ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. Справа№ 910/3793/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін

від позивача: не з`явився

від відповідача: Єрьомичева А.В. (за довіреність №1693 від 09.04.2020)

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2020 року

у справі №910/3793/20 (суддя Князьков В.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 65 608, 20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення з відповідача збитків у вигляді нестачі у розмірі 65 608,20 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.06.2020 року у справі №910/3793/20 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача суму збитків у вигляді нестачі у розмір 65 583,60 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем доведено факт незбереження частини вантажу відповідачем, в той час як перевізником не доведене відсутності вини у незбереження прийнятого до перевезення вантажу, внаслідок чого наявна недостача вугільної продукції.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач - акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2020 року у справі №910/3793/20 і ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки обставини справи спростовують наявність складу цивільного правопорушення в діях перевізника через відсутність протиправної поведінки та вини. А комерційні акти лише підтверджують факт невідповідності маси вантажу визначеної відправником, фактичній масі вантажу та відсутність ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.75.2020 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Руденко М.А., суддів Дідиченко М.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року було відкрито апеляційне провадження за скаргою акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", та призначено справу до розгляду на 08.09.2020 рік.

08.09.2020 року у судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи, всі представник сторін були поломлені належним чином (а.с.96-98).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,

10.10.2019 між державним підприємством "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" (постачальник) та приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (покупець) укладено договір поставки №19/159 (договір) (а.с.13)

За умовами п.1.1. зазначеного договору відповідно, постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію на умовах, передбачених цим договором. Кількість, номенклатура ресурсів вказується в специфікаціях до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п.2.1).

Строк дії договору визначено п.10.6 договору, відповідно до якого останній діє до 31.10.2020. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим договором.

У специфікаціях від 10.10.2019 та 24.10.2019 до договору №19/159 (зі змінами а.с.17-19), контрагенти, зокрема, погодили, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вугілля кам`яне Ж (0-200), виробник ДП "Торецьквугілля" ВП 05.1.-3383013:2018, ціна за тонну без ПДВ - 2 050,00 грн, строк поставки: жовтень 2019 - 3 листопада 2019, умови постачання FCA станція Кривий Торець Донецької залізниці у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2000 року, вантажоодержувач - приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод". При визначенні маси нетто ресурсів вага вагона приймається за даними зазначеними в залізничній накладній. При цьому, норма природних втрат і похибка ваг становить 1% від маси нетто ресурсу, зазначеної в залізничній накладній. Датою поставки вважається дата, зазначена в графі №56 залізничної накладної, яка свідчить про приймання вантажу до перевезення.

26.10.2019 державним підприємством "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" на адресу приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод " виставлено рахунок №483 на оплату вугілля кам`яного Ж (0-200), кількістю 1 030,7 т, вартістю (з урахуванням знижки) 1 914 319,11 грн з ПДВ. (а.с.20), а також було підписано акт приймання - передачі до договору, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв вугілля кам`яне Ж (0-200), кількістю 1030,70 т. (а.с.21)

Як вбачається з матерів справи, 26.10.2019 відповідно до залізничних накладних №52245453, №52245446 (досильні накладні №45331105, №45331089, №45356037, №45356094) (а.с.4,5,7,8,12,13,) на адресу приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод " зі станції відправлення Кривой Торец до станції Авдіївка Донецької залізниці відправником - ДП "Торецьквугілля" було відправлено вагони з вантажем - кам`яне вугілля марки Ж насипом жирний, загальною вагою 1 030,7 т, в т.ч. вагони:

№56364276 маса вантажу 69 000 кг. (а.с.4);

№61078101 маса вантажу 68 000 кг (а.с.7);

№63162879 маса вантажу 68 000 кг. (а.с.7);

№53546180 маса вантажу 69 000 кг. (а.с.7)

В період перевезення було здійснено зважування вагонів та виявлено недостачу вантажу, про що 27.10.2019 на станції Павлоград 1 придніпровської залізниці були складені комерційні акти:

№454502/37/290 про нестачу вантажу в вагоні №56364276 у кількості 8 450 кг. (за накладною 69 000кг. - за комерційним актом 60 550 кг.) (а.с.6);

№454502/38/292 про нестачу вантажу в вагоні №63162879 у кількості 5 250 кг, (за накладною 68 000кг. - за комерційним актом 62 750 кг.) (а.с.9);

№454502/40/291 про нестачу вантажу в вагоні №61078101 у кількості 8 000 кг, (за накладною 68 000кг. - за комерційним актом 60 000 кг.) (а.с.10);

№454502/39/293 про нестачу вантажу в вагоні №53546180 у кількості 7 700 кг, (за накладною 69 000кг. - за комерційним актом 61 300 кг.) (а.с.11);

про що в накладних №52245453, №52245446 (досильні накладні №45331105, №45331089, №45356037, №45356094) було зроблено відповідні відмітки.

Позивач звернувся з позовними вимогам на підставі того, що з вини відповідача було частково втрачено вантаж під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на суму 65 608,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем порушено обов`язок забезпечення збереження вантажу в процесі перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки у розмірі вартості нестачі (втраченого) вантажу на суму 65 583,60 грн. за вірним розрахунком суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Як визначено вимогами ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 5 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами, передбачені у ч. 5 ст. 307 ГК України.

Стаття 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року, Статут залізниць України (надалі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч.2 ст.307 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт " підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 105 Статуту залізниць України визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ст.113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як зазначалось вище, прийняття вантажу до перевезення відповідачем від ДП "Торецьквугілля" (вантажовідправник, експедитор) та здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення - Авдіївка Донецької залізниці, підтверджується (накладними №52245453, №52245446 (досильними накладними №45331105, №45331089, №45356037, №45356094) за якими було відправлено вагони з вантажем - кам`яне вугілля марки Ж насипом, в т.ч. вагони №56364276 маса вантажу 69 000 кг, №61078101 маса вантажу 68 000 кг, №63162879 маса вантажу 68 000 кг, №53546180 маса вантажу 69 000 кг відповідно.

В період перевезення було здійснено зважування вагонів на станції Павлоград 1 Придніпровської залізниці за результатами якого за накладними №52245453, №52245446 (а.с.4,7) було виявлено недостачу вугілля у вагонах №56364276, №61078101, №63162879, №53546180, на підтвердження чого перевізником складено відповідні комерційні акти. (а.с.6,9-11), а саме:

- комерційний акт №454502/37/290 від 27.10.2019, складено за накладною №52245453 від 26.10.2019, встановлено недостачу вантажу у вагоні №56364276, за документами значиться: вантаж - вугілля кам`яне марки Ж-жирний насипом, нетто - 69 000 кг, тара - 22 400 кг. При переважуванні виявилось, що вага нетто вантажу становить 60 550 кг, що менше заявленої ваги на 8 450 кг. Переважування вантажу здійснювалось без відчеплення при повній зупинці на справних 150-тонних вагонних вагах №10 ст.Павлоград 1. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,4-0,6 м, маркована рідкою тирсою, маркування не порушене, без заглиблень та виїмок. Вагон прибув у технічному відношенні справний, люка, двері щільно зачинені, течі та слідів течі вантажу немає. При повторному переважуванні вагону №56364276 недостача вантажу підтвердилась. Начальник вантажного району по штату відсутній.

- комерційний акт №454502/38/292 від 27.10.2019, складено за накладною №52245446 від 26.10.2019, встановлено недостачу вантажу у вагоні №63162879, за документами значиться: вантаж - вугілля кам`яне марки Ж-жирний насипом, нетто - 68 000 кг, тара - 23 600 кг. При переважуванні виявилось, що вага нетто вантажу становить 62 750 кг, що менше заявленої ваги на 5 250 кг. Переважування вантажу здійснювалось без відчеплення при повній зупинці на справних 150-тонних вагонних вагах №10 ст.Павлоград 1. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,4-0,6 м, маркована рідкою тирсою, маркування не порушене, без заглиблень та виїмок. Вагон прибув у технічному відношенні справний, люка, двері щільно зачинені, течі та слідів течі вантажу немає. При повторному переважуванні вагону №63162879 недостача вантажу підтвердилась. Начальник вантажного району по штату відсутній.

- комерційний акт №454502/40/291 від 27.10.2019, складено за накладною №52245446 від 26.10.2019, встановлено недостачу вантажу у вагоні №61078101, за документами значиться: вантаж - вугілля кам`яне марки Ж-жирний насипом, нетто - 68 000 кг, тара - 23 700 кг. При переважуванні виявилось, що вага нетто вантажу становить 60 000 кг, що менше заявленої ваги на 8 000 кг. Переважування вантажу здійснювалось без відчеплення при повній зупинці на справних 150-тонних вагонних вагах №10 ст.Павлоград 1. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,4-0,6 м, маркована рідкою тирсою, маркування не порушене, без заглиблень та виїмок. Вагон прибув у технічному відношенні справний, люка, двері щільно зачинені, течі та слідів течі вантажу немає. При повторному переважуванні вагону №61078101 недостача вантажу підтвердилась. Начальник вантажного району по штату відсутній.

