СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2020 р. Справа № Б-23/75-02(н.р.Б-7346/2-19)

Колегія суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю:

позивача - не з`явився;

відповідача - адвокат Сивак А.Ю., довіреність б/н від 10.01.2018 року; свідоцтво №1359 від 14.11.2005 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"- адвоката Петрук Я.Ю. (вх. №1913Х/1-18) та апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвоката Сивак А.Ю. (вх. №1932Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі №922/1906/18, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Усатий В.О.), повний текст якого складено 02.07.2020 року

за позовом Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки

про стягнення коштів в межах справи про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ - 5"

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за неналежне виконання зобов`язання в загальній сумі 2 381 326,58 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року порушено провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ -5".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2004 року замінено сторону у справі про банкрутство № Б-23/75-02, а саме боржника - Державне підприємство "Харківська ТЕЦ -5" на Відкрите акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2011 року у справі №Б-23/75-02 змінено найменування боржника з Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

Ухвалою господарського суду Харківської області 16.07.2018 року у справі №922/1906/18 об`єднано справу №922/1906/18 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних за неналежне виконання зобов`язання зі справою №Б-23/75-02 про банкрутство ПАТ "Харківська ТЕЦ -5".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 року у справі №922/1906/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 року у справі №922/1906/18 апеляційне провадження закрито, як помилково відкрите.

Постановою Верховного Суду від 08.01.2019 року у справі №922/1906/18 ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 року залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.02.2020 року прийнято справу №922/1906/18 до розгляду в межах справи про банкрутство №Б-23/75-02 (н.р. Б-7346/2-19) за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі №Б-23/75-02 (н.р. Б-7346/2-19) позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 212 072,62 грн. - 3% річних; 2 163 174,26 грн. втрат від інфляції; в іншій частині вимог відмовлено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 35628,71 грн. судового збору за звернення з позовом у справі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.08.2020 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Представник Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"- адвокат Петрук Я.Ю. (далі - апелянт 1) з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 6 079,70 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт 1 в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує таке.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Розрахунок індексу інфляції здійснено позивачем відповідно до рекомендацій, наданих у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97-р, сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 245 769,70 грн. Формула визначення індексу інфляції за будь-який період прострочення встановлена в абзаці 5 листа, згідно з яким необхідно щомісячні індекс інфляції за відповідний проміжок часу помножити між собою, що відповідає висновкам, викладеним у розділі 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14.

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25.02.2020 року у справі №922/1705/19, від 04.02.2020 року у справі №910/12820/18.

Щодо повноважень апелянта діяти від імені Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", апелянтом до апеляційної скарги додано в копіях: довіреність від 26.04.2019 року №14-167 на представництво Петрук Я.Ю. діяти від імені Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.04.2018 року КС №6591/10; договір №14/414/19 про надання правової допомоги від 22.04.2019 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 року клопотання представника Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"- адвоката Петрук Я.Ю. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"- адвоката Петрук Я.Ю. на рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі; відповідачу встановлено строк до 25.08.2020 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на "09" вересня 2020 року; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі зупинено.

Представник Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвокат Сивак А.Ю. (далі - апелянт 2) з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі № Б-23/75-02 (922/1906/18) в частині стягнення 111 577,41 грн. 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт 2 в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує таке.

Пунктом 9.3 укладеного між сторонами договору від 19.12.2013 року №1899/14-БО-32 встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань встановлюється у 5 років.

З позовною заявою АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось у липні 2018 року.

Оскільки домовленість сторін про збільшення позовної давності в п. 9.3 договору не стосується 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, ПрАт "Харківська ТЕЦ-5" просило суд застосувати до вимог про стягнення за період з 04.02.2015 року по 09.02.2015 року 111 577,41 грн. процентів річних, загальний строк позовної давності та відмовити у їх задоволенні.

Місцевий господарський суд відхилив твердження ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" про те, що поняття "три проценти річних" не є тотожним поняттю "відсотки", яке визначено в п. 9.3 договору, вказавши на те, що це є намаганням на свою користь витлумачити та спотворити зміст вказаних умов договору та виходив з того, що відповідачем не доведено та не надано жодних обґрунтованих пояснень про те, що сторонами у п. 9.3 договору вкладено інший зміст в поняття "відсотки", який не охоплює поняття 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК України.

Згідно з усталеною практикою, проценти, річні за ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, а також мають компенсаційний характер, у цьому зв`язку невиправдано поширювальне тлумачення значення штрафного за змістом поняття відсотки для мети застосування компенсаційних по суті процентів є безпідставним та не відповідає таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість та розумність (п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.10.2020 року у справі №905/2508/15 та від 25.06.2020 року у справі №910/5787/19.

Щодо повноважень апелянта діяти від імені Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", апелянтом до апеляційної скарги додано в копіях: довіреність від 10.01.2018 року на представництво адвоката Сивак А.Ю. діяти від імені Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.11.2005 року №1359.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 22.04.2020 року №291, від 11.05.2020 року №349, від 20.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500, від 22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якими дію карантину продовжено до 31.10.2020 року.

Рада суддів України на офіційному сайті 11.03.2020 року звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та листом №9рс-186/20 від 16.03.2020 року до Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, місцевих та апеляційних судів з рекомендацією встановити особливий режим роботи судів України, в тому числі роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

Для запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед працівників суду на період з 13.03.2020 року по 03.04.2020 року наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 за № 04-а встановлено особливий режим роботи суду в умовах карантину; наказами голови суду від 26.03.2020 року № 05-а, від 23.04.2020 року №07-а, від 08.05.2020 року №08-а, від 22.05.2020 року №10-а, від 22.06.2020 року №12-а, від 28.07.2020 року №14-а, від 31.08.2020 року №15-а на період дії карантину суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.08.2020 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 року апеляційну представника Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвоката Сивак А.Ю. на рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі залишено без руху; останнє зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено представнику Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвокату Сивак А.Ю., що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

14.08.2020 року на адресу суду від апелянта 2 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№7605), в якій останній просить поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, оскільки повний текст оскаржуваного рішення апелянт отримав лише 06.07.2020 року, яку долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 року клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвоката Сивак А.Ю. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвоката Сивак А.Ю. на рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі №Б-23/75-02 (н.р.Б-7346/2-19); позивачу встановлено строк до 04.09.2020 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвоката Сивак А.Ю. до розгляду на "09" вересня 2020 року о 09:30 год., разом з апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"- адвоката Петрук Я.Ю., об`єднавши скарги в одне провадження; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі №Б-23/75-02(н.р.Б-7346/2-19) зупинено.

19.08.2020 року на адресу суду від відповідача (апелянта 2) надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7760), в якому останній просить апеляційну скаргу апелянта 1 залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні з відповідача 6 079,70 грн. інфляційних втрат залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що в розрахунку інфляційних втрат за зобов`язаннями, позивач застосував індекс інфляції в цілому за періоди лютого 2015 року - лютого 2016 року та за період червня 2016 року - грудня 2016 року, без дотримання п. 7 рекомендацій, наданих у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97-р.

01.09.2020 року на адресу суду, електронною поштою від - представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвоката Коваленко С.В. надійшла заява (вх.№2724, вх.№8185) про його участь в судовому засіданні, призначеному на 09.09.2020 рок на 09:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" (вх.№2724, вх.№8185), яку долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 року задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвоката Коваленко С.В. про його участь в судовому засіданні, призначеному на "09" вересня 2020 року о 09:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; судове засідання у справі, призначене на 09.09.2020 року на 09:30 год., провести за участі представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - адвоката Коваленко С.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника; розгляд справи відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 115.

04.09.2020 року на адресу суду від позивача (апелянта 1) надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8312), в якому останній просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині стягнення процентів річних залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що стягнення 3% річних передбачено ст. 625 ЦК України, а стягнення будь-яких інших річних у відсотковому значенні умовами договору не передбачено, а тому вказані в договорі "відсотки річних" є "3% річних", які входять до грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні 09.09.2020 року представник відповідача (апелянта 2) підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі; проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

В судове засідання 09.09.2020 року представник позивача не з`явився, про причини неявки не повідомив, на підтвердження направлення копії ухвали суду від 10.08.2020 року позивачу у справі, додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ "Укрпошта" від 26.08.2020 року №422, згідно з яким позивач отримав копію ухвали від 10.08.2020 року - 17.08.2020 року.

Згідно акту Східного апеляційного господарського суду від 09.09.2020 року № 12-33/392, 09.09.2020 року з 09:30 год. судове засідання у справі №Б-23/75-02 проведено без застосування системи відеоконференцзв`язку "EasyCon", через відсутність учасника судового процесу - представника позивача в мережі системи "EasyCon", контакт засобами телефонного зв`язку не встановлено (т.2, а.с.135).

Також, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції, Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали суду було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Також, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з карантинними заходами, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта 2, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

19.12.2013 року між Акціонерним товариством "НАК Нафтогаз України" (далі - продавець) та Приватним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" (далі- покупець) укладено договір № 1899/14-БО-32 купівлі-продажу природного газу.

На виконання умов договору, АТ "НАК Нафтогаз України" передав у власність ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" природний газ на загальну суму 103 628 117, 58 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу.

Згідно п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У зв`язку з неналежним виконанням ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" взятих на себе за договором зобов`язань щодо своєчасного та у повному обсязі розрахунку за отриманий газ АТ "НАК "Нафтогаз" нараховані та заявлені до стягнення у справі: 3 % річних у розмірі 212 072,62 грн. (період 04.02.2015 року по 17.01.2017 року); інфляційні втрати у розмірі 2 169 253,96 грн. (період 02.2015 року-12.2016 року).

22.06.2020 року господарським судом Харківської області ухвалене оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат, місцевим господарським судом вірно встановлено, що позивачем не враховано п. 7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Державної статистики України від 01.07.2013 року № 190, згідно яких у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Згідно листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97р., п. 7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Державної статистики України від 01.07.2013 року № 190, в розрахунках, у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятору ЛІГА.ЗАКОН, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд вірно встановив, що вказані вище положення позивачем не враховано при розрахунку суми інфляційних втрат, що призвело до безпідставного нарахування інфляційних втрат у розмірі 6 079,70 грн. та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2 163 174,26 грн.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі 922/1852/19.

Отже, аргументи апелянта 1 щодо того, що розрахунок індексу інфляції здійснено ним відповідно до рекомендацій, наданих у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97-р, не приймаються.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 7.1. договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також договором.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку та слідує з матеріалів справи, що відповідачем не належно виконувались умови договору щодо своєчасного розрахунку, а тому відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних за допомогою калькулятору ЛІГА.ЗАКОН, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд вірно встановив, що періоди нарахування відповідають обставинам справи, розрахунок є арифметично вірним.

Щодо заявленого відповідачем у господарському суді першої інстанції клопотання про застосування позовної давності, господарський суд першої інстанції вірно зазначив на те, що 3% річних нараховані та заявлені до стягнення за період з 04.02.2015 року по 17.01.2017 року, а з позовом позивач звернувся 10.07.2018 року, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті, в якому відповідна позовна заява надійшла до господарського суду першої інстанції.

Так, відповідач просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення 3% річних за період з 04.02.2015 року по 09.02.2015 року у сумі 111577,41 грн, як до таких, що заявлені поза межами позовної давності.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Так, у п. 9.3 договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Аргументи апелянта 2 про те, що поняття "три відсотки річних" не є тотожним поняттю "відсотки", яке визначено в пункті 9.3 договору не приймаються, оскільки останнім не обґрунтовано та не доведено, що сторонами у пункті 9.3 договору вкладено інший зміст в поняття "відсотки", який не охоплює поняття "3%" річних, що передбачено положеннями ст. 625 ЦК України.

Зі змісту п. 9.3 договору слідує, що сторонами визначено та встановлено строк позовної давності у 5 років в тому числі і до 3% річних.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 3% річних заявлені позивачем в межах узгодженого сторонами строку позовної давності - 5 років.

Отже, висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"- адвоката Петрук Я.Ю. (вх. №1913Х/1-18) залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" - адвоката Сивак А.Ю. (вх. №1932Х/1-18) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.06.2020 року у справі №922/1906/18 (№Б-23/75-02 ) (н.р.Б-7346/2-19) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.09.2020 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя М.М. Слободін