РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020Справа № 910/7208/20

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Компанія ДІ СІ" м. Києва

про стягнення боргу, ціна позову 35859,20 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у травні 2020 року Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 17 січня 2008 р. відповідач є власником нежилого приміщення з 1 по 19 групи приміщень № 31-А загальною площею 212,60 м2 по вул. І.Мазепи, 18/29 у м. Києві.

17 січня 2008 р. між Комунальним підприємством по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс" (балансоутримувачем) та відповідачем було укладено договір на комунальні послуги та участь власника приміщення в експлуатаційних витратах власника будинку № 987 від 17 січня 2008 р.

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 509 від 20 вересня 2013 р. "Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації" перезакріплено об`єкти житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів, зокрема, Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс" на баланс Комунального підприємства "Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва".

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 48 від 28 січня 2015 р. Комунальне підприємство "Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва перейменоване на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва".

Вказував, що оскільки житловий будинок перебуває на балансі його підприємства, власникам приміщень на підставі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" необхідно укладати з балансоутримувачем договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, відсутність якого, не звільняє відповідача від оплати вартості спожитих житлових послуг.

Ним на підставі та умовах договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, який був опублікований у випуску газети "Хрещатик" № 99 (4695) від 14 липня 2015 р. за період травня 2015-січня 2020 років нараховано відповідачу оплату за надані експлуатаційні послуги у розмірі 35859,20 грн.

Всупереч умов договору відповідач не оплатив надані йому послуги за вищевказаний період, заборгувавши 35859,20 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому порядку.

При цьому, судом враховано, що розділ Х "Прикінцеві положення" ГПК України було доповнено пунктом 4 згідно із Законом № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 р., та встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, для подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

17 липня 2020 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 17 січня 2008 р. відповідач є власником нежилого приміщення з 1 по 19 групи приміщень № 31-А загальною площею 212,60 м2 по вул. І.Мазепи, 18/29 у м. Києві.

Також встановлено, що 17 січня 2008 р. між Комунальним підприємством по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс" (балансоутримувачем) та відповідачем було укладено договір на комунальні послуги та участь власника приміщення в експлуатаційних витратах власника будинку № 987 від 17 січня 2008 р., згідно з яким балансоутримувач зобов`язався надавати послуги з утримання приміщення (будинку) та прибудинкової території, комунальні послуги до вищевказаного нежилого приміщення, а відповідач - оплачувати надані послуги на умовах договору за діючими на час сплати тарифами виконавця, погодженими Київською міською державної адміністрацією.

Це підтверджується наявною у матеріалах справи копією указаного договору.

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 509 від 20 вересня 2013 р. "Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації" перезакріплено об`єкти житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів, зокрема, Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс" на баланс Комунального підприємства "Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва".

Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 48 від 28 січня 2015 р. Комунальне підприємство "Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва перейменоване на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва".

Як зазначає позивач у позовній заяві, у звя`зку з перебуванням житлового будинку перебуває з вересня 2013 року на балансі Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" м. Києва, то власникам приміщень необхідно укладати з балансоутримувачем договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

14 липня 2015 р. у газеті "Хрещатик" № 99 (4695) був опублікований договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Також, як зазначив позивач у позовній заяві ним на адресу відповідача були направлені рахунки на сплату житлових послуг із зазначенням їх виду та вартості, що слід вважати офертою, а споживання послуг акцептом у розумінні ч. 1 ст. 638 ЦК України.

Заявлені позивачем вимоги стосуються оплати відповідачем наданих ним протягом травня 2015-січня 2020 років експлуатаційних послуг вартістю 35859,20 грн.

На час виникнення спірних правовідносин надання житлово-комунальних послуг регулювалося Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV, який втратив чинність 1 травня 2019 р. на підставі Закону № 2189-VIIІ від 9 листопада 2017 р., окрім певних статей, що передбачені в "Прикінцевих та перехідних положень" Закону.

Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у т.ч. вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8, ч. 1 та 2 ст.12 Закону (№ 2189-VIIІ) індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9, ч. 5 ст. 13 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджується той факт, що за період травня 2015-січня 2020 років відповідач отримав від позивача та не оплатив надані експлуатаційні послуги вартістю 35859,20 грн.

Доказів, які б спростовували розмір наданих послуг суду не надано.

Також не подано доказів належної оплати цих послуг.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 35859,20 грн. боргу.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Компанія ДІ СІ" (02160, м. Київ, проспект Возз`єднання, 1, код 31350429) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (01021, м. Київ, пров. І.Мар`яненка, 7, код 35692211) 35859,20 грн. боргу, 2102 грн. грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар