ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 905/1068/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглянувши касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 у справі

за позовом керівника Артемівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Бахмутської міської ради Донецької області до Фізичної особи-підприємця Садовського Анатолія Борисовича про стягнення 31 698,81 грн,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача - не з`явилися,

Офісу Генерального прокурора - Скрипка М. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Керівник Артемівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Бахмутської міської ради Донецької області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Садовського Анатолія Борисовича про стягнення шкоди в розмірі 31 698,81грн.

1.2. В обґрунтування позову прокурор послався на те, що укладений між позивачем та відповідачем договір оренди землі від 01.02.2010 закінчився. Після закінчення строку дії договору відповідач переважним правом на поновлення договору оренди землі не скористався, але продовжує безоплатно користуватись земельною ділянкою.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Рішенням Артемівської (на даний час Бахмутської) міської ради Донецької області від 29.12.2009 № 5/52-1030 фізичній особі - підприємцю Садовському Анатолію Борисовичу надано в оренду земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Артемівська (на даний час Бахмут) площею 0,0226 га по вулиці Воровського, 16, кадастровий номер :00:012:1071, для обслуговування закусочної терміном на 5 років.

2.2. На підставі вказаного рішення, між Артемівською міською радою, як орендодавцем та ФОП Садовським А.Б., як орендарем 01.02.2010 укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Артемівському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за від 01.07.2010 № 73.

2.3. Пунктом 8 договору передбачено, що його укладено на 5 років - з 01.07.2010 по 01.07.2015. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

2.4. За актом прийому-передачі від 01.07.2010 Артемівською міською радою передано ФОП Садовському А. Б. земельну ділянку, межі якої встановлено на місцевості, яка має загальну площу 0,0226 га, кадастровий номер :00012:1071, із земель житлової та громадської забудови для обслуговування закусочної.

2.5. Судами встановлено, що відповідач із заявою про продовження строку дії договору оренди землі до міської ради не звертався, ніяких дій, спрямованих на оформлення права власності чи права користування земельною ділянкою площею 0,0226 га по вулиці Воровського, 16, кадастровий номер :00:012:1071, не здійснював.

2.6. Згідно з актом обстеження земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Бахмута від 04.04.2018 на земельній ділянці загальною площею 0,0226 га, кадастровий № :00:012:1071, по вул. Торгова, 16, знаходиться об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення - будівля закусочної, яка на праві власності належить Садовському Анатолію Борисовичу. Закусочна відкрита для відвідувачів та у приміщенні здійснюється підприємницька діяльність у сфері громадського харчування. Земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів.

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.02.2019 (суддя Матюхін В. І.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з ФОП Садовського А. Б. на користь Бахмутської міської ради дохід, збережений від використання без достатніх правових підстав земельної ділянки, у розмірі 31 698,81 грн.

3.2. Рішення суду мотивовано тим, що права відповідача на земельну ділянку по вул. Торгова, 16 в м. Бахмуті Донецької області не реєструвались, останній не набув належних прав власності чи користування щодо цієї земельної ділянки, тобто використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав протягом спірного періоду. Відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути (сплатити) ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

3.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 (колегія суддів у складі: Терещенко О. І., Сіверін В. І., Слободін М. М.) рішення суду першої інстанції скасовано, позов залишено без розгляду.

3.4. Постанова мотивована тим, що поза увагою господарського суду першої інстанції залишився той факт, що прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку та не надано доказів того, що Бахмутська міська рада не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до ФОП Садовського А. Б.

Обставин, які б могли бути підставою для висновку про невиконання або неналежне виконання Бахмутською міською радою своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади, матеріали справи не містять, а сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд зазначив, що господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, що суперечить вимогам пункту 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до якої суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Наведене стало підставою для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 275 ГПК України.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. Заступник прокурора Харківської області у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, справу передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, зокрема, статей 23, 24 Закону України "Про прокуратуру".

Скаржник наголошує, що законодавством прямо передбачено право прокурора звертатись до суду в інтересах держави у разі нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом влади відповідних функцій. Звернення прокурора з відповідною заявою обумовлено необхідністю захисту саме державних інтересів у сфері земельних відносин, спрямовано на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання земельної ділянки, що перебуває під особливою охороною держави. Дотримання законодавства у цій сфері суспільних відносин становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Скаржник також зазначає про необґрунтованість висновків суду про те, що прокурором не надано належних допустимих, достовірних та достатніх доказів бездіяльності позивача.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. Відзивів від інших сторін у справі не надходило.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

6.1. Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Переглянувши судове рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі цього перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.

6.3. Законом України від 02.06.2016 "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" Конституцію України доповнено статтею 1311, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

6.4. Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

6.5. Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також 4) зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

6.6. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 -3 частини 4).

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

На необхідності обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва наголосила Велика Палата Верховного Суду і у постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

6.7. При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 звернула увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

6.8. Звертаючись до суду із цим позовом прокурор зазначив, що Бахмутська міська рада, як орган місцевого самоврядування територіальної громади, виступає суб`єктом права власності на спірну земельну ділянку та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав, проте нею не вживались заходи цивільно-правового характеру щодо відшкодування шкоди, завданої використанням земель без правовстановлюючих документів.

6.9. Судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку та не надано доказів того, що Бахмутська міська рада не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом до ФОП Садовського А. Б.

Колегія суддів погоджується із апеляційним господарським судом, що сама по собі обставина незвернення сільської ради з позовом упродовж певного часового періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання позивачем функцій із захисту інтересів держави.

Водночас колегія суддів наголошує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

6.10. Апеляційний господарський суд не встановив обставин, які би давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання органом місцевого самоврядування, своїх функцій щодо захисту інтересів територіальної громади і прокурор у наведеному випадку не довів неможливості реалізації такого захисту безпосередньо позивачем.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено відсутність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі з огляду на що позов залишено без розгляду.

Зважаючи на викладене, суд обґрунтовано дійшов висновку недоведеності прокурором підстав для представництва інтересів держави в даному випадку.

6.11. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому цією статтею, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати протягом розумного строку на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Як вбачається з матеріалів справи прокурор із повідомленням про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави звернувся до позивача одночасно із поданням цього позову до Господарського суду Донецької області, не надавши можливості позивачу відреагувати на його звернення або не обґрунтувавши необхідність невідкладеного звернення до суду.

6.12. З метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши після відкриття провадження у справі відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави мав залишити позов без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

6.13. Суд апеляційної інстанції залишаючи позов без розгляду послався на частину 1 пункту 4 статті 275 ГПК України помилково залишив поза увагою пункт 2 частини 1 статті 226 ГПК України, проте відсутність посилання у тексті постанови на зазначену норму не призвело до прийняття неправильного по суті судового рішення. Слід також зауважити на приписи частини 2 статті 309 ГПК України, якими чітко визначено, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

7.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

7.3. З огляду на викладене постанова апеляційної інстанції має бути залишена без змін.

8. Судові витрати

8.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 у справі № 905/1068/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір