ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" вересня 2020 р. Справа № 925/906/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В., розглянувши

заяву Золотоніської міської ради про ухвалення додаткового рішення

у справі

за позовом Золотоніської міської ради, м. Золотоноша, Черкаської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Продакшин

Юкрейн ЛТД", м. Золотоноша, Черкаської області

про стягнення 41 394 грн. 10 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулася Золотоніська міська рада до товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Продакшин Юкрейн ЛТД" про стягнення 41 394 грн. 10 коп. боргу, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки №2 від 28 січня 2016 року.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Продакшин Юкрейн ЛТД" на користь Золотоніської міської ради - 41 394 грн. 10 коп. боргу зі сплати орендної плати та 2 102 грн. 00 коп. судового збору.

31 серпня 2020 року до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

З 25 серпня 2020 року по 15 вересня 2020 року головуючий суддя перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, судом встановлено наступне:

Згідно ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то розгляд заяви позивача також здійснюється без повідомлення (виклику) сторін.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої статті 129 ГПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, на думку суду, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні, зокрема, в спрощеному провадженні.

Початок перебігу встановленого строку не залежить від дати оприлюднення відповідного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також отримання учасником судового провадження копії рішення чи ухвали.

Дані обставини передусім зумовлені необхідністю дотримання принципу змагальності сторін, оскільки відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто інша сторона має право заявити суду відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Отже, подання суду доказів вже після ухвалення рішення процесуальний закон також пов`язує з об`єктивною неможливістю (поважністю причин) надання суду відповідних доказів стороною безпосередньо під час розгляду самої справи.

Рішення суду було прийнято судом 20 серпня 2020 року.

На момент ухвалення судом рішення матеріали справи не містили доказів сплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Докази щодо витрат на професійну правничу допомогу, які сторона (позивач) сплатила у зв`язку з розглядом справи було подано суду лише 28 серпня 2020 року, про що свідчить відмітка на конверті.

Оскільки заяву разом з доказами було подано до суду після спливу строку встановленого законом, така заява на підставі ч.8 ст.129 ГПК України залишається без розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

На підставі викладеного, керуючись ч. 8 ст. 129, ст. ст. 234, 244 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву Золотоніської міської ради про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В.Васянович