УХВАЛА

про відмову в забезпеченні доказів

м. Київ

02.09.2020Справа № 910/12629/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівон А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши матеріали

заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" про забезпечення доказів до подання позовної заяви

Представники сторін:

Від заявника: Невідомий О.М. - дов. № 02/01-20-ан від 02.01.2020 року;

Від ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою б/н від 19.08.2020 року про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить:

- витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо застрахованої особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період, наявний в Реєстрі застрахованих осіб, що включає дату 11.12.2019 року;

- витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період, наявний в Реєстрі застрахованих осіб, що включає дату 11.12.2019 року за формою ОК-5.

- витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України довідку з інформацією, яке підприємство (установа, організація; найменування код за ЄДРПОУ) сплачувало обов`язкові платежі та збори за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) як за найманого працівника/особу що надає послуги за договором цивільно-правового характеру за період, наявний в Реєстрі застрахованих осіб, що включає дату 11.12.2019 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2020 року, вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.09.2020 року.

У судове засідання 02.09.2020 року з`явився уповноважений представник заявника.

Уповноважений представник ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Доказів отримання ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві ухвали суду від 25.08.2020 року поштовим відділенням зв`язку на час розгляду справи до суду не повернуто.

Судом здійснено запит з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 266, в якому зазначено, що станом на 28.08.2020 поштове відправлення вручене за довіреністю.

Про поважні причини неявки в судове засідання уповноваженого представника ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві суд не повідомлено.

Розглянувши в судовому засіданні подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що за приписами статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Частинами 2 та 3 вказаної статті передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Тобто, заходи забезпечення доказів вживаються судом з метою збереження доказу, на який посилається учасник справи, та запобіганню неможливим або утрудненим подання учасником справи такого доказу до суду у майбутньому для доведення обґрунтованості своєї правової позиції, отже такі заходи спрямовані на недопущення знищення чи втрати доказів.

Окрім цього забезпечення доказів надає додаткову гарантію не лише збереження доказів, а й їх дослідження судом, позаяк застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.

Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що вони будуть втрачені або подача потрібних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

За змістом ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Таким чином, обов`язок обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів положення ст. 111 вказаного Кодексу покладають саме на заінтересовану особу .

З аналізу вказаної норми вбачається, що обґрунтованим є вжиття заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Зокрема, як встановлено судом, в обґрунтування заяви про забезпечення доказів заявник посилається на той факт, що він позбавлений права самостійно з`ясувати (отримати) інформацію з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо особи, винної в ДТП, яка сталася 11.12.2019 року, а саме гр. ОСОБА_1 , та підтвердження факту перебування на момент ДТП вказаної особи у трудових відносинах з ПАТ "АК "Київводоканал" та яке є відповідальним за завдані збитки, оскільки така інформація необхідна для подальшої подачі позовної заяви про стягнення страхового відшкодування на підставі ст.ст. 1172, 1188 ЦК України та визначення належного відповідача.

При цьому за змістом вказаної заяви суд зазначає, що остання за свою правовою природою по суті є заявою про витребування доказів та зводиться до покладення обов`язку збирання доказів на суд.

Так, відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

В свою чергу суд наголошує, що забезпечення доказів способом їх витребування, хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку ст.ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Натомість, як вбачається із поданої заяви про забезпечення доказів, всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства, остання не містить обґрунтувань, обставин та підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, а також заявником не наведено в тксті та не надано доказів на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

Наразі доводи заявника в поданій заяві про забезпечення доказів зводяться до неможливості отримання доказів (запитуваної інформації щодо гр. ОСОБА_1 ) позивачем самостійно.

При цьому, слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві є державним органом, який керується та діє у межах та у спосіб, передбачений Конституцією та законами, порядок і строк зберігання документів державними органами встановлений законами та нормативними актами, а тому взагалі відсутні підстави припускати, що відомості та матеріали, які містять інформацію щодо застрахованої особи ОСОБА_1 можуть бути втрачені.

З урахуванням викладеного, оскільки в заяві про забезпечення доказів жодним чином не аргументується, які обставини свідчать про те, що в майбутньому докази можуть бути втрачені або подання їх стане ускладненим, за висновками суду підстави для задоволення заяви представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» про забезпечення доказів відсутні.

Згідно частини 5 статті 112 ГПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Поряд із цим суд звертає увагу заявника, що останній у даному випадку не позбавлений права звернутись до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, в межах заявленого позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110 -112, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» про забезпечення доказів до подання позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 02.09.2020 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон