ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м.Харків Справа № 913/406/20

Провадження №34/913/406/20

Суддя господарського суду Луганської області Іванов А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро,

до Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів», м. Лисичанськ Луганської області,

про стягнення 55 690 грн. 00 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суть спору: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів», в якій просить стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в сумі 55 690 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2020 року зі станції Переїзна Донецької залізниці відповідач здійснив відправлення вагону №63485965 згідно накладної №53366092 на станцію Правда Придніпровської залізниці. При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці позивачем було проведено перевірку маси вантажу, в результаті якої виявлено, що маса вантажу у вагоні не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладній.

Як зазначає позивач, згідно накладної №53366092 маса вантажу мала складати 64 800 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу у вказаному вагоні складає 69 500 кг, тобто на 4 700 кг більше, ніж зазначено у накладній. В зв`язку з наведеним, позивачем було нараховано відповідачу штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 55 690 грн. 00 коп. Відповідач зазначений штраф у добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2020 справу № 913/406/20 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.07.2020 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, без виклику сторін.

31.07.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що Комерційний акт №450003/13/6 від 21.01.2020 за результатами перевірки маси вантажу у вагоні №63485965 було складено без повідомлення, виклику чи участі відповідача. Про складення вказаного акту відповідач дізнався лише 07.04.2020, отримавши претензію позивача, що, на думку відповідача, позбавило його можливості спростувати інформацію про допущені порушення та провести контрольне зважування.

Відповідач стверджує, що жодних порушень стосовно неправильного зазначення маси вантажу в накладній не допускав та вважає, що при зважуванні вагону 21.01.2020 працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було сплутано масу вантажу №63485965, що зазначена в накладній №53366092, з масою вантажу іншого вагону, в результаті чого у вагоні №63485965 встановлено надлишок маси, а в іншому вагоні недостачу.

Також наголошує на фальсифікації даних при складанні Комерційного акту №450003/13 від 21.01.2020 працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, оскільки заповнення розділу «Є» відбулося 24.01.2020 після видачі вантажу і його вивантаження, що унеможливило перевірку його реальної ваги. Поряд з цим вказує, що принаймні до 20.03.2020 розділу «Є» Комерційного акту №450003/13 від 21.01.2020 не заповнювався.

Як стверджує відповідач, повну відповідність маси вагону №63485965 масі зазначеній в накладній №53366092 встановлено ним двічі: при завантаженні вагонів та безпосередньо перед відправленням (прийняттям до перевезення). До того ж, дані по масі вантажу визначені відповідачем у супровідних документах відповідають даним його контрагента, який отримав вантаж та здійснював контрольне зважування. На думку відповідача, підписанням видаткових накладних та оплатою поставленого товару вантажоодержувач підтвердив відповідність маси вантажу у вагоні.

Крім того, відповідач вказує, що під час зважування 17.01.2020 вагону з вантажем на станції Переїзна до «Журналу зважування вантажів» вносились записи щодо номеру вагону, його маси та маси вантажу, які засвідчувались підписами представника станції та представника відповідача і повністю відповідають інформації, зазначеній в накладній.

В зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Також у відзиві відповідач наводить фактичні обставини щодо невідповідності маси вантажу, які були встановлені при перевірці іншого вагону, що є предметом позову в іншій справі, яка розглядається господарським судом Луганської області, в зв`язку з чим вони не приймаються до уваги судом при розгляді даної справи.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач заявив клопотання про витребування доказів та просив витребувати у Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, б. 22, ) копії «Журналу зважування вантажів» з записами зважування вагонів з вантажем №63485965 та №53169322 за 17.01.2020, які знаходяться на станції Переїзна Донецької залізниці за адресою: 93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Машинобудівників, б. 5.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, що під час зважування 17.01.2020 вагону з вантажем на станції Переїзна до «Журналу зважування вантажів» вносились записи щодо номеру вагону, його маси та маси вантажу, які засвідчувались підписами представника станції та представника відповідача і повністю відповідають інформації, зазначеній в накладній.

Відповідач вказує, що після надання відповіді на претензію доступ і можливість отримання копій «Журналу зважування вантажів» для нього були закриті. Відповідач стверджує, що копії «Журналу зважування вантажів» не надаються за вказівкою керівництва залізниці, тому вони не можуть бути подані разом із відзивом.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 1 ст. 81 ГПК України визначено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідач в своєму клопотанні, вказуючи причини неможливості самостійного отримання копії «Журналу зважування вантажів», натомість не вказав, які заходи він вжив для отримання цього доказу самостійно та не подав доказів вжиття таких заходів, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 80 та ч. 2 ст. 81 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

18.08.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони тощо) приймаються залізницею без перевірки маси та кількості вантажу. Позивач звертає увагу, що маса вантажу у вагоні №63485965 була визначена відповідачем без участі представника залізниці, а вантаж було прийнято шляхом його візуального огляду. Позивач вказує, що відповідальність за невірно зазначену масу вантажу несе саме відповідач, про що ним же самим проставлено відмітку у графі 20 накладної.

Також позивач зазначає, що комерційні акти складаються у трьох примірниках, один з яких додається до перевізних документів та разом з ними прямує на станцію призначення, де й проставляється відмітка в розділі «Є». До претензії, яка направлялась відповідачу додавалася копія примірника Комерційного акту, який залишився на попутній станції, а до позовної заяви було додано копію примірника із заповненим розділом «Є», який прямував на станцію призначення. Тому позивач вважає доводи відповідача щодо фальсифікації Комерційного акту №450003/13 від 21.01.2020 безпідставними.

Крім того, на спростування твердження відповідача про те, що видача вантажу відбувалась 23.01.2020, а розділ «Є» було заповнено 24.01.2020, позивач вказує, що вантаж видавався 24.01.2020, тому і розділ «Є» було заповнено 24.01.2020, що вбачається з копії розкредитованої накладної №53366092, яку надано позивачем разом із відповіддю на відзив та долучено до матеріалів справи.

На підставі викладеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року за накладною №53366092 від 17.01.2020 року, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Переїзна Донецької залізниці на станцію Правда Придніпровської залізниці відправлено вагон №63485965 з вантажем - вапно негашене.

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа № 4) є ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (далі - вантажоодержувач) за адресою: м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б.

Вантажовідправником за даною залізничною накладною (графа № 1) є відповідач - КП «Лисичанський завод ЗБВ».

21.01.2020 року на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено контрольне зважування вагону №63485965 при якому встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні на 4700 кг більше маси зазначеної в накладній №53366092.

За результатами перевірки маси вантажу заст. ДС ОСОБА_3 прийомоздавальник ОСОБА_1 та АРВ ОСОБА_2 склали та засвідчили своїми підписами Комерційний акт №450003/13/6 від 21.01.2020, в якому вказано, що вага брутто - 93000 кг, тара вагону за документом - 23500 кг, вага нетто - 69500 кг, що більше ваги вказаної в документі на 4700 кг. Зважування проводилось в статичному режимі з повною зупинкою та розчепленням, у присутності відповідальних осіб залізниці на справних електронно-тензометричних вагах вагонних вагах 150 т ст. Нижньодніпровськ-Вузол заводський №032, що пройшли держповірку 28.12.2019. Зважування проводилось двічі комісією в тому ж складі, вага підтвердилась. Навантаження рівномірне, нижче бортів на 40 см, вкрите на весь вагон вкладишем з м`якої тканини. Вкриття не порушене. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті, вкручені. В технічному відношенні вагон справний.

Також вказаними працівниками залізниці було складено та засвідчено їх підписами Акт загальної форми №56 від 21.01.2020, з якого кого вбачається, що 21.01.2020 року було проведено перевірку маси вантажу у вагоні №63485965. Фактична маса брутто вагона склала 93000 кг, тара вагона з ПД 23500 кг. Маса вантажу нетто за ПД 64800 кг. Фактична маса вантажу нетто 69500 кг, що більше маси документу на 4700 кг. Навантаження вантажу рівномірне, нижче бортів на 40 см, вкрите. Для вкриття використано вкладиш, на весь вагон. Вкриття не порушено. Складено актовий матеріал.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому позивач звертався до відповідача з претензією №ДИЛИО-06/2 від 20.03.2020, в якій просив добровільно сплатити штраф за невірно зазначену масу вантажу в розмірі 55 690 грн. 00 коп. (11 138,00 х 5 = 55 690,00).

