РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020Справа № 910/958/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергополь - Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія"

про стягнення 590 976, 94 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 590 976, 94 грн, з яких: 566 711, 83 грн - борг по оплаті компенсації, отриманої від мешканців будинків по вул. Ю. Кондратюка, буд. 3, буд. 5 плати за послуги гарячого та холодного водопостачання, водовідведення за договором № 12/003 від 01.10.2012, 9 674, 70 грн - інфляційні втрати, 14 590, 41 грн - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 12/003 про надання послуг з управління від 01.10.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" залишено без руху. Встановлено Приватному акціонерному товариству "Енергополь-Україна" строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

04.02.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.03.2020.

28.02.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що ТОВ "Київська комунальна компанія" по договору № 12/003 від 01.12.2012 не виступало перед позивачем ані замовником надання послуг з холодного водопостачання та водовідведення, ані безпосереднім споживачем всього обсягу цих послуг, а тому не несе обов`язку щодо оплати цих послуг.

У судовому засіданні 05.03.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 02.04.2020.

16.03.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що на підставі укладених з мешканцями будинків договорів відповідач отримав як управитель житлових будинків кошти за надані послуги водопостачання та водовідведення, що також підтверджується судовими рішеннями.

17.03.2020 позивач через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання, в якому позивач враховуючи встановлення на всій території України з 12.03.2020 по 03.04.2020 карантину, запровадженого урядом з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з урахуванням встановлених обмежень пасажирських перевезень на території України, просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Судове засідання, призначене на 02.04.2020 не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020), з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2020 підготовче засідання у справі № 910/958/20 призначено на 07.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/958/20 призначено на 11.06.2020.

28.05.2020 до суду надійшло клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження (надіслане на електронну пошту суду), в якому відповідач просить суд об`єднати в одне провадження господарські справи №№ 910/958/20, 910/1725/20, 910/2230/20, 910/6364/20, 910/6549/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергополь - Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" про стягнення заборгованості.

У судовому засіданні 11.06.2020, розглянувши клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.173 Господарського процесуального кодексу України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Проте, враховуючи що підготовче засідання було розпочато ще 05.03.2020 та 07.05.2020 підготовче провадження закрито з призначенням справи до судового розгляду по суті, суд не приймає до розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" про об`єднання справ в одне провадження.

Також, у судовому засіданні 11.06.2020 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 23.07.2020.

У судовому засіданні 23.07.2020 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 27.08.2020.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, однак були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення згідно якого ухвала суду від 23.07.2020 отримана відповідачем -03.08.2020 та відстеженням пересилання поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором: 222 відповідно до якого ухвала суду від 23.07.2020 отримана позивачем - 31.07.2020.

Приймаючи до уваги, що представники сторін були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників сторін не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.08.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.10.2012 між Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна» (далі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (далі - управитель) укладено договір про надання послуг з управління № 12/003, умовами якого передбачено, що управитель зобов`язується надавати балансоутримувачу послуги на Об`єкті, який перебуває на балансі балансоутримувача, а балансоутримувач доручає управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, яка надійшла від мешканців Об`єкту, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням Об`єктом, у разі, коли управитель отримав згоду балансоутримувача на такі витрати.

В пункті 1.1. договору надано визначення поняття та термінів вказаних в договорі.

Так, балансоутримувач об`єкту - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своечасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом - Приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна».

Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління Об`єктом і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія».

Управління - дії, спрямовані на забезпечення сталого функціонування Об`єкту відповідно до їх цільового призначення і збереження їх споживчих якостей, а також на організацію забезпечення потреби мешканців Об`єкту в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Об`єкт управління - група будинків і споруд, які становлять цілісний майновий комплекс, разом з прилеглими до них прибудинковими територіями за адресою: м. Київ, вул. Ю. Кондратюка, 1-7, що надаються в управління.

Згода - ненадання заперечень з боку Балансоутримувача щодо умов цього Договору упродовж 30 днів або іншого встановленого Договором терміну.

Відповідно до п. 3.11 договору, управитель зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг мешканцям в установленому законодавством порядку, здійснювати контроль за своєчасним наданням зазначених послуг відповідної якості, проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання не в повному обсязі в установленому порядку.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що управитель має право отримувати на поточний рахунок плату від мешканців об`єкта за надані житлово-комунальні послуги.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що оплата послуг за кожен розрахунковий період здійснюється (платежі вносяться) не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним.

Цей договір укладається згідно з п. 3 ст. 205, ст.ст. 642, 643 Цивільного кодексу України строком на 5 років, якщо інше не буде заявлено балансоутримувачем в письмовій формі. Договір вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку жодною із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду.(п. 12.3. договору).

Додатком № 1 до договору № 12/003 від 01.10.2012 сторони погодили перелік функцій з управління багатоквартирним житловим будинком по вул. Кондратюка 7, які ПрАТ "Енергополь - Україна" доручає виконувати ТОВ "Київська комунальна компанія".

Додатковими угодами № 2 від 01.11.2014 та № 4 від 31.05.2016 до договору № 12/003 від 01.10.2012 сторони погодили, що управитель зобов`язується провести звірку розрахунків та відраховувати на користь балансоутримувача належну йому плату з моменту відшкодування мешканцями будинків, які передані в управління вартість, зокрема послуг гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, які були спожиті до моменту укладення управителем відповідних договорів з ПАТ «АК «Київводоканал».

Тож, на підставі укладено договору № 12/003 від 01.10.2012 позивачем, як балансоутримувачем було передано відповідачу, як управителю в управління житлові будинки № 3 та № 5 по вул. Ю. Кондратюка в м. Києві.

Як зазначає позивач, відповідач кожного місяця отримує на свої рахунки плату від мешканців за водопостачання та прийняття стічних вод і зобов`язаний кожного місяця відраховувати на рахунок ПрАТ «Енергополь-Україна» в повному обсязі внесену мешканцями плату за водопостачання та прийняття стічних вод, яку позивач, в свою чергу, зобов`язаний перераховувати на користь ПАТ «АК «Київводоканал».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору були надані послуги з водопостачання на загальну суму 583 845, 53 грн., а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №232 від 31.12.2018 на суму 88 133, 70 грн, № 12 від 31.01.2019 на суму 91 868, 83 грн, № 11 від 31.01.2019 на суму 62 805, 02 грн, № 24 від 28.02.2019 на суму 72 030, 31 грн, № 25 від 28.02.2019 на суму 89 959, 10 грн, № 56 від 31.03.2019 на суму 80 479, 84 грн, № 57 від 31.03.2019 на суму 98 568, 73 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств (копія у матеріалах справи).

Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково, внаслідок чого за Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" утворилась заборгованість у розмірі 566 711, 83 грн.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за договором щодо оплати наданих послуг з водопостачання та прийняття стічних вод, зокрема погашення заборгованості у розмірі 566 711, 83 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 674, 70 грн - інфляційні втрати за період з 21.01.2019 по 22.01.2020 та 14 590, 41 грн - 3 % річних за період з 21.01.2019 по 22.01.2020.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 12/003 від 01.10.2012, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ст. 5 Закон України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги з водопостачання та прийняття стічних вод на загальну суму 583 845, 53 грн., а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №232 від 31.12.2018 на суму 88 133, 70 грн, № 12 від 31.01.2019 на суму 91 868, 83 грн, № 11 від 31.01.2019 на суму 62 805, 02 грн, № 24 від 28.02.2019 на суму 72 030, 31 грн, № 25 від 28.02.2019 на суму 89 959, 10 грн, № 56 від 31.03.2019 на суму 80 479, 84 грн, № 57 від 31.03.2019 на суму 98 568, 73 грн, які підписані представниками сторін та скріплені печатками товариств (копія у матеріалах справи).

Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" утворилась заборгованість у розмірі 566 711, 83 грн.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позову заяву зазначає, що додатковою угодою № 2 від 01.11.2014 та додатковою угодою № 4 від 31.05.2016 сторони погодили, що управитель зобов`язується провести звірку розрахунків та відраховувати на користь балансоутримувача належну йому плату з моменту відшкодування мешканцями будинків, які передані в управління вартість, зокрема послуг гарячого та холодного водопостачання, водовідведення.

Тож, за твердженням відповідача, обов`язок ТОВ "Київська комунальна компанія" перерахувати на рахунок позивача грошові кошти, що надійшли від мешканців в якості оплати послуг з холодного водопостачання та водовідведення може наставати лише в тому випадку, коли мешканці сплатять вартість цих послуг на рахунок відповідача.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що договір № 12/003 про надання послуг з управління від 01.10.2012 містить умови, відповідно до яких виконання зобов`язання з оплати коштів за надані послуги з водопостачання та водовідведення пов`язано з діями осіб, які не є сторонами такого договору.

Однак, за змістом ст. 511 Цивільного кодексу України, зобов`язання не може створювати обов`язку для третьої особи.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України, у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 194 Господарського кодексу України передбачено, що неналежне виконання зобов`язання третьою особою не звільняє сторони від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тому суд приходить до висновку, що відповідальним за виконання зобов`язання з оплати наданих послуг на суму 566 711, 83 грн. залишається відповідач та факт неотримання коштів від мешканців будинку не є підставою для відмови від виконання зобов`язань за договором № 12/003 про надання послуг з управління від 01.10.2012.

Однак відповідач не провів оплати наданих позивачем послуг на суму 566 711, 83 грн., доказів зворотного суду не надав.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до всіх мешканців будинку з претензіями у зв`язку з несплатою ними наданих послуг гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, як і не містять доказів несплати мешканцями таких послуг, відповідні виписки з банківських рахунків відповідача, відсутні.

Таким чином, враховуючи що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №232 від 31.12.2018 на суму 88 133, 70 грн, № 12 від 31.01.2019 на суму 91 868, 83 грн, № 11 від 31.01.2019 на суму 62 805, 02 грн, № 24 від 28.02.2019 на суму 72 030, 31 грн, № 25 від 28.02.2019 на суму 89 959, 10 грн, № 56 від 31.03.2019 на суму 80 479, 84 грн, № 57 від 31.03.2019 на суму 98 568, 73 грн підписані відповідачем без зауважень та заперечень, вони є підставою для здійснення розрахунків за надані позивачем послуги.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п 18, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний був здійснити оплату наданих послуг з водопостачання та водовідведення не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, тож починаючи з 21 числа відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 12/003 про надання послуг з управління від 01.10.2012 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 566 711, 83 грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 674, 70 грн - інфляційні втрати за період з 21.01.2019 по 22.01.2020 та 14 590, 41 грн - 3 % річних за період з 21.01.2019 по 22.01.2020.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат і встановив, що у розрахунку допущені помилки у визначенні розміру нарахування 3 % річних, при цьому сума інфляційних втрат вирахувана позивачем вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума 3 % річних у загальному розмірі 14 587, 62 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 21.01.2019 по 22.01.2020 нарахована за кожним актом окремо та сум інфляційних втрат у розмірі 9 674, 70 грн за період з 21.01.2019 по 22.01.2020.

Тож, вимоги Приватного акціонерного товариства "Енергополь - Україна" підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Енергополь - Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" (вул. Ю. Кондратюка, буд. 1, м. Київ, 04201, ідентифікаційний код - 38261519) на користь Приватного акціонерного товариства "Енергополь - Україна" (вул. Ю. Кондратюка, буд. 1, м. Київ, 04202, ідентифікаційний код - 2002334) 566 711 (п`ятсот шістдесят шість тисяч сімсот одинадцять) грн 83 коп. - заборгованості, 14 587 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 62 коп. - 3% річних, 9 674 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 70 коп. - інфляційних втрат та 8 864 (вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 61 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 07.09.2020.

Суддя С. О. Щербаков