. Правил, Клієнт зобов`язаний сплатити проценти та інші види винагороди банку за весь час фактичного користування кредитом згідно із п.18.1.20.

Пунктом 18.1.20.3. Правил передбачено, що розрахунок процентів проводиться до повного погашення заборгованості за Кредитом, на суму залишку заборгованості за Кредитом.

У п.2.3.1, 2.3.2 договору сторони погодили, розмір процентної ставки за користування кредитом - 27,00% річних та розмір комісійної винагороди - 0,49% від суми виданого кредиту (щомісячно).

За розрахунком позивача заборгованість по відсоткам становить 26429,33 грн та заборгованості по комісії - 1937,70 грн.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами заборгованість за кредитом та за процентами не спростована.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов`язання повернення кредитних коштів у сумі 194232,03 грн, зі сплати процентів у сумі 26429,33 грн та зі сплати комісії у сумі 1937,70 грн підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості по кредиту та нарахованих процентів відповідачем не надано, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості по кредиту у сумі 194232,03 грн, заборгованості по процентам у сумі 26429,33 грн та заборгованості по комісії у сумі 1937,70 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 23240,62 грн (пеня, нарахована за період з 07.10.2019 по 29.02.2020 на прострочену заборгованість по кредиту у сумі 21626,11 грн; пеня, нарахована за період з 11.10.2019 по 29.02.2020 на прострочену заборгованість за відсотками у сумі 1254,44 грн; пеня, нарахована за період з 11.10.2019 по 29.02.2020 на прострочену заборгованість по комісії у сумі 184,46 грн) та суму штрафу у сумі 4152,82 грн.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п.3.3. договору погоджено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У відповідності до Цінових параметрів продукту за порушення грошового зобов`язання більш ніж на 30 днів банк нараховує штраф у розмір 0,5 % (але не менше 50 грн) від суми простроченої заборгованості на дату нарахування.

Перевіривши розрахунки пені, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 23065,01 грн (пеня, нарахована на прострочену заборгованість по кредиту у сумі 21626,11 грн; пеня, нарахована на прострочену заборгованість за відсотками у сумі 1254,44 грн; пеня, нарахована на прострочену заборгованість по комісії у сумі 184,46 грн), у зв`язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Розрахунок штрафу у сумі 4152,82 грн є арифметично правильним та відповідає вимогам договору приєднання, у зв`язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК".

Згідно із наведеним у позовній заяві попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, розмір судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, а саме витрат на правову допомогу становить 3000,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

02.04.2019 АТ "ТАСКОМБАНК" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "А.Ф.Лігал" (виконавець) укладено договір №2 про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі, передбаченому підпунктами 1.1.1 - 1.1.7 пункту 1.1. цього договору.

Оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування визначених у попередньому розрахунку сум на правничу допомогу, доказів на підтвердження обсягу наданих виконавцем послуг та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для відшкодування витрати на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

З урахуванням наведеного, визначені позивачем у попередньому розрахунку суми витрат на правову допомогу не підлягають відшкодуванню на підставі ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Теленченка Максима Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 30, ідентифікаційний код 09806443) заборгованість по тілу кредиту у сумі 194232,03 грн, заборгованість по відсоткам у сумі 26429,33 грн, заборгованість по комісії у сумі 1937,70 грн, пеню у сумі 23065,01 грн, штраф у сумі 4152,82 грн та судовий збір у розмірі 3747,25 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 16.09.2020.

Суддя С. О. Турчин