ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 914/2139/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Савінкової Ю.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської міської ради

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 16 червня 2020 року (головуючий - Галушко Н.А., судді: Желік М.Б., Орищин Г.В.) і рішення Господарського суду Львівської області від 26 лютого 2020 року (суддя Король М.Р.) у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Кульчицького Володимира Остаповича

до Львівської міської ради

про визнання недійсним рішення.

(у судовому засіданні взяли участь представники: Позивача - П`ятковська І.П., Відповідача - Кузь І.І.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець Кульчицький Володимир Остапович (далі також "Позивач", ФОП Кульчицький В.О.) звернувся до суду з позовною заявою до Львівської міської ради (далі також "Відповідач", Міська рада) про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради від 10.10.2019 № 5638 "Про відмову ФОП Кульчицькому В.О. у поновленні договору оренди земельної ділянки на пр. Червоної Калини, 109".

2. На переконання Позивача, вищевказана ухвала є такою, що грубо порушує його права, прийнята з порушенням чинного законодавства, а тому підлягає визнанню недійсною в судовому порядку, зокрема, з таких підстав:

- Позивач має переважне право на поновлення договору оренди від 12.04.2010 на новий строк, оскільки належно виконував умови вказаного договору;

- земельну ділянку кадастровий номер № :07:004:0045 Позивач брав в оренду в цілях подальшої забудови з демонтажем будівлі кафе-бару, що розміщена на цій земельній ділянці та належить Позивачу на праві приватної власності;

- суміжні земельні ділянки з кадастровими номерами :07:004:0045 (орендована Позивачем) та :07:004:0055 ("Сквер Гідності") не накладаються одна на одну, в жодний інший спосіб не перетинаються, а отже, не можуть перешкоджати збереженню та використанню Скверу Гідності;

- відмова Відповідача у поновленні договору оренди за жодних обставин не може бути мотивована положеннями частин 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки на момент такої відмови Позивач ще навіть не розпочав процес реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди.

3. Відповідач проти позову заперечив, зокрема, зазначивши про те, що враховуючи план зонування території Сихівського району, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 3840 від 18.09.2014, спірна земельна ділянка розташована в межах червоних ліній вулиць та в межах функціонування зони Р-3 - рекреаційні зони озеленених територій загального користування. При цьому, розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

Короткий зміст і мотиви судових рішень

4. Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.02.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020, позов у даній справі задоволено. Визнано недійсною ухвалу Львівської міської ради від 10.10.2019 № 5638 "Про відмову ФОП Кульчицькому В.О. у поновленні договору оренди земельної ділянки на просп. Червоної Калини, 109".

5. Судові рішення мотивовані, зокрема, такими аргументами:

- в ході розгляду цієї справи Відповідачем не надано доказів неналежного виконання Позивачем своїх зобов`язань за укладеним договором оренди;

- на орендованій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке на праві власності належить Позивачу;

- наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 01.07.2013 № 197 Позивачу затверджувались містобудівні умови та обмеження; Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 03.06.2014 № 03 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт "Будівництво торгового комплексу зі знесенням будівлі кафе на просп. Червоної Калини, 109 у м. Львові";

- право Позивача на користування земельною ділянкою, яка знаходиться під нерухомістю, що йому належить на праві власності, не може бути обмежено, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою;

- судами установлено, що спірна земельна ділянка та земельна ділянка, кадастровий номер якої :07:004:0055 ("Сквер Гідності"), є суміжними, не накладаються одна на одну, в жодний інший спосіб не перетинаються, а отже відсутні підстави стверджувати про перешкоджання збереженню та використанню Скверу Гідності;

- твердження Відповідача, що спірна земельна ділянка розташована в межах червоних ліній вулиць та в межах функціонування зони Р-3 - рекреаційні зони озеленених територій загального користування судами відхилені, адже наведені обставини не були підставою для прийняття оскаржуваної ухвали.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, посилаючись при цьому на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Львівська міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 і рішення Господарського суду Львівської області від 26.02.2020 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги Міської ради (узагальнено)

7. Судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідно до приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Міська рада наділена цілою низкою дискреційних повноважень, зокрема, і в частині поновлення чи відмови у поновленні договорів оренди землі. Саме ці повноваження і були використанні Відповідачем у правовідносинах з ФОП Кульчицьким В.О.

8. Судами попередніх інстанцій неправильно застосовано приписи статті 33 Закону України "Про оренду землі", адже ними проігноровано, що переважне право на поновлення договору оренди має тільки той орендар, який належно виконував свої обов`язки за договором, але Позивач таким орендарем не є, оскільки постійно допускав порушення умов, укладеного договору.

8.1. Так, ФОП Кульчицький В.О. добудував належне йому приміщення без згоди на це власника земельної ділянки, без отримання дозвільних документів, без отримання відповідної декларації на початок будівельних робіт.

9. Крім цього, з огляду на численні систематичні порушення Позивачем Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об`єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності, систематичні колективні звернення громадської організації "Кращий Сихів" та з метою збереження та використання Скверу Гідності (суміжної земельної ділянки) оскаржувана ухвала прийнята із дотриманням вимог законодавства.

10. Скаржник також вертає увагу на тому, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що враховуючи план зонування території Сихівського району, затверджений ухвалою Львівської міської ради, спірна земельна ділянка розташована в межах червоних ліній вулиць та в межах функціонування зони Р-3 - рекреаційні зони озеленених територій загального користування. При цьому, розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

11. Наприкінці Міська рада зауважує, що рішення судів у даній справі прийнято без урахування висновків щодо застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі", які було викладено у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 5994/376/17-ц, від 13.02.2019 у справі № 911/3225/17, від 01.08.2019 у справі № 615/593/18.

Доводи відзиву ФОП Кульчицького В.О. (узагальнено)

12. У відзиві на касаційну скаргу Позивач зазначає, що оскаржувані судові рішення є законними та правильними з мотивів, що у них викладені, а подана касаційна скарга навпаки є необґрунтованою. Просить скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій та оцінка аргументів учасників справи

13. 12.04.2010 між сторонами цієї справи укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1 якого, орендодавець на підставі ухвали Львівської міської ради № 899 від 07.06.2007 "Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення у м. Львові" та ухвали Львівської міської ради № 3175 від 28.01.2010 "Про затвердження Фізичній особі-підприємцю Кульчицькому В.О. проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на пр. Червоної Калини, 109 у м. Львові" надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у м. Львові на пр. Червоної Калини, 109 для встановлення та обслуговування кафе-бару і магазину.

13.1. Площа об`єкта оренди (кадастровий № :07:004:0045) складає 0,0670 га, у тому числі під забудовою - 0,0093 га, твердим покриттям - 0,0311 га та під рослинним покривом - 0,0266 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 469 087,10 грн (п. 2.5 договору).

13.2. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: металева споруда (п. 3 договору).

13.3. Договір укладено на 10 (десять) років до 28.01.2020 (п. 8 договору).

14. 10.10.2019 на пленарному засіданні 21-ї сесії Львівської міської ради 7-го скликання прийнято рішення у формі ухвали № 5638 "Про відмову ФОП Кульчицькому В.О. у поновленні договору оренди земельної ділянки на просп. Червоної Калини, 109", відповідно до якої, з метою збереження та використання Скверу Гідності, беручи до уваги ухвали міської ради від 08.07.2010 № 3722 "Про затвердження переліку та меж скверів Сихівського району м. Львова", від 15.02.2018 № 3052 "Про затвердження Сихівській районній адміністрації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на просп. Червоної Калини, 109 (біля школи № 98)", керуючись ст. 144 Конституції України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 12, 93, 124 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Міська рада ухвалила відмовити Позивачу у поновленні терміну оренди спірної земельної ділянки.

15. Як вже зазначалося, на переконання Позивача, вищевказана ухвала є такою, що грубо порушує його права, прийнята з порушенням чинного законодавства, оскільки підстави для її прийняття - відсутні, зокрема, суміжні земельні ділянки з кадастровими номерами № :07:004:0045 (орендована Позивачем) та № :07:004:0055 ("Сквер Гідності") не накладаються одна на одну, в жодний інший спосіб не перетинаються, а отже, не можуть перешкоджати збереженню та використанню Скверу Гідності; відмова Відповідача у поновленні договору оренди від 10.04.2010 за жодних обставин не може бути мотивована положеннями частин 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки на момент такої відмови Позивач ще не розпочав процес реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі.

16. Так, спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України "Про оренду землі", яким встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

17. Статтею 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

18. Згідно з положеннями статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

19. Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

20. Договір оренди землі, згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі", це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

21. Згідно з статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

22. Відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент прийняття Відповідачем оскаржуваної ухвали) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

23. У касаційній скарзі Міська рада зазначає, що судами в ході розгляду справи не враховано, що Позивач неналежно виконував свої зобов`язання за укладеним договором оренди землі. Проте, зазначене Верховним Судом відхиляється, позаяк суди встановили, що доказів такого твердження матеріали цієї справи не містять.

24. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (аналогічна норма права закріплена у статті 20 ГК України).

25. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

26. Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

27. Суди встановили, що у п. 3 укладеного між Львівською міською радою та Позивачем договору оренди від 12.04.2010 чітко зазначено, що на спірній земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна.

27.1. При цьому, належність Позивачу права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на спірній земельній ділянці підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20941307 від 17.11.2008, інформаційною довідкою з Державною реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 185467995 від 21.10.2019.

28. Поряд із цим, судами встановлено і те, що наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 01.07.2013 № 197 Позивачу затверджувались містобудівні умови та обмеження, Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 03.06.2014 № 03 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт "Будівництво торгового комплексу зі знесенням будівлі кафе на просп. Червоної Калини, 109 у м. Львові".

28.1. В матеріалах справи відсутні та не надані судам належні та допустимі докази у підтвердження скасування вищевказаного речового права (права власності) Позивача на нерухоме майно, розміщеного на спірній земельній ділянці.

29. Враховуючи наведене, правомірними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що право Позивача на користування земельною ділянкою, яка знаходиться під нерухомістю, що йому належить на праві власності, не може бути обмежено, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою. Зазначені обставини, в свою чергу, виключають можливість звільнення спірної земельної ділянки під будівлею на виконання оскаржуваної ухвали.

30. Верховний Суд зауважує, що за встановлених обставин цієї справи Міська рада, намагаючись довести правомірність прийнятого нею рішення фактично оспорює законність набуття ФОП Кульчицьким В.О. права власності на нерухомість, яка знаходиться на орендованій земельній ділянці, але в той же час Відповідач не враховує, що правомірність набуття Позивачем права власності на нерухомий об`єкт не входить до предмету доказування у цій справі.

31. З огляду на викладене, посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що на спірній ділянці знаходиться капітальна споруда, яка не передбачається в межах територій вулиць, майданів до уваги не приймається. Тут варто зазначити, що представник Відповідача у судовому засіданні самостійно підтвердив, що на час укладення договору оренди нерухоме майно вже знаходилося на спірній земельній ділянці, а відповідні межі були встановленні рішенням органу місцевого самоврядування пізніше.

32. Як вже зазначалося, відповідно до тексту оскаржуваної ухвали її прийнято, зокрема, з метою збереження та використання Скверу Гідності. (Ці ж мотиви містить і касаційна скарга).

33. Однак, в ході розгляду справи судами встановлено, що спірна земельна ділянка та земельна ділянка, кадастровий номер якої № :07:004:0055 ("Сквер Гідності"), є суміжними, не накладаються одна на одну, в жодний інший спосіб не перетинаються, а отже, як правильно визначили суди, відсутні підстави стверджувати про перешкоджання збереженню та використанню Скверу Гідності. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

34. Твердження скаржника, що спірна земельна ділянка розташована в межах червоних ліній вулиць та в межах функціонування зони Р-3 - рекреаційні зони озеленених територій загального користування, колегією суддів до уваги також не приймаються, адже як встановили суди, наведені обставини не були підставою для прийняття оскаржуваної ухвали.

35. Щодо посилань скаржника на використання ним своїх дискреційних повноважень, то Верховний Суд у цій частині зазначає, що положеннями статті 19 Конституції України чітко визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

36. Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

37. Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

38. Відповідно до частини 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

39. Оскільки в ході розгляду цієї справи суди установили, що законне право Позивача користуватися спірною земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому на праві приватної власності нерухоме майно порушується прийняттям Відповідачем оскаржуваної ували, то висновки судів про скасування такої ухвали є правильними та правомірними.

40. Доводи скаржника про те, що судові рішення у даній справі прийнято без урахування висновків Верховного Суду у відповідних справах, колегією суддів відхиляються, позаяк аналіз оскаржуваних рішень та постанов, що приймалися Верховним Судом не дає підстав стверджувати про протилежність зроблених судами висновків.

41. В цілому Верховний Суд вважає, що подана касаційна скарга фактично зводиться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, є проханням про повторний перегляд матеріалів справи, переоцінку доказів та встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення додаткового апеляційного перегляду.

41.1. Скаржник не врахував, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами, наявності яких у даній справі скаржником не наведено і не обґрунтовано.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

43. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

44. Виходячи з вказаних положень та мотивів, які описані вище у цій постанові, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішення та постанови у даній справі - без змін.

45. Судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 16 червня 2020 року і рішення Господарського суду Львівської області від 26 лютого 2020 року у справі № 914/2139/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.