ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2020 р. Справа№ 911/2600/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 15.09.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Київської області

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 12.02.2020

у справі №911/2600/19 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Громадської організації "Воїнів - учасників Антитерористичної операції смт. Чабани та с. Новосілки"

до Киево-Святошинської районної державної адміністрації Київської області

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

Державного підприємства "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України

Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України

Головного управління Держгеокадастру у Київській області

за участю Прокуратури Київської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19 призначено судову земельно-технічну експертизу.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи обставини даної справи, з метою прийняття обґрунтованого рішення у справі, дійшов висновку про необхідність призначення у справі експертизи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Прокуратура Київської області звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19 та направити справу до суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 поновлено Прокуратурі Київської області строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19; призначено до розгляду апеляційну скаргу Прокуратури Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19; повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 15.09.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування ухвали суду є безпідставними та необґрунтованими, а ухвалу суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судове засідання апеляційної інстанції 15.09.2020 представники відповідача, третіх осіб не з`явились, про поважність причин нез`явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представників сторін, третіх осіб в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників відповідача, третіх осіб.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник прокуратури підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19 та направити справу до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Громадська організація "Воїнів-учасників Антитерористичної операції смт. Чабани та с. Новосілки" звернулась до господарського суду з позовною заявою до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України", Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України та Головного управління Держгеокадастру у Київській області за участю Прокуратури Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 26.12.2003 №565 "Про передачу в постійне користування земельної ділянки Дослідному господарству "Новосілки" Інституту садівництва Національної академії аграрних наук в межах Чабанівської селищної ради".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюване розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області прийнято з порушенням порядку відведення земельних ділянок, а саме ч. 1 ст.123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), оскільки земельна ділянка надана на підставі затвердженої технічної документації, а не проекту відведення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.11.2019 відкрито провадження у справі №911/2600/19, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України.

27.01.2020 до місцевого господарського суду надійшла заява про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, доручити її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити питання: Чи входить земельна ділянка площею 177,07 га, яка передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва НААН України згідно розпорядження Києво- Святошкнської РДА від 26 грудня 2003 року №565, право на яке посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ № 001208 від 30.12.2003, до меж земельної ділянки площею 317,30 га, яка була передана в постійне користування Інституту садівництва НААНУ згідно рішення виконкому Чабанівської селищної ради №35 від 25.04.1997, право на яку посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ № 001739 від 06.05.1997?; Які фактично площа та місце розташування земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 001208 від 30.12.2003, яким посвідчено право постійного користування землею Державного підприємства "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва НААН України площею 177,07га, що передано згідно розпорядження Києво-Святошинської РДА від 26 грудня 2003 року №565.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що з урахуванням встановлених під час підготовчого провадження у справі обставин, зокрема, з наданих відповідачем та третіми особами пояснень та доказів, йому стали відомі обставини, які мають істотне значення для справи і потребують додаткового дослідження, а саме те, що рішенням виконкому Чабанівської селищної ради №35 від 25.04.1997 Інституту садівництва НААНУ передано 317,30 га землі для сільськогосподарського використання в постійне користування, на підставі вказаного рішення було видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ № 001739 від 06.05.1997. Інститут садівництва НААНУ стверджує, що між ним та Дослідним господарством "Новосілки" проведено розподіл земель саме за вищенаведеним Державним актом серії І-КВ № 001739 від 06.05.1997 і в подальшому, як стверджує третя особа у своїх поясненнях, Києво-Святошинською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження від 26.12.2003 №565 про затвердження технічної документації по складанню Державного акту на право постійного користування землею та наданню третій особі - ДП "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва НААУ земельної ділянки загальною площею 177,07 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва. Однак, з наданих пояснень та документів неможливо встановити, чи передано ДП "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва НААУ земельну ділянку площею 177,07 га саме з загальної площі 317,30 га, які перебували в постійному користуванні з 1997 році Інституту садівництва НААНУ, чи це інша, додаткова, земельна ділянка. Матеріали справи не містять документів про точне місце розташування та межі вказаних земельних ділянок як площею 317,30 га, так і площею 177,07 га, без наявності яких неможливо з точною вірогідністю стверджувати, що земельна ділянка площею 177,07 га входила до загальної площі земельної ділянки 317,30 га. Також позивач наголошував на відсутності документів, які свідчать про дотримання визначеного ст. 141 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) порядку припинення права користування земельною ділянкою у попереднього користувача.