Відповідач у відповіді №405 від 14.04.2020 на вказану претензію зазначив, що вважає її безпідставною та повністю відхиляє вимоги позивача про сплату штрафу в розмірі 55 690 грн. 00 коп.

Оскільки відповідач штраф за невірно зазначену масу вантажу у добровільному порядку не сплатив, позивач, посилаючись на те, що у відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу в розмірі 55 690 грн. 00 коп.

Відповідач проти позову заперечував та вказував, зокрема, на те, що Комерційний акт №450003/13 від 21.01.2020 складено без повідомлення його представників, що позбавило його можливості спростувати інформацію про допущені порушення та провести контрольне зважування. Також зазначає, що жодних порушень стосовно неправильного зазначення маси вантажу в накладній не допускав. Стверджує, що Комерційний акт №450003/13 від 21.01.2020 було сфальсифіковано працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, оскільки заповнення розділу «Є» відбулося 24.01.2020 після видачі вантажу і його вивантаження.

Відповідач вказує, що під час зважування 17.01.2020 вагону з вантажем на станції Переїзна до «Журналу зважування вантажів» вносились записи щодо номеру вагону, його маси та маси вантажу, які засвідчувались підписами представника станції та представника відповідача і повністю відповідають інформації, зазначеній в накладній.

На думку відповідача, повну відповідність маси вагону №63485965 масі зазначеній в накладній №53366092 встановлено ним двічі: при завантаженні вагонів та безпосередньо перед відправленням (прийняттям до перевезення). До того ж, підписанням видаткових накладних та оплатою поставленого товару вантажоодержувач підтвердив відповідність маси вантажу у вагоні. В зв`язку з наведеним відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 55 690 грн. 00 коп.

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України та ст. 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Положеннями ст. 37 Статуту залізниць України унормовано, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року №863/5084.

Згідно з п. 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

В силу приписів ч.ч. 1 і 2 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).

За змістом п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 122 Статуту залізниць України визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріалами справи підтверджується, що на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі Акту загальної форми №56 від 21.01.2020 було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №63485965 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №53366092, та складено Комерційний акт №450003/13/6 від 21.01.2020, відповідно до якого за результатами контрольного зважування вагону №63485965 виявилось розходження з даними зазначеними в документі, що на 4700 кг більше маси зазначеної у накладній.

Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки №14 підтверджує, що ваги, на яких проводилось зважування вагону №63485965 повірені 28.12.2019 та визнані придатними до застосування.

Згідно пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Залізниця має перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Так, по прибутті вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було здійснено зважування маси вантажу у вагоні, в результаті чого виявлено порушення та складено Комерційний акт №450003/13/6 від 21.01.2020.

Частиною 1 ст. 26 ЗУ "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.

Як встановлено судом, Комерційним актом №450003/13/6 від 21.01.2020 підтверджується зазначення в накладній №53366092 маси вантажу 64800 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 69500 кг, що на 4700 кг більше від маси, вказаної у накладній на перевезення.

Вказаний Комерційний акт складено у відповідності з Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року за №334.

У відповідності зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у складі Касаційного господарського суду у своїй постанові від 05.04.2018 року у справі №906/533/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається ( ч. 1 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, якою передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення.

За положеннями ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній.

Наведена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Наведене узгоджується з позицією Верховного суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 05.02.2019 року у справі №914/2339/17.

Статтею 129 Конституції України та статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з статтями 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши розрахунок штрафу в розмірі п`яти перевізних плат, що складає 55 690 грн. 00 коп. (11 138,00 х 5 = 55 690,00), суд визнав його арифметично правильним.

Також суд бере до уваги, що Комерційним актом №450003/13/6 від 21.01.2020 встановлено, що навантаження рівномірне, нижче бортів на 40 см, вкрите на весь вагон вкладишем з м`якої тканини. Вкриття не порушене. Відтак, суд приходить до висновку про непорушність вантажу, а отже доведеність вини відповідача в частині неправильності зазначення маси вантажу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 55 690 грн. 00 коп. є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а отже такою, що підлягає задоволенню повністю.

Стосовно твердження відповідача про те, що Комерційний акт №450003/13 від 21.01.2020 було сфальсифіковано працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, оскільки заповнення розділу «Є» відбулося 24.01.2020 після видачі вантажу і його вивантаження, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

Отже, комерційні акти складаються у трьох примірниках, один з яких додається до перевізних документів та разом з ними прямує на станцію призначення, де й проставляється відмітка в розділі «Є».

Як наголошує позивач та підтверджується матеріалами справи, до претензії, яка направлялась відповідачу додавалася копія примірника Комерційного акту, який залишився на попутній станції, а до позовної заяви було додано копію примірника із заповненим розділом «Є», який прямував на станцію призначення.

Оскільки, вантаж видавався 24.01.2020, розділ «Є» також було заповнено 24.01.2020, що вбачається з копії розкредитованої накладної №53366092, яку надано позивачем разом із відповіддю на відзив та долучено до матеріалів справи.

Отже, твердження відповідача про те, що видача вантажу відбувалась 23.01.2020, а розділ «Є» було заповнено 24.01.2020, разом з твердженнями щодо фальсифікації Комерційного акту №450003/13 від 21.01.2020, суд вважає безпідставними та такими що спростовуються матеріалами справи.

Доводи відповідача про те, що під час зважування 17.01.2020 вагону з вантажем на станції Переїзна до «Журналу зважування вантажів» вносились записи щодо номеру вагону, його маси та маси вантажу, які засвідчувались підписами представника станції та представника відповідача і повністю відповідають інформації, зазначеній в накладній, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, тому є необґрунтованими.

Твердження відповідача відносно того, що він жодних порушень стосовно неправильного зазначення маси вантажу в накладній не допускав та що при зважуванні вагону 21.01.2020 працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було сплутано масу вантажу №63485965, яка зазначена в накладній №53366092, з масою вантажу іншого вагону, в результаті чого у вагоні №63485965 встановлено надлишок маси, а в іншому вагоні недостачу, є також безпідставними, непідтвердженими належними доказами та спростовуються Актом загальної форми №56 від 21.01.2020 та Комерційним актом №450003/13 від 21.01.2020, які містяться в матеріалах справи.

Посилання відповідача на те, що повну відповідність маси вагону №63485965 масі зазначеній в накладній №53366092 встановлено ним двічі: при завантаженні вагонів та безпосередньо перед відправленням (прийняттям до перевезення), а також на те, підписанням видаткових накладних та оплатою поставленого товару вантажоодержувач підтвердив відповідність маси вантажу у вагоні, не приймаються судом до уваги з огляду на доведеність вини відповідача стосовно неправильності зазначення маси вантажу.

Як і доводи відповідача про те, що Комерційний акт №450003/13 від 21.01.2020 складено без повідомлення його представників, що позбавило його можливості спростувати інформацію про допущені порушення та провести контрольне зважування, які суд залишає поза увагою з огляду на доведеність факту допущення відповідачем вказаних порушень.

Таким чином, заперечення відповідача проти позову суд визнає необґрунтованими та не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф за невірно зазначену масу вантажу в розмірі 55 690 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

З позовної заяви вбачається, що судовими витратами в даній справі є сума сплаченого судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів» (93111, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Генерала Потапенка, ідентифікаційний код 01235834) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф в розмірі 55 690 грн. 00 коп. (реквізити для штрафу: п/р НОМЕР_1 , в AT «Ощадбанк», МФО 300465, , отримувач: філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» AT «Укрзалізниця») та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп. (реквізити для судового збору: п/р НОМЕР_2 , Філія Дніпропетровське обласне управління AT «Ощадбанк», МФО 305482, , отримувач: регіональна філія «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця»).

3. Видати наказ позивачу після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному пп. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Рішення складено та підписано без його проголошення 14.09.2020.

Суддя А.В. Іванов