РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2020Справа № 910/9585/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування шкоди 3650,00 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення з відповідача 3 650 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 22, 993, 1187 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.11.2019 року в м.Одесі відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Mitsubishi» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (особа винна в ДТП).

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5650,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi» р.н. НОМЕР_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

27.07.2020 року відповідачем подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові з тих підстав, що позивач не звертався до відповідача з повідомленням про ДТП, не направляв йому заяву про страхове відшкодування та не звертався до нього з заявою про досудове врегулювання спору.

03.08.2020 року відповідачем подано через канцелярію суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

06.08.2020 року відповідачем подано через канцелярію суду відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки про ДТП та постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 09.12.2019 року у справі №521/19328/19, 08.11.2019 року о 16:00 год. в м. Одесі на вул. Ген.Петрова, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mitsubishi» р.н. НОМЕР_2 не врахувала дорожню обстановку, безпечну швидкість та не дотрималась безпечної дистанції в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 09.12.2019 року у справі №521/19328/19 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 .

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №016392/4640/0000110 від 12.04.2019 року.

Відповідно до ремонтної калькуляції №00326372 від 19.11.2019 року вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 7 583,82 грн.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №016392/4640/0000110 від 12.04.2019 року було укладено Акт узгодження розміру страхового відшкодування №00326372 від 19.11.2019 року.

Як вбачається з страхового акту №00326372 від 21.11.2019 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування згідно Акту узгодження розміру страхового відшкодування на загальну суму 5 650, 00 грн.

Зазначені кошти в розмірі 5 650, 00 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №121392 від 22.11.2019 року.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Mitsubishi» р.н. НОМЕР_2 , який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 , керувала ОСОБА_2 .

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Mitsubishi» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_2 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi» р.н. НОМЕР_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" поліс № AМ/008562628, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi» р.н. НОМЕР_2 , і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, відповідач як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Судом було надано належну оцінку доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву, проте доводи відповідача про те, що позивач не звертався до відповідача з повідомленням про ДТП, не направляв йому заяву про страхове відшкодування та не звертався до нього з заявою про досудове врегулювання спору не є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач у розумінні ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є водієм транспортного засобу причетного до ДТП, а тому не зобов`язаний був надавати відповідачу повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, а можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 12.09.2018 року у справі №569/96/17.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Skoda Fabia» р.н. НОМЕР_1 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди в повному розмірі на користь власника зазначеного автомобіля, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому, беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, в межах ліміту відповідальності (100 000,00 грн.) передбаченого полісом № AМ/008562628 та франшизи у розмірі 2 000,00 грн., позов підлягає задоволенню у розмірі 3 650,00 грн. (5 650, 00 грн. розмір виплаченого страхового відшкодування - 2 000,00 грн. франшизи).

Судовий збір та витрати відповідача на професійну правничу допомогу відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, будинок 70-А; код 20033533) 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 14.09.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна