ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/497/20

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПАП" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Московська (Володимира Мономаха), буд. 12)

до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г)

про стягнення 17968,41 грн. заборгованості за договором № РІ027603 від 17.10.2014 р., у тому числі - 14672,78 грн. основного боргу, 1006,80 грн. 3% річних, 2288,83 грн. інфляційних втрат.

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПАП" (далі - ТОВ "ІМПАП", позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (далі - ДП "РІТЕЙЛ ІСТ", відповідач) про стягнення 17968,41 грн. заборгованості за договором № РІ027603 від 17.10.2014 р., у тому числі - 14672,78 грн. основного боргу, 1006,80 грн. 3% річних, 2288,83 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань за договором № РІ027603 від 17.10.2014 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 14672,78 грн. основного боргу, 1006,80 грн. 3% річних, 2288,83 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.03.2020 р. було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, про дату і час якого, у зв`язку із введенням в Україні постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" (з подальшими змінами та доповненнями) карантинних заходів, учасників справи постановлено повідомити додатково ухвалою суду.

15.04.2020 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 14-01/20 від 14.04.2020 р. (вх. № 7605/20 від 15.04.2020 р.) про виправлення описки, за змістом якого ТОВ "ІМПАП" зазначає, що при складанні позовної заяви останнім була допущена описка в реквізитах товариства, а саме - в ідентифікаційному коді позивача (ІПН 24). З огляду на викладене, позивач просить вважати вірним ідентифікаційний код ІПН 27 .

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.06.2020 р. було повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду справи № 911/497/20 відбудеться 13.07.2020 р.

У судовому засіданні 13.07.2020 р. представник позивача підтримував позовні вимоги у повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.07.2020 р. судове засідання з розгляду даної справи було відкладене на 10.08.2020 р.

У судове засідання 10.08.2020 р. представники позивача та відповідача не з`явились. Водночас, про дату, час і місце судового засідання сторони були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.08.2020 р. судове засідання з розгляду даної справи було відкладене на 07.09.2020 р.

У судове засідання 07.09.2020 р. представники позивача та відповідача не з`явились. Водночас, про дату, час і місце судового засідання сторони були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні 07.09.2020 р. було прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

17.10.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПАП» (постачальник) та Дочірнім підприємством "РІТЕЙЛ ІСТ" (покупець) було укладено договір № РІ027603, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця поставити товар, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Відповідно до п. 3.1 договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінами в строк, зазначений в замовленні.

Згідно з п. 3.4 договору пунктом поставки товару за цим договором є склад покупця, адреса якого вказана в замовленні. Поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом постачальника. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що постачальник при поставці відповідної партії товару передає покупцю наступну супровідну документацію: накладні, в яких повинно бути чітко зазначено кількість відвантаженого товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ; товарно-транспортні накладні; податкові накладні; належним чином засвідчені копії посвідчення якості, ветеринарних свідоцтв чи довідок (для товарів тваринного походження), сертифікатів відповідності, в разі необхідності сертифікат про визнання іноземного сертифікату, гігієнічні висновки (для товарів, що не підлягають обов`язковій сертифікації), інструкції з використання, гарантійні сертифікати, технічні паспорти тощо, що вимагається відповідно до законодавства України для оптової чи роздрібної торгівлі; коригувальні податкові накладні у випадку повернення товару; погоджений з покупцем примірник замовлення.

Відповідно до п. 5.1 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Згідно з п. 7.1 договору покупець оплачує товар, що поставляється за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних.

Пунктом 7.8 договору передбачено, що загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яких була здійснена поставка товару.

Відповідно до п. 7.9 договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 30 днів. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн. з кожного магазину.

Згідно з п. 7.10 договору покупець має право затримати розрахунки з постачальником: при несвоєчасній оплаті покупцем товарів, робіт, послуг по іншим договорам, укладеним між постачальником та покупцем; у випадку ненадання/надання неналежно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6 договору - до моменту надання в повному обсязі належно оформленої супровідної документації; у випадку невиконання/неналежного виконання пунктів 7.12, 7.13 (із підпунктами) або 7.14 (із підпунктами) цього договору.

Пунктом 7.11 договору передбачено, що зобов`язання покупця по оплаті товару вважається виконаним з моменту списання коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до п. 7.12 договору не пізніше кожного 08 числа місяця уповноважений представник постачальника зобов`язаний отримати документи в офісі покупця (за адресою м. Київ, вул. Сосюри 6).

Згідно з п. 7.13 договору не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення цього договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки взаєморозрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

У відповідності з п. 7.14 договору кожний місяць з моменту укладення цього договору сторони зобов`язані підписувати всі первинні та інші документи. Первинні та інші документи по цьому договорі підписуються не пізніше кожного 10 числа наступного місяця.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що даний договір набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 р.

Постачальником на виконання умов договору була здійснена поставка товару покупцю на суму 18152,76 грн., що підтверджується накладними № КФ-0005170 від 18.08.2015 р. на суму 10372,80 грн., № КФ-0005178 від 20.08.2015 р. на суму 1911,24 грн., № КФ-0002023 від 14.03.2016 р. на суму 2348,64 грн., № КФ-0002056 від 14.03.2016 р. на суму 3520,08 грн.

Крім того, поставка товару на зазначену вище суму 18152,76 грн. відображена також у податкових накладних від 18.08.2015 р., від 29.01.2016 р., від 10.11.2016 р., копії яких долучено до матеріалів справи.

ТОВ «ІМПАП» та ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" було підписано угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.08.2015 р. на суму 9,29 грн., від 31.10.2015 р. на суму 409,08 грн., від 31.12.2015 р. на суму 1096,84 грн., від 31.10.2017 р. на суму 272,74 грн.

Позивач зазначає, що накладна № КФ-0005170 від 18.08.2015 р. на суму 10372,80 грн. була оплачена відповідачем частково, залишок боргу за нею складає 6892,82 грн., решту накладних, зазначених вище, оплачено не було.

Поряд з цим, ТОВ «ІМПАП» та ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" було підписано акт перевірки розрахунків за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2015 р. із вхідним сальдо (залишок на 01.12.2015 р.) в сумі 33549,32 грн. на суму 11963,66 грн. простроченої дебіторської заборгованості.

У подальшому ТОВ «ІМПАП» було підписано акт перевірки розрахунків за період з 01.10.2017 р. по 31.10.2017 р. із вхідним сальдо (залишок на 01.10.2017 р.) в сумі 16945,52 грн. на суму 14672,78 грн. простроченої дебіторської заборгованості (зі сторони ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" акт підписано не було).

ТОВ «ІМПАП» було направлено ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" претензію № 18-1/19 від 18.12.2019 р. на суму 14672,78 грн., відповідно до якої позивач просив відповідача перерахувати суму основного боргу на поточний рахунок ТОВ «ІМПАП».

Відповідь на претензію отримано не було, заборгованість не сплачено.

Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Як слідує з позову, оскільки в порушення своїх договірних зобов`язань відповідачем не було здійснено оплати вартості поставленого товару в сумі 14672,78 грн., у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вказує позивач, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав.

Будь-яких заперечень проти заявлених позивачем вимог чи доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано, заборгованість не сплачено.

Оцінивши на предмет належності, допустимості та достовірності подані позивачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи із наступного.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до справи договір № РІ027603 від 17.10.2014 р., накладні, податкові накладні, угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, акти перевірки розрахунків, зазначені вище.

Як слідує з матеріалів справи, останніми підтверджено поставку позивачем відповідачу товару, за який останній не розрахувався на загальну суму 14672,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 5.1 договору перехід права власності на товар від позивача до відповідача здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі відповідача.

Водночас, сторони передбачили у договорі право відповідача повернути позивачу товар у випадку, якщо він не виходить на необхідний рівень продажу у роздрібній мережі відповідача для вказаної категорії товару, або якщо товар не був реалізований на протязі строку його придатності, або товар виявився неякісним при тестуванні, за умови повідомлення відповідачем позивача про обсяг та причини повернення товару, а також про перелік торгівельних точок, з яких позивач зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання такого повідомлення від відповідача вивезти вказаний товар (пп. 3.7.1 п. 3.7 договору).

Суд звертає увагу, що будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з повідомленням про повернення товару із зазначенням, що він не реалізований, не виходить на необхідний рівень продажу або сплив його строк придатності чи з інших причин, до суду не надано.

Натомість, факт поставки товару підтверджується наявними матеріалами справи та відповідачем не спростований.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 14672,78 грн. основного боргу за договором № РІ027603 від 17.10.2014 р. є доведеною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Крім того, позивач, враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар (останнє зарахування зустрічних однорідних вимог було здійснено 31.10.2017 р.), просить суд стягнути з відповідача 1006,80 грн. 3% річних та 2288,83 грн. інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено позивачем у сумі 1006,80 грн., нарахованій на заборгованість відповідача в сумі 14672,78 грн. за загальний період з 01.11.2017 р. до 13.02.2020 р., який є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 2288,83 грн., нарахованих на заборгованість відповідача в сумі 14672,78 грн. за період з грудня 2017 р. по січень 2020 р., є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, код 38903507) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПАП" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Московська (Володимира Мономаха), буд. 12, код 30198424) 14672 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 78 коп. основного боргу, 1006 (одну тисячу шість) грн. 80 коп. 3% річних, 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 83 коп. інфляційних втрат, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14.09.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна