ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10 вересня 2020 року Справа № 903/663/20

Суддя Господарського суду Волинської області Войціховський В.А., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт", с. Лучинці Рогатинського району

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО", м. Луцьк

про стягнення 507 273,53грн. та розірвання договору

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт" звернулось до господарського суду з позовом від 04.09.2020р. Вих.№73 (вх. №01-50/713/20 від 08.09.2020р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 507 273,53грн., в тому числі 386 410,71грн. заборгованості за договором №031218-23/1Г від 03.12.2018р., 21 886,20грн. заборгованості за договором №031218-21/1Г від 03.12.2018р., 15 854,03грн. пені, 2 629,00грн. трьох процентів річних, 50 693,59грн. вартості невикупленої етикетки торгової марки "АЯ" згідно договору №031218-23/1Г від 03.12.2018р., 29 800 грн. вартості неповернутої тари згідно договору №031218-23/1Г від 03.12.2018р., а також про розірвання договору №031218-21/1Г від 03.12.2018р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІППО".

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, зважаючи на наступне:

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Також, можна об`єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відтак, допускається можливість об`єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 507 273,53грн. заборгованості за двома договорами поставки, а саме: №031218-23/1Г від 03.12.2018р., та №031218-21/1Г від 03.12.2018р., які мають різний предмет та різні умови, а також вимогу про розірвання договору №031218-21/1Г від 03.12.2018р., а отже підстави виникнення правовідносин між сторонами є різними за кожним договором окремо.

Ці договори хоча й укладені між тими ж сторонами, проте укладені та регулювали правовідносини, які мають різний предмет та відповідно різні умови.

Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі двох окремих договорів, які не пов`язані між собою ані підставами виникнення, ані поданими доказами.

Правочином (договором), відповідно до ст. 202 ЦК України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відтак, позивач повинен обґрунтувати підставу позову окремо по кожній вимозі та вказати конкретні докази у підтвердження викладених обставин по кожному з договорів.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У даному випадку, підставою позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, які виникли з різних договорів, і хоча правове правове обґрунтування вимог є однаковим (неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань), зазначені договори не пов`язані між собою підставами виникнення і не є похідними один від одного. Заявлені позивачем вимоги також не пов`язані між собою поданими доказами, оскільки до позовної заяви додані різні докази за вищенаведеними договорами окремо.

Зокрема, для вирішення по суті даного спору, суд повинен дослідити та вивчити кожний зі спірних договорів, які покладені у підставу позову, встановити наявність або відсутність заборгованості, періоди її виникнення окремо за кожним договором.

Згідно п. 3.6. постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об`єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Якщо позивач порушив правила об`єднання вимог або об`єднання цих вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву. Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об`єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об`єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

Судом встановлено, що сумісний розгляд заявлених позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки заявлені позовні вимоги виникають з різних правових підстав (двох окремих договорів) і тягнуть за собою різні правові наслідки, що суттєво утруднить вирішення спору.

Крім того, вказані позовні вимоги не пов`язані між собою поданими доказами, так як обставини, що входять до предмету доказування при розгляді позовних вимог про стягнення коштів підтверджуються поданням різних доказів.

За поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори між тими ж сторонами, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні договори, які мають різну ціну, по вказаним договорам позивачем здійснювались окремі оплати (з відповідним призначенням платежу), а також здійснювалось зарахування зустрічних однорідних вимог за договором №031218-23/1Г від 03.12.2018р.

Таким чином, невиконання зобов`язань щодо порушення строків оплати кожного із зазначених у позовній заяві договорів поставки є окремим предметом спору. До того ж в межах кожного договору сторонами у Протоколах узгодження розбіжностей та специфікаціях погоджувалась кожна поставка партії товару, вартість та строк поставки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не пов`язані ані підставами виникнення, ані поданими доказами, не співвідносяться одна з одною як основна та похідна.

Також позивачем заявлено до стягнення та нараховано пеню, 3 % річних. Оскільки періоди розрахунку заборгованості по вказаним договорам є різними, строк прострочення оплати також є різним, в зв`язку з чим розгляд даних позовних вимог в одній справі суттєво утруднить вирішення спору.

Також акцентується судом увага на заявленій позивачем вимозі щодо розірвання в судовому порядку укладеного між сторонами договору №031218-21/1Г від 03.12.2018р.

Визначена вимога, поруч із стягненням заборгованості по зазначеному договору містить в собі необхідність з`ясування додаткових обставин у справі, зокрема, наявності підстав для такого розірвання договору, з`ясування прав, обов`язків сторін, встановлення обставин щодо виконання вказаного договору та з`ясування обґрунтованості визначених підстав для розірвання цього договору та заявленої до стягнення заборгованості по цьому договору.

Поруч з цим ініціюючи питання стягнення з відповідача на користь позивача вартості продукції, замовленої згідно заявок торгової марки "АЯ", яка залишилась на складі постачальника (складський запас, узгоджений з покупцем для забезпечення безперервного постачання продукції), а також етикетки торгової марки "АЯ", яка знаходиться у постачальника, вартості неповернутої зворотної тари (піддонів) по договору №031218-23/1Г від 03.12.2018р., позивач засвідчив на розірванні договору №031218-23/1Г від 03.12.2018р., яке відбулось внаслідок направлення постачальником на адресу покупця повідомлення про розірвання даного договору, що, на думку суду, потребує з`ясування додаткових обставин у справі, зокрема, наслідків такого розірвання угоди, наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості продукції, замовленої згідно заявок торгової марки "АЯ", яка залишилась на складі постачальника (складський запас, узгоджений з покупцем для забезпечення безперервного постачання продукції), а також етикетки торгової марки "АЯ", яка знаходиться у постачальника, вартості неповернутої зворотної тари (піддонів).

Встановлення визначених обставин за різними договорами в одному провадженні, на думку суду, суттєво утруднить вирішення спору, сприятиме затягуванню вирішення спору по суті так як подані в обґрунтування позовних вимог документи, є окремими по вказаним договорам.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги є різними спорами окремих судових проваджень - окремо за кожним договором.

Таким чином, враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що суперечить вимогам 173 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого дана позовна заява підлягає поверненню.

При цьому, навіть у випадку коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті так як подані в обґрунтування позовних вимог документи, є окремими по вказаним договорам.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 цього Кодексу).

Згідно з ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Суд звертає увагу, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при подані позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство "Галпласт" від 04.09.2020р. Вих.№73 (вх. №01-50/713/20 від 08.09.2020р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 507 273,53грн. та розірвання договору з додатками документів на 88 аркушах, в тому числі платіжне доручення №1225 від 04.09.2020р. на суму 9 711,10 грн., повернути позивачу без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у строки та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 10.09.2020р.

Суддя В. А. Войціховський