- комерційний акт №454502/39/293 від 27.10.2019, складено за накладною №52245446 від 26.10.2019, встановлено недостачу вантажу у вагоні №53546180, за документами значиться: вантаж - вугілля кам`яне марки Ж-жирний насипом, нетто - 69 000 кг, тара - 22 500 кг. При переважуванні виявилось, що вага нетто вантажу становить 61 300 кг, що менше заявленої ваги на 7 700 кг. Переважування вантажу здійснювалось без відчеплення при повній зупинці на справних 150-тонних вагонних вагах №10 ст.Павлоград 1. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,4-0,6 м, маркована рідкою тирсою, маркування не порушене, без заглиблень та виїмок. Вагон прибув у технічному відношенні справний, люка, двері щільно зачинені, течі та слідів течі вантажу немає. При повторному переважуванні вагону №53546180 недостача вантажу підтвердилась. Начальник вантажного району по штату відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідно до змісту комерційних актів нестача вантажу була зафіксована на станції Павлоград 1, під час слідування вагону зі станції відправлення - Кривой Торец Донецької залізниці до станції призначення - Авдіївка Донецької залізниці, то саме відповідач в згідно з ст.110 Статуту залізниць України несе відповідальність за збереження вантажу.

Частинами 1, 3 статті 314 ГК України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Аналізуючи зазначені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не було доведено належними та допустимим доказами, що нестача вантажу сталась не з вини перевізника, враховуючи обставини встановлені у комерційних актах №454502/37/290, №454502/38/292, №454502/40/291, №454502/39/293 від 27.10.2019

Разом з тим, позивачем на підтвердження вартості втраченого вантажу надано суду копію рахунка №483 від 26.10.2019, який складено ДП "Держвуглепостач", а також акт приймання-передачі від 26.10.2019. Окрім того, в матеріалах справи наявна банківська виписка АТ "Перший Український Міжнародний Банк" по рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 63-64), а також акт приймання-передачі від 26.10.2019, що підтверджують здійснення позивачем оплати рахунку №483 від 26.10.2019.

Згідно рахунку №483 від 26.10.2019 вартість 1 тонни вантажу становить 2 460,00 грн (2 050 грн + ПДВ), тому позивач просив стягнути з відповідача збитки у розмір 65 608,20 грн. ( вартості нестачі 29,40 тон вугілля)

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. "г" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №862/5083, визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Перевіривши матеріали справи, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідності до зазначеного п.27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було вугілля кам`яне Ж (0-200), тому норма природних втрат застосовується у розмірі 1% від маси вантажу.

- Природна втрата вантажу у вагоні №56364276 становить 690 кг (69 000 кг х

1%). Тому , сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок недостачі вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 19 089,60 грн ((69 000 кг - 60 550 кг - 690 кг) х 2 460,00 грн/т).

- Природна втрата вантажу у вагоні №63162879 становить 680 кг (68 000 кг х

1%). Тому , сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок недостачі вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 11 242,20 грн ((68 000 кг - 62 750 кг - 680 кг) х 2 460,00 грн/т).

- Природна втрата вантажу у вагоні №61078101 становить 680 кг (68 000 кг х

1%). Тому, сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок недостачі вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 18 007,20 грн. ((68 000 кг - 60 000 кг - 680 кг) х 2 460,00 грн/т).

- Природна втрата вантажу у вагоні №53546180 становить 690 кг (69 000 кг х

1%). Тому , сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок недостачі вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 17 244,60 грн. ((69 000 кг - 61 300 кг - 690 кг) х 2 460,00 грн/т).

Отже , загальна сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок недостачі вантажу з вини перевізника становить 65 583,60 грн.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, стосовно того, що складання комерційного акту не означає автоматичну відповідальність залізниці у випадку недостачі вантажу, оскільки перевізником не доведено відсутність вини у нестачі доставленого вантажу.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріалами справи належним чином доведено незбереження відповідачем частини вантажу під час перевезення, прийнятого останнім за належним чином оформленими залізничними накладними, які підписані в двосторонньому порядку на станції Кривий Торец, внаслідок чого наявна недостача вугільної продукції, тому судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано було задоволено позовні вимоги частково стягнуто суму збитків у вигляді нестачі в розмірі 65 583,60 грн.

Відповідно до ст.ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 05.06.2020 року у справі №910/3793/20, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішенням господарського суду міста Києва від 05.06.2020 року у справі №910/3793/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2020 року у справі №910/3793/20 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи №910/3793/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 10.09.2020

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Н.Ф. Калатай