ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020м. ДніпроСправа № 904/5292/19 (904/3304/20)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М. за участю секретаря судового засідання Сулима Д.В.

за позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, )

про стягнення заборгованості в загальній сумі 405 718,97 грн.

Представники:

від позивача: Коваленко О.М. - представник ОСОБА_1

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 , м. Київ (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м. Дніпро (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 23 621,56 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 373 054,55 грн., компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати - 4 042,86 грн., моральної шкоди - 5 000 грн., в загальній сумі 405 718,97 грн. та витрат по сплаті судового збору - 5 670,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо виплати заборгованості по заробітній платі.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 02.12.2019 господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача - Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" відкрито провадження у справі про банкрутство №904/5292/19, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Камші Н.М.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

З огляду на викладене, позовна заява ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості в загальній сумі 400 718,97 грн. має розглядатися в межах провадження у справі №904/5292/19.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2020 передано матеріалів справи №904/5292/19(904/3304/20) за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати моральної шкоди в загальній сумі 405 718,97 грн. господарському суду, в провадженні якого перебуває справа №904/5292/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.07.2020 матеріали позовної заяви №904/5292/19(904/3304/20) передано на розгляд судді Камші Н.М.

14.07.2020 господарським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу, якою:

- прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №904/5292/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі;

- призначено підготовче засідання на 06.08.2020 на 10:00 год.;

- запропоновано відповідачу надати до дати судового засідання відзив на позовну заяву.

У судове засідання 06.08.2020 представник відповідача не з`явився, відзиву на позов не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2020 на 09:50.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2020 відкладено судове засідання на 07.09.2020 на 10:45 год.

31.08.2020 до господарського суду Дніпропетровської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви від 28.08.2020, в яких останній зазначив, що сума судового збору сплачена у порядку, встановленому законодавством. Також просить урахувати уточнюючий розрахунок компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 4 049,46 грн. В даних поясненнях представник позивача наголосив, що в прохальній частині позовної заяви допущено описку, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення було визначено за період з 30.03.2018 по 15.06.2020 включно (всього 551 день) у розмірі 373 054,55 грн.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки про збільшення компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати заявлено після закінчення підготовчого засідання (загальне позовне провадження), що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не приймає до уваги клопотання в частині збільшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 07.09.2020 представник відповідача не з`явився, відзиву на позов не надав.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду від 14.07.2020 про призначення підготовчого засідання на 06.08.2020 о 10:00 була отримана відповідачем завчасно до дати судового засідання (а.с. 39), отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, та реальна можливість отримання такої інформації із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Представник позивача у судовому засіданні 07.09.2020 просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень до суду.

Враховуючи зазначене, та те, що відповідно до ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами та за відсутності представника відповідача.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.09.2020 оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 02.12.19р. відкрито провадження у справі №904/5292/19 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема, спори про стягнення заробітної плати.

Аналогічні положення містяться у ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем на посаді начальника філії, що підтверджується копією трудової книжки в період з 16.12.2016 по 29.03.2018.

Згідно наказу від 29.03.2018 №7-к позивача звільнено з роботи за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як зазначив позивач, в день звільнення їй не виплачена заробітна плата за лютий, березень 2018 на загальну суму 23 621,56 грн.

Згідно бухгалтерської довідки філії "Криворізька дорожньо-експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №15 від 10.03.2020 заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становить 23 621,56 грн., в тому числі: за лютий 2018 в сумі 11 426,18 грн. та березень 2018 в сумі 12 195,38 грн.

Відповідачем станом на 07.09.2020 не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства, з огляду на що, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 23 621,56 грн. (без урахування всіх податків та обов`язкових платежів).

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, господарський суд зазначає наступне.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки філії "Криворізька дорожньо-експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №14 від 10.03.2020 вбачається, що середній одноденний заробіток позивача становить 677,05 грн.

Господарський суд вважає за необхідне визначити суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, яка становить 373 054,55 грн. (677,05 грн. х 551 дн.) за період з 30.03.2018 по 15.06.2020.

Господарський суд зазначає, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 30.03.2018 по 15.06.2020 в розмірі 373 054,55 грн. (з необхідністю утримання податків і зборів).

Щодо позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплат у розмірі 4 042,86 грн., господарський суд зазначає наступне.

Статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що підприємства установи і організації всіх форм власності на господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів, у тому числі заробітної плати, у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація проводиться у разі затримки виплати на один і більше календарних місяців.

Відповідно п.3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №І59 від 21.02.2001р. компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з врахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, пільгової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства, та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Так під час розрахунку компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати слід враховувати Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159.

За ч. 4 зазначеного порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Господарський суд перевіривши поданий позивачем розрахунок компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплат у розмірі 4 042,86 грн., вважає за необхідне його задовольнити.

Позивач також просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00грн., обґрунтувавши свої вимоги наступним. Більше двох років позивач не отримує нараховану їй заробітну плату. Така протиправна поведінка відповідача призвела до глибоких моральних страждань та спричинила тривалі негативні наслідки для позивача та її родини, зокрема, викликала зміни в її звичайному ритмі життя, оскільки вона розраховувала на дані кошти, а непроведення з нею остаточного розрахунку при звільненні змусило позивача тривалий час відмовлятися від нормального харчування та задоволення потреб, які можливо було задовольняти в межах її заробітної плати, а також вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя за відсутності коштів для існування, що спричинило сильні душевні хвилювання. Тому вона вважає, що згідно ст. 237-1 КЗпП України, відповідач зобов`язаний відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінила в 5000,00 гривень.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст. 440-1 ЦК та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що позивачем до позову не подано будь-яких доказів, що підтверджують понесення моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплату судових витрат у сумі 5 670,80 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 47, 94, 115-117 КЗпП, ст.ст. 20, 129, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 621 (двадцять три тисячі шістсот двадцять одна) грн. 56 коп. (без урахуванням всіх податків та обов`язкових платежів) та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 4 042 (чотири тисячі сорок дві) грн. 86 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні суму за період з 30.03.2018 по 15.06.2020 у розмірі 373 054,55 (триста сімдесят три тисячі п`ятдесят чотири) грн. 55 коп. (з необхідністю утримання податків і зборів).

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 5 670 (п`ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 80 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 11.09.2020

Суддя Н.М. Камша