РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2020Справа № 910/8144/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Степов`юк С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи №910/8144/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єгаз»

про визнання додаткової угоди укладеною

Представники учасників справи:

від позивача: Майборода А.Л. довіреність №007.2Др-3-0320 від 02.03.2020;

від відповідача: Романюк В.Р. довіреність №4220 від 22.07.20.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єгаз» (далі - відповідач) про визнання додаткової угоди укладеною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у добровільному порядку відповідач відмовляється укладати додаткову угоду до договору купівлі-продажу природного газу №12А167-1123-19 від 01.10.2019 в частині зміни ціни газу, яка підлягає зміні у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 «Про внесення до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу змін".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/8144/20, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.07.2020.

20.07.2020 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про приєднання до матеріалів справи копії відповіді відповідача №167-сл-132-2-0220 від 07.02.2020 про відмову в укладенні додаткової угоди №3 до договору купівлі-продажу природного газу №12А167-1123-19 від 01.10.2019, про що зазначено в листі позивача №21701.2-СЛ-343-0220 від 03.02.2020.

20.07.2020 через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що відповідач не є суб`єктом, на якого покладено спеціальні обов`язки суб`єкта ринку природного газу, а отже підстави для зниження ціни на газ у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 відсутні. До того ж відповідач наголошує на том, що договір купівлі-продажу природного газу №12А167-1123-19 від 01.10.2019 виконаний в частині поставки природного газу в січні 2020 року, а відтак внесення до нього змін в запропонованій позивачем редакції є неправомірним.

У судовому засіданні 21.07.2020 у відповідності до вимог ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 04.08.2020.

03.08.2020 через відділ діловодства суду позивач подав відповідь на відзив в якій зазначає, що відповідач є постачальником природного газу та оптовим продавцем у спірних правовідносинах, а відтак на нього поширюється постанова Кабінету Міністрів України «Про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» №867. Окрім того наголошує на обов`язковості укладення додаткової угоди, так як це не залежить від волі сторін та обумовлено змінами у законодавстві.

В судовому засіданні 04.08.2020, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду справи по суті на 15.09.2020.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити; представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 15.09.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РГК Трейдінг» (найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю Єгаз» (далі - продавець, відповідач)) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (далі - покупець, позивач) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №12А167-1123-19 (далі - договір), за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2019 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання релігійним організаціям (крім обсягів, що використовується для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Згідно пункту 3.2 договору передача газу за ним здійснюється шляхом надання оператору ГТС сторонами торгових сповіщень (в розумінні Кодексу ГТС) на відчуження/набуття природного газу, в якому зокрема зазначаються обсяги природного газу, визначені покупцем (заявка покупця) згідно з пунктом 2.1 цього договору. У разі відхилення оператором ГТС торгових сповіщень по незалежним від продавця причинам (в тому числі, якщо зазначені в торговому сповіщенні покупця обсяги відрізняються від обсягів, визначених в пункті 2.1 цього договору), продавець не несе відповідальність за невиконання умов цього договору в частині передачі природного газу. Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що ціна за 1 метр кубічний газу становить 4,2727604 грн, крім того податок на додану вартість - 5,1273125 грн.

Додатковою угодою №1 від 18.11.2019 до договору сторони погодили обсяг природного газу, який має бути переданий на користь позивача у листопаді 2019 року, а саме 41612,57 метрів кубічних, а також його ціну, що становить 5,878800 грн за 1 метр кубічний.

Додатковою угодою №2 від 11.12.2019 до договору доповнено п. 2.1 розділу 2 абзацом третім та п. 5.1 розділу 5 договору підпунктами 5.1.2 та 5.1.3 у наступній редакції:

«Продавець передає покупцеві з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) природний газ обсягом до 50487,74 метрів кубічних.

5.1.2. Ціна за 1 метр кубічний природного газу з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) - 4,2766958 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 5,13203496 грн.

5.1.3. Ціна за 1 метр кубічний природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) - 5,50 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 6,60 грн».

Також означеною Додатковою угодою сторонами викладено розділ 11 договору в наступній редакції: Цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.10.2019, і діє в частині продажу природного газу до 31 січня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

28.01.2020 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) №17 від 24.01.2020 «Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» якою були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» в частині визначення ціни продажу/постачання НАК «Нафтогаз України» природного газу з 01.01.2020 відповідно до пунктів 7, 8 і 11 Положення.

Таким чином, на думку позивача, в результаті прийняття цієї постанови, ціна продажу ТОВ «Вінницягаз Збут» природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій у січні 2020 року, відповідно до постанови КМУ від 19.10.2018 №867, повинна була становити разом з податком на додану вартість - 5,58 грн за 1 куб м., а не 6,60 грн як визначено в договорі.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «РГК Трейдінг», найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Єгаз» з листом №21701.3-Сл-343-0220 від 03.02.2020р., в якому запропоновано на підставі постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020, внести зміни до договору №12А167-1123-19 від 01.10.2019р. в частині визначення з 01.01.2020р. по 31.01.2020р. ціни на газ в розмірі 5,58 грн. за м3 з урахуванням податку на додану вартість. До вказаного листа додано відповідну додаткову угоду.

Листом №167-СЛ-132-2-0220 від 07.02.2020 відповідачем було висловлено заперечення щодо внесення запропонованих позивачем змін до договору з посиланням на те, що статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а також зауважено, що згідно приписів ч.3 ст.632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Вважаючи, що відмова відповідача у приведенні умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу у відповідність до приписів постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020р. є необґрунтованою, ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулося до суду з даним позовом.

Відповідач, в свою чергу, заперечив проти позову, з підстав того, що дія постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 на нього не розповсюджується, а зміна ціни на вже переданий природний газ відповідно до умов договору та з дотриманням вже закінчених процедур передачі природного газу, в порядку передбаченому Кодексом ГТС, через торгові сповіщення та здійснення остаточних алокацій щодобових подач та відборів природного газу в січні 2020 року, є недопустимим і суперечить вимогам статті 632 Цивільного кодексу України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Отже, договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Частинами 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України та статтею 180 Господарського кодексу України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

За приписами статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За змістом ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За приписами ч. 1-3 ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

19.10.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 867 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" (далі - "Положення"), яке визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

Це Положення застосовується у прозорий і недискримінаційний спосіб та не обмежує права суб`єктів господарювання, що створені відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, зокрема право на здійснення постачання природного газу споживачам за умови дотримання вимог законодавства; не позбавляє побутових споживачів, релігійні організації та виробників теплової енергії права обирати постачальника природного газу і права придбавати природний газ за цінами, що вільно встановлюються сторонами договору постачання природного газу згідно із Законом України "Про ринок природного газу» та не позбавляє постачальників природного газу, зокрема із спеціальними обов`язками, права вільно обирати оптового продавця природного газу для потреб їх господарської діяльності.

У додатку до вказаного Положення визначено перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу.

Таким суб`єктом, на якого покладені спеціальні обов`язки відповідно до вимог даного Положення, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут». Позивач має ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу та, зокрема, здійснює постачання природного газу населенню м. Вінниця та Вінницької області.

Отже, вказане Положення покладає спеціальні обов`язки саме на позивача, проте, ніяким чином не на відповідача, який у вказаному переліку відсутній.

Відповідно до пункту 7 Положення постачальник природного газу, який має ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу, уклав договір постачання природного газу з побутовим споживачем, релігійною організацією (крім обсягів, що використовуються для провадження її виробничо-комерційної діяльності) або державним підприємством України "Міжнародний дитячий центр "Артек" та є постачальником такого споживача у місяці (місяцях) постачання з 1 листопада 2018 року по 1 липня 2020 року, має право подати до НАК "Нафтогаз України" заявку на купівлю природного газу в обсязі, необхідному йому для здійснення постачання такому споживачеві. У разі відсутності вузла обліку природного газу в такого споживача вважається, що необхідним є обсяг природного газу, визначений відповідно до норм споживання, встановлених законодавством.

Згідно абзацу другого пункту 7 Положення НАК "Нафтогаз України" не має права до 1 липня 2020 року відмовити в задоволенні зазначеної заявки.

У відповідності до п. 13 Положення (в редакції, що діяла до змін, внесених Постановою КМУ № 17 від 24.01.2020 року) з 1 січня 2020 року НАК "Нафтогаз України" здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 7, 8 і 11 цього Положення за цінами, що встановлюються продавцем (постачальником) і покупцем (споживачем) на відповідні періоди поставки (місяць або квартал), але не вище середньої арифметичної ціни газу, за якою Компанія пропонує газ промисловим споживачам за умови попередньої оплати до відповідного періоду поставки газу (місяць або квартал). Вимоги щодо граничного рівня ціни застосовуються окремо до кожного періоду поставки.

Відповідно до умов Положення (в редакції, що діяла до змін, внесених Постановою КМУ № 17 від 24.01.2020) НАК "Нафтогаз України" здійснювала продаж/постачання природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року за ціною, що визначалась на рівні 5,50 гривень без урахування податку на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 6,60 гривень.

Як встановлено судом, у додатковій угоді № 2 від 11.12.2019 року до договору сторони визначили, що ціна за 1 метр кубічний природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) - 5,50 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість - 6,60 грн (п.5.1.3 договору).

За висновками суду зазначений рівень ціни в спірному періоді відповідав цінам, що встановлювались для потреб споживачів Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 19.10.2018 року №867 та тим, які пропонувалися НАК "Нафтогаз України".

Відтак ціни, що були визначені сторонами в Договорі, зокрема, в січні 2020 року не були дискримінаційними по відношенню до позивача, та як наслідок до його кінцевих споживачів, і повністю відповідали вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 року №867 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 року.

28.01.2020р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 «Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу».

Згідно вказаної Постанови абзац п`ятий пункту 6 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу викладено в такій редакції: «З 1 січня 2020 р. ціна придбання природного газу не може бути вищою за ціну продажу природного газу, визначену відповідно до пункту 13 цього Положення, за вирахуванням торговельної надбавки (націнки) НАК «Нафтогаз України» на рівні 1,917 відсотка зазначеної ціни.».

Пункт 13 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу викладено в такій редакції: « 13. З 1 січня 2020 р. НАК «Нафтогаз України» здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 7, 8 і 11 цього Положення за цінами, що встановлюються продавцем (постачальником) і покупцем (споживачем), але не вище рівня, який, зокрема, враховує середньоарифметичне значення фактичних цін (End of Day) природного газу на наступну добу поставки газу (Day-Ahead and Weekend) на нідерландському газовому хабі (ТТF) за період 1-22 числа місяця постачання газу відповідно до інформації біржі Powernext/EEX, різницю (спред) між ціною на хабі TTF та кордоні України і тариф на послуги транспортування природного газу для точки входу в Україну на міждержавному з`єднанні з Польщею/Словаччиною/Угорщиною.».

З системного аналізу вказаних вище приписів Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу вбачається, що ціна продажу природного газу була встановлена саме для НАК «Нафтогаз України», проте, не для Товариства з обмеженою відповідальністю «Єгаз».

При цьому, Положення не позбавляє постачальників природного газу, зокрема із спеціальними обов`язками, права вільно обирати оптового продавця природного газу для потреб їх господарської діяльності (абз.5 пункту 1 Положення).

Відтак, за висновками суду, положення постанови Кабінету Міністрів України №17 від 24.01.2020 «Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» щодо зменшення ціни на природний газ не вказують на наявність у сторін договору №12А167-1123-19 від 01.10.2019р. обов`язку внести до вказаного правочину зміни в частині визначення ціни.

Крім того, статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Саме спрямованість цього принципу поставити заслін ущемленню прав і свобод людини з боку влади робить його важливою гарантією безпеки людини і громадянина, їх довіри до держави, про що зазначається в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України.

У рішенні Конституційного суду України від 05.04.2001р. №3-рп/2001 також зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Цим же рішенням Конституційного Суду України встановлено, що закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто, надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У контексті наведеного вбачається, що 24.01.2020 Кабінет Міністрів України, приймаючи постанову №17, змінив ціну на продаж/постачання природного газу з 1 січня 2020 року, надавши нормативно-правовому акту зворотної дії в часі.

Поряд із цим суд наголошує на приписах ч. 3 ст. 632 ЦК України як таких, що направлені на забезпечення стабільності цивільного обороту та обумовлюють правило щодо недопустимості зміни ціни в договорі після його виконання.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч. 3 статті 632 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами підписаний Договір, в якому сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема, щодо предмета, ціни та строку дії договору. В свою чергу, позивач не заперечує щодо невиконання або неналежного виконання взятих відповідачем на себе зобов`язань в частині поставки природного газу в січні 2020 року.

Зокрема, на виконання умов договору відповідачем було передано позивачу в січні 2020 року природний газ в обсязі 63247,00 м. куб. за договірною ціною 6,60 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2020.

Окрім того, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи (надалі - Кодекс ГТС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, сторонами були вчинені юридично-значимі дії, що передували постачанню природного газу та підписанню акту приймання-передачі природного газу до Договору.

Відповідно до загальних термінів, визначених в розділі 1 глави 1 Кодексу ГТС торгове сповіщення - інформаційне повідомлення відповідно до форми, встановленої цим Кодексом, що направляється оператору газотранспортної системи від замовника послуг транспортування природного газу щодо обсягів природного газу, які він відчужив або набув.

Згідно пункту 1 глави 2 розділу XIV передача природного газу, поданого в газотранспортну систему, між двома портфоліо балансування замовників послуг транспортування здійснюється шляхом надання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень на відчуження чи набуття природного газу, що були надані оператору газотранспортної системи по відношенню до однієї газової доби. Замовник послуг транспортування має право надавати торгове сповіщення виключно після набуття/відчуження права власності на такий обсяг (об`єм) природного газу за договором купівлі-продажу природного газу (або іншою цивільно-правовою угодою) іншому замовнику послуг транспортування у відповідну газову добу на віртуальну торгову точку.

Оператор газотранспортної системи забезпечує функціонування інформаційної платформи, на якій здійснюється опрацювання наданих торгових сповіщень (п. 2 Глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС).

Протягом січня 2020 року Оператором ГТС через інформаційну платформу було погоджено передачу природного газу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Єгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» шляхом погодження торгових сповіщень, що в подальшому було відображено у відповідному акті приймання-передачі природного газу до договору в обсязі 63247,00 м. куб., який підписаний позивачем та відповідачем і ними не оспорюється.

Відповідно до п. 7 р. 6 гл. XII Кодексу ГТС алокація відборів природного газу споживача можлива тільки на замовника послуг транспортування природного газу, що є діючим постачальником такого споживача згідно з даними Реєстру споживачів постачальника, та відноситься на нього оператором газотранспортної системи до моменту припинення постачання природного газу такому споживачу в установленому порядку, крім випадків, передбачених нижче.

Отже, алокація в розумінні Кодексу ГТС є визначенням обсягу фактично поданого/відібраного природного газу до/з газотранспортної системи замовником послуