ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 справа № 914/1584/20

За позовною заявою: Фізичної особи - підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", м. Львів

про: стягнення 5323,41грн за договором №ЖРК-01 772 ТС на надання транспортно-експедиторських послуг від 19.01.2015

Суддя У.І.Ділай

Секретар В.Д.Андрусик

За участю представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Фізичної особи - підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Партнер Дістрібьюшн", про стягнення 5323,41грн за договором №ЖРК-01 772 ТС на надання транспортно-експедиторських послуг від 19.01.2015.

Ухвалами від 06.07.2020 та від 21.07.2020 позов залишено без руху.

Ухвалою від 05.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 10.09.2020.

25.08.2020 від представника позивача до суду надійшло клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу без його участі та долучив оригінали документів, копії яких долучені до матеріалів справи для огляду суду.

27.08.2020 від представника позивача до суду надійшов відзив.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 10.09.2020 не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між позивачем та відповідачем було укладено договір №ЖРК-01 772 ТС надання транспортно-експедиторських послуг від 19 січня 2015 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18 вересня 2018 року позовні вимоги ФОП Жупінаса Романа Анатолійовича до ТОВ «Партнер Дісзрібьюшн» - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» на користь ФОП Жупінаса Р.А. 220 300 грн 00 коп основного боргу, 13783 грн 42 коп пені, 20 020 грн 00 коп інфляційних втрат, 4 925 грн 06 коп 3 % річних та 3 885 грн 43 коп судового збору.

Відповідно до Постанови Західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2019 року, рішення Господарського суду Львівської області від 18 вересня 2018 року залишено без змін.

Рішення Господарського суду Львівської області від 18 вересня 2018 року набрало законної сили.

Відповідно до платіжного доручення №22875 від 25 лютого 2019 року ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» на користь ФОП Жупінаса Р.А. сплачено 274 914 грн 34 коп.

Як зазначено в позові відповідачем сплачено 3% річних за користування грошовими коштами у період часу 28 червня 2017 року по 07 травня 2018 року на загальну суму 4 925 грн 06 коп.

Спір виник внаслідок того, що ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» не своєчасно сплатив ФОП Жупінасу Р.А. основний борг, відтак позивач подав позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 3% річних за користування грошовими коштами у період часу з 07 травня 2018 року по 25 лютого 2019 року.

Відповідач заперечив проти позову, зазначивши таке.

Позивачем нараховано штрафні санкції за період часу, що перевищує строк в шість місяців передбачений п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

3% річних позивач нарахував за період з 07 травня 2018 року по 25 лютого 2019 року.

При цьому відповідач звернув увагу, що позивач не направляв документи необхідні для оплати, що передбачені умовами Договору надання транспортно-експедиційних послуг № ЖРК-01 від 19 січня 2015 року, тому не можливо визначити кінцеву дату для здійснення оплати відповідачем, оскільки обов`язок оплати у останнього згідно умов договору настає після виконання обов`язку ФОП Жупінасом Р.А. надати документи для оплати.

Також відповідач зазначив, що в період з 18.09.2018 по 07.02.2019 здійснювалось апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської обласні від 18.09.2018, яке завершилось винесенням Західним апеляційним господарським судом постанови від 07.02.2019, а відтак в цей період відповідач не зобов`язаний був здійснювати будь-які оплати скільки на рішення першої інстанції була подана апеляційна скарга.

За твердженням відповідача розрахунок суми боргу поданий позивачем, розрахований за період з 18.09.2018 по 25.02.2019, однак постанова Західного апеляційного господарського суду датована 07.02.2019. Відтак відповідач вважає розрахунок суми боргу за цим позовом некоректним.

Стосовно вимоги про стягнення витрат на послуги адвоката відповідач заперечив, оскільки позивачем недоведено їх фактичне здійснення та заявлених до стягнення витрати є неспівмірними.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Факт порушення відповідачем умов договору в частині несвоєчасної оплати 220300,00 грн за надані послуги встановлено рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/878/19 від 18.09.2018, яке залишено без змін та набрало законної сили відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за договором №ЖРК-01 772 ТС надання транспортно-експедиторських послуг від 19 січня 2015 року виконав несвоєчасно, лише після звернення позивача до суду та винесення судових рішень.

Покликання відповідача про неправильне визначення періоду для розрахунку 3% річних, а саме за період з 18.09.2018 по 25.02.2019, хоча постанова Західного апеляційного господарського суду датована 07.02.2019 судом відхиляються.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 року N 14 кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п`ятої статті 11 ЦК України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов`язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв`язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв`язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Оскільки про стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 28.06.2016 по 07.05.2018 наявні судові рішення, які набрали законної сили, відтак позивач вправі звертатись за захистом майнового права та інтересу шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати до повної оплати заборгованості.

Зважаючи на те, що відповідач повністю оплатив заборгованість 25 лютого 2019 року, вимога позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 07.05.2018 по 25.02.2019 підлягає частковому задоволенню, оскільки обраний період не відповідає правовим приписам. Так, рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/878/19 від 18.09.2018, яке залишено без змін та набрало законної сили відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми задоволено за період з 28.06.2016 по 07.05.2018. Відтак, до повного погашення заборгованості у позивача виникло право нарахування 3% річних, починаючи з 08.05.2018 та закінчуючи 24.02.2019, оскільки день оплати заборгованості (25.02.2019) не включається в розрахунок кількості днів прострочення.

За вказаних обставин, Господарський суд Львівської області самостійно здійснив розрахунок 3% річних від простроченої суми за період з 08.05.2018 та закінчуючи 24.02.2019, відповідно до якого з відповідача підлягає до стягнення 5305,31грн. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовити.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача 5000,00грн витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ст. 126 ГПК України).

Отже, за змістом наведеної норми можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні положень статей 1, 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

До матеріалів справи долучено необхідні документи, що підтверджують надання правової допомоги у цій справі та представництво інтересів позивача саме адвокатом. При цьому відповідачем заявлено про не співмірність вимог в частині правової допомоги.

При визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності понесення витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи. Господарський суд бере до уваги, зокрема, наведені положення законодавства, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат і приходить до висновку стягнути з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу лише у сумі 2500,00 грн. В задоволенні решти відмовити.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Судовий збір покладається на відповідача повністю, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) на користь Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 5305,31грн 3% річних, 2500,00грн витрат на професійну правничу допомогу та 2102,00 грн. судового збору.

3.У задоволенні стягнення 18,10грн 3% річних - відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 15.09.2020.

Суддя У.І. Ділай