РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/574/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Хіловської І.Д., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС", вул.Хмельницьке шосе, буд. 2, оф. 404, м. Вінниця, 21036

e-mail:

до Приватного сільськогосподарського підприємства "ПРОГРЕС", вул. Шевченка, буд. 42, с. Хотуничі, Сновський район, Чернігівська область, 15220

Електронна адреса невідома

простягнення 119344 грн. 03 коп.

Без виклику сторін

встановив:

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з відповідача пені у сумі 33435 грн. 21 коп., штрафу у сумі 45502 грн.80 коп., 30% річних у сумі 27862 грн.67коп, інфляційних нарахувань у сумі 12543 грн. 35 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, що виникли на підставі договору купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу №19/06 від 19.06.2018.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.07.2020 відкрите спрощене позовне провадження у справі № 927/574/20 без повідомлення учасників сторін.

10.08.2020 від відповдача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №П-142 від 05.08.2020, у якому відповідач щодо позовних вимг заперечив, посилаючись на те, що підприємством було прострочено строк розрахунку, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, підтвердженням є баланс та фінансовий результат за 2018-2019 рік, які надані як додатки до відзиву на позовну заяву. Відповдач просить суд взяти до уваги скрутне матеральне становище, що підтверджується балансом та фінансовим результатом за 2018-2019 роки, а також те, що на даний момент, у підприємства наявна заборгованість зі сплати податків з квітня місяця, що підтверджується листом №8701/10/25-01 від Головного управління ДПС в Чернігівській області Менське управління, отриманий нами 30.07.2020. Враховуючи повну сплату нами суму основного боргу за договором, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповдачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності упорядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 99%.

Крім того, від відповідача на адресу суду надійшла заява №П-141 від 05.08.2020 про зменшення розміру штрафу та пені до 1% від заявленої суми.

Від позивача заяв та клопотань не надійшло.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч.8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Відповідно до положень ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із встановленням карантину з 12.03.2020 на усій території України постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для забезпечення процесуальних прав сторін та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, а також на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих Положень Господарського процесуального кодексу України прийняття рішення судом відкладалося.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

19.06.2018 сторонами у справі укладений договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 19/06 (далізатекстом - договір) (а.с. 7-8), у відповідності з умовами пункту 1.1 якого договір визначає умови купівлі-продажу товару (насіння) на умовах відстрочення платежу.

Відповідно до п. 2.1 договору асортимент товару, його кількість, ціна визначається у додатках до договору, які є його невід`ємною частиною та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних).

Пунктом 2.3 передбачено, що загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних), які підписані у період дії договору.

Товарв важається переданим покупцю з моменту підписання видаткових накладних (п. 3.2 договору).

Відповідно до 2.4 договору ціна товару, що є предметом договору, вказується у додатках до договору у національній валюті. Сторони встановлюють ціну на вартість товару у гривнях, а також визначають ії еквівалент у доларахСША.

Пунктом 5.1 договорупередбачено, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних), що є невід`ємною частиною договору із урахуванням положень п.2. 4 та розділу 5 договору.

Строни п. 5.5 договору визначили, що оплата товару проводиться наступним чином: 227514 грн. 00 коп. оплачується покупцем у строк до 01.10.2018.

Додатком №1 до договору сторонами визначено найменування товару-фульвогумін у кількості 1750 літрів на суму 227514 грн. 00 коп., термін поставки - за узгодженням сторін (а.с. 9).

Пунктом 11.1 визначено, що договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обов`язків за договором.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на підставі видаткової накладної №21 від 09.07.2018 на суму 227514 грн. 00 коп. (а.с. 11)

Позивачем виставлявся рахунок на оплату №201 від 19.06.2019 на сум 227514 грн. 00 коп. (а.с. 10).

Відповідачем сплачено заборгованість з порушенням строків, встановлених договором, а саме: 28.02.2019 - 307092 грн. 40 коп., що підтверджено заключною випискою з банку позивача за період з 28.02.2019 (а.с. 13).

Позивач листом №14/02-7 від 14.02.2020 повідомив відповідача , що суму 227514 грн. 00 коп. зараховано у рахунок оплати за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №19/06 від 19.06.2018, (за рахунком №201 від 19.06.2018) (а.с. 14). Докази направлення наявні у матеріалах справи (а.с. 14-16).

Факт отримання товару та його оплату відповідачем у справі не спростовано.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що відповідач оплату за поставлений товар здійснював несвоєчасно та не виконав зобовязання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема вимоги п. 5.5 договору, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 8.2 договору за прострочення виконання зобов`язання покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої у період прострочення), відвартості неоплаченного товару за кожен день прострочки.

З посиланням на п. 8.2 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період прострочення обов`язку з оплати поставленного товару за період з 02.10.2018 по 27.02.2019 на суму 33435 грн. 21 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком. (а.с. 18-19).

Відповідно до п. 8.4 договору покупець у випадку порушення умов оплати вартості товару сплачує на користь продавця штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченного товару.

З посиланням на п. 8.4 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20 % штрафу у розмірі 45502 грн. 80 коп.

Відповідно до п. 8.6 договору у разі невиконання або неналежного виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, покупець відповідно до п.2 ст.625 ЦК України, сплачує на користь продавця 30% річних від простроченої суми основної заборгованості.

На підставі п. 8.6 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 30% річних за період просточення платежу з 02.10.2018 по 27.02.2019 на сму 27862 грн. 67 коп., а також інфляційні нарахування за період з жовтня 2018 по лютий 2019 на суму 12543 грн. 35 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком (а.с. 18-19).

У поданому відзиві на позов відповідач щодо позовних вимог заперечув та просив суд зменшити розмір пені та штрафу.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їхсукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповіднодо ч. 1 ст. 13 Господарського процессуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповіднодо ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процессуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процессуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт укладення сторонами у справі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 19/06 від 19.06.2018, а також факт поставки позивачем відповідачеві на підставі видаткової накладної товару.

Також матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт отримання відповідачем товару та оплату його з порушенням встановленого договором строку.

Позивачем, на підставі п.8.2 договору, у зв`язку з порушенням відповідачем строку оплати поставленного товару нараховано пеню за період з 02.10.2018 по 27.02.2019 на суму 33435 грн. 21 коп.

З посиланням на п. 8.4 договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20 % штрафу у розмірі 45502 грн. 80 коп.

Розрахунок суми пені є обґрунтованим, а вимога про її стягнення є такою, що підлягає задоволенню.

Є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, й вимога позивача про стягнення з відповідача відповідно до пункту 8.4 договору штрафу у розмірі 20%, у зв`язку із порушення умов оплати вартості товару, що складає 45502 грн. 80 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі п. 8.6 договору 30% річних за період просточення платежу з 02.10.2018 по 27.02.2019 на суму 27862 грн. 67 коп., а також інфляційні нарахування за період з жовтня 2018 по лютий 2019 на суму 12543 грн. 35 коп., що позивач обґрунтовує наявним у позовній заяві розрахунком (а.с. 18-19).

Наданий позивачем розрахунок вказаних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача 30% річних за період просточення платежу з 02.10.2018 по 27.02.2019 на суму 27862 грн. 67 коп., а також інфляційні нарахування за період з жовтня 2018 по лютий 2019 на суму 12543 грн. 35 коп., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру пені та штрафу до 1% від заявленої суми, посилаючись на важкий фінансовий стан підприємства.

В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що підприємством було прострочено строк розрахунку, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, підтвердженням є баланс та фінансовий результат за 2018-2019 рік та фінансовим результатом за 2018-2019 роки, які надані до матеріалів справи. Також відповадіач вказав, що на даний момент, у підприємства наявна заборгованість зі сплати податків з квітня місяця, що підтверджується листом №8701/10/25-01 від Головного управління ДПС в Чернігівській області Менське управління, отриманий нами 30.07.2020. Враховуючи повну сплату відповідачем суму основного боргу за договором, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповдачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності упорядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд вбачає наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені.

Аналогічні положення викладені у постанові Верховного Суду у складні колегії Касаційного господарського суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18.

Крім того, судом враховано, що розмір суми неустойки (пені та штрафу), яка підлягає стягненню з відповідача, становить близько 50% від загальної заборгованості, що існувала на день подання позову, і на думку суду є неспіврозмірним, в той час як неустойка як засіб розумного стимулювання виконання грошового зобов`язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання представника відповідача та зменшити розмір пені та штрафу, заявлені до стягнення на 50% - до 16 717,60 грн та 22 751,40 грн відповідно.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 406,83 грн, в решті сума судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процессуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "ПРОГРЕС", вул. Шевченка, буд. 42, с. Хотуничі, Сновський район, Чернігівська область, 15220, код 00132144 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС", вул. Хмельницьке шосе, буд. 2, оф. 404, м. Вінниця, 21036, код 39286927, пеню у розмірі 16 717 (шістнадцять тисяч сімсот сімнадцять) грн. 60 коп, штраф у розмірі 22 751 (двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят одну) грн. 40 коп., 30% річних у сумі 27862 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят дві) грн.67 коп, інфляційних нарахувань у сумі 12543 (дванадцять тисяч пятсот сорок три) грн. 35 коп та судовий збір у розмірі 1406 (одну тисячу чотириста шість) грн 83 коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 14.09.2020.

Суддя М.О. Демидова