ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.09.2020 Справа № 914/2324/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

розглянув матеріали

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна»

до Колективного підприємства «Маятник»

про видачу судового наказу : стягнення заборгованості за договором про надання послуг з поводження з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) від 10.03.2017р. №83/цд/17к в розмірі 953,43 грн,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» звернулось до Господарського суду Львівської області про видачу судового наказу про стягнення з Колективного підприємства «Маятник» заборгованості за договором про надання послуг з поводження з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) від 10.03.2017р. №83/цд/17к в розмірі 953,43 грн., а саме:

- 477,75 грн. сума основного боргу;

- 368,85 грн. сума нарахованої пені;

- 69,61 грн. інфляційні втрати;

- 38,22 грн. 3% річних.

Розглянувши подану заяву, у відповідності до вимог розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 150 ГПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Згідно поданої заяви на видачу судового наказу, заявник починає розрахунок суми основного боргу з 03.05.2017, розрахунок інфляційних втрат з червня 2017 та 3% річних з 21.05.2017, заяву на видачу судового наказу про стягнення з Колективного підприємства «Маятник» заборгованості за договором про надання послуг з поводження з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) від 10.03.2017р. №83/цд/17к - подано 09.09.2020.

Відповідно до п.5 ст.153 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З підстав викладених вище (відсутність підтвердження погодження боржником саме з тією редакцією Умов, яка надана заявником, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови щодо збільшення позовної давності), є не доведеним той факт, що сторони у передбаченому законодавством порядку, погодили іншу позовну давність, ніж передбачена законодавством (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019, справа № 342/180/17).

Отже, суд дійшов висновку, що з моменту виникнення грошової вимоги заявника пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такими вимогами.

За приписами ч.2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ТзОВ "Грінера Україна" від 09.09.2020 про видачу судового на підставі п.5 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За розгляд заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у розмірі 210,20 грн. Згідно з ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 150, п.5 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Грінера Україна" у видачі судового наказу про стягнення з Колективного підприємства «Маятник» заборгованості за договором про надання послуг з поводження з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) від 10.03.2017р. №83/цд/17к в розмірі 953,43 грн та судового збору в розмірі 210,20грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя О.Д. Запотічняк