ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 Справа № 917/1134/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Приватного підприємства «Компанія «КАС-Трейд», 36003, м. Полтава, вул. Дмитра Коряка, буд. 3, кім. 417,

до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів», 36022, м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69,

про стягнення 12 920,01 грн.

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Приватного підприємства «Компанія «КАС-Трейд» до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення 12 920,01 грн. попередньої оплати за договором поставки № 04/1 від 10.01.2017 р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.07.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання стосовно поставки товару за договором поставки № 04/1 від 10.01.2017 р.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 14.07.2020 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

10.01.2017 року між Приватним підприємством «Компанія «КАС-Трейд» та Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» було укладено договір поставки № 04/1 (а.с. 10).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів») зобов`язувався поставити Покупцю (ПП «Компанія «КАС-Трейд»), а Покупець прийняти та оплатити борошно пшеничне вищого, першого та другого сортів.

Згідно з п. 2.3 договору зобов`язання Постачальника щодо поставки вважається виконаним з моменту передачі Покупцю товару. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту підписання накладних про приймання товару.

06.02.2018 року сторонами було укладено Специфікацію № 1 до договору поставки № 04/1 від 10.01.2017 р., відповідно до якої Продавець зобов`язувався передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар на загальну суму 1 950 012,00 грн.

Оплата товару здійснюється з моменту отримання рахунку Покупцем, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» надано Приватному підприємству «Компанія «КАС-Трейд» рахунок-фактуру № П-00000112 від 06.02.2018 р. на оплату товару згідно зі Специфікацію № 1 до договору поставки № 04/1 від 10.01.2017 р. на суму 1 950 012,00 грн. (а.с. 12).

Позивачем було здійснено оплату вказаного рахунку згідно з платіжним дорученням № 26 від 07.02.2018 р.

Посилаючись на те, що Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» недопоставлено позивачу Товар за договором № 04/1 від 10.01.2017 р., останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 12 920,01 грн. попередньої оплати за вказаним договором.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки № 04/1 від 10.01.2017 р., Специфікація № 1 до договору поставки № 04/1 від 10.01.2017 р., рахунок-фактура № П-00000112 від 06.02.2018 р., видаткові накладні № П-00000096 від 13.02.2018 р., № П-00000098 від 14.02.2018 р., № П-00000101 від 16.02.2018 р., № П-00000103 від 19.02.2018 р., № П-00000104 від 20.02.2018 р., № П-00000113 від 21.02.2018 р., № П-00000114 від 21.02.2018 р., № П-00000117 від 26.02.2018 р., № П-00000119 від 28.02.2018 р., № П-00000120 від 28.02.2018 р., № П-00000121 від 01.03.2018 р., № П-00000123 від 01.03.2018 р., № П-00000124 від 02.03.2018 р., № П-00000130 від 05.03.2018 р., № П-00000132 від 07.03.2018 р., № П-00000142 від 13.03.2018 р., № П-00000143 від 13.03.2018 р. та № П-00000148 від 15.03.2018 р., акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № П-00000061 від 13.02.2018 р., № П-00000063 від 14.02.2018 р., № П-00000072 від 16.02.2018 р., № П-00000080 від 19.02.2018 р., № П-00000081 від 20.02.2018 р., № П-00000082 від 21.02.2018 р., № П-00000084 від 21.02.2018 р., № П-00000091 від 26.02.2018 р., № П-00000097 від 28.02.2018 р., № П-00000098 від 28.02.2018 р., № П-00000104 від 01.03.2018 р., № П-00000107 від 01.03.2018 р., № П-00000108 від 02.03.2018 р., № П-00000109 від 05.03.2018 р., № П-00000110 від 13.03.2018 р., № П-00000117 від 13.03.2018 р. та № П-00000126 від 15.03.2018 р., та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором поставки № 04/1 від 10.01.2017 р. щодо оплати товару на суму 1 950 012,00 грн.

Відповідач передав у власність позивача товар на суму 1 923 003,96 грн. та надав позивачу послуги з навантаження борошна в тарі на суму 14 088,03 грн., що підтверджується видатковими накладними № П-00000096 від 13.02.2018 р., № П-00000098 від 14.02.2018 р., № П-00000101 від 16.02.2018 р., № П-00000103 від 19.02.2018 р., № П-00000104 від 20.02.2018 р., № П-00000113 від 21.02.2018 р., № П-00000114 від 21.02.2018 р., № П-00000117 від 26.02.2018 р., № П-00000119 від 28.02.2018 р., № П-00000120 від 28.02.2018 р., № П-00000121 від 01.03.2018 р., № П-00000123 від 01.03.2018 р., № П-00000124 від 02.03.2018 р., № П-00000130 від 05.03.2018 р., № П-00000132 від 07.03.2018 р., № П-00000142 від 13.03.2018 р., № П-00000143 від 13.03.2018 р. та № П-00000148 від 15.03.2018 р., а також актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № П-00000061 від 13.02.2018 р., № П-00000063 від 14.02.2018 р., № П-00000072 від 16.02.2018 р., № П-00000080 від 19.02.2018 р., № П-00000081 від 20.02.2018 р., № П-00000082 від 21.02.2018 р., № П-00000084 від 21.02.2018 р., № П-00000091 від 26.02.2018 р., № П-00000097 від 28.02.2018 р., № П-00000098 від 28.02.2018 р., № П-00000104 від 01.03.2018 р., № П-00000107 від 01.03.2018 р., № П-00000108 від 02.03.2018 р., № П-00000109 від 05.03.2018 р., № П-00000110 від 13.03.2018 р., № П-00000117 від 13.03.2018 р. та № П-00000126 від 15.03.2018 р., підписаними сторонами.

Таким чином, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки № 04/1 від 10.01.2017 р. не передав позивачу товар в кількості, передбаченій Специфікацію № 1 до вказаного договору.

Крім того, в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія акта звірки взаємних розрахунків між Приватним підприємством «Компанія «КАС-Трейд» та Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» станом на 21.06.2018 р., підписаного представниками сторін (а.с. 69, 70).

У вказаних актах Приватним підприємством «Компанія «КАС-Трейд» та Державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» підтверджено наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 12 920,01 грн.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.12.2019 року у справі № 916/1727/17, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків підписаний уповноваженими на це особами (директором ПП «Компанія «КАС-Трейд» та бухгалтером ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів»), а інформація, відображена в ньому, підтверджена первинними документами (зокрема, платіжним дорученням, видатковими накладними, актами здачі-прийняття робіт), даний акт звірки приймається судом як доказ у справі в підтвердження наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки № 04/1 від 10.01.2017 р. в розмірі 12 920,01 грн.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 12 920,01 грн. попередньої оплати по договору поставки № 04/1 від 10.01.2017 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Компанія «КАС-Трейд» в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (36022, м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, ) на користь Приватного підприємства «Компанія «КАС-Трейд» (36003, м. Полтава, вул. Дмитра Коряка, буд. 3, кім. 417, ) 12 920,01 грн. попередньої оплати за договором поставки № 04/1 від 10.01.2017 р.; 2 102,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 14.09.2020 р.

Суддя О.С. Мацко