Основною підставою позовних вимог позивачем зазначено саме недотримання встановленого ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) порядку надання у постійне користування земельної ділянки, згідно з положеннями якої, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок (ч.1 ст. 123 ЗК України).

Позивач наголошує, що в наявних у матеріалах справи листах Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області та Головного Управління Держгеокадастру у Київській області повідомляється про відсутність документів з землеустрою про виділення землі (проект землевідведення), дозволу на розробку проекту землеустрою, другого примірника державного акту, технічної документації та ін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19 призначено судову земельно-технічну експертизу, яку доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлено питання:

Чи входить земельна ділянка площею 177,07 га, яка передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" згідно розпорядження Києво-Святошинської РДА від 26.12.2003 №565, право на яке посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ № 001208 від 30.12.2003 року, до меж земельної ділянки площею 317,30 га, яка була передана в постійне користування Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України згідно рішення виконкому Чабанівської селищної ради №35 від 25.04.1997, право на яку посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ № 001739 від 06.05.1997?

Покладено на позивача витрати на проведення експертизи та організаційні питання, пов`язані з її проведенням.

Зупинено провадження у справі №911/2600/19 на час проведення судової земельно-технічної експертизи.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Виходячи зі змісту статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень.

Визначення, чи потребує вирішення спірного питання застосування спеціальних знань експертів, чи ні, віднесено до компетенції суду. У разі, коли суд потребує висновків фахівця з питань, що відносяться до предмету доказування, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть змінити інші засоби доказування, він вправі призначити експертизу.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Дульський проти України" від 01.06.2006 (заява №61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Як встановлено вище, предметом спору у даній справі є визнання недійсним розпорядження Киево-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про надання в користування земельної ділянки з підстав порушення порядку відведення земельних ділянок, а саме ч. 1 ст.123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), оскільки земельна ділянка надана на підставі затвердженої технічної документації, а не проекту відведення.

В наданих суду першої інстанції поясненнях відповідач, треті особи-1,-2 та прокуратура вказували, що спірна земельна ділянка відводилась не вперше, а зі складу земельної ділянки 317,30 га, яка вже перебувала в постійному користуванні, що правомірно відбувалось на підставі затвердженої технічної документації.

Проте, з наявних у справі доказів та пояснень вбачається відсутність документів, які свідчать що спірна земельна ділянка 177,07 га виділялась саме з земельної ділянки 317,30 га, яка вже перебувала в постійному користуванні на підставі Державного акту серії І-КВ № 001739 від 06.05.1997, також відсутні документи, які мали складатись в процесі надання у постійне користування спірної земельної ділянки (технічна документація, заява про її розроблення).

Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, про обґрунтованість доводів позивача в клопотанні про призначення судової експертизи з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, встановити факт, що земельна ділянка площею 177,07 га, яка передана в постійне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Новосілки" Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України" згідно розпорядження Києво-Святошинської РДА від 26.12.2003 №565, виділялась саме зі складу земельної ділянки площею 317,30 га, яка перебувала в постійному користуванні Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії І-КВ №001739 від 06.05.1997, з якими погодився суд першої інстанції, та наявність підстав для проведення у цій справі судової земельно-технічної експертизи.

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, експертиза допоможе з`ясувати дійсні обставини справи та усунути прогалини в землевпорядній документації на спірну земельну ділянку.

Додані скаржником до апеляційної скарги копії витягів з документації із землеустрою та копія листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.03.2019 №10-0.61-4329/2-19 не приймаються судом до уваги, оскільки прокуратурою в порушення вимог ст.ст. 80, 269 ГПК України, не наведено обґрунтування неможливості надання вказаних доказів в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що поставлене позивачем на вирішення експертизи питання стосовно невідповідності площі земельної ділянки на даний час в порівнянні з площею на момент прийняття спірного розпорядження, не впливає на його правомірність, оскільки з наявних у справі доказів вбачається, що відповідне зменшення площі відбувалось після винесення спірного розпорядження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадках призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху судового процесу. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, визначеним п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням вищевикладеного, приписів ч.1 ст.99, п. 2 ч. 1 ст. 228, п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

Твердження відповідача про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права при призначенні експертизи суд апеляційної інстанції вважає помилковими, адже призначення судом експертизи має на меті з`ясування обставин, що мають значення для справи, встановлення яких потребує спеціальних знань у сфері іншій ніж право.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування судового рішення, а тому відхиляються судом.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 255, 267-270, 273, 275-276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокуратури Київської області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2600/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2600/19 повернути Господарському суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано 15.09.2020.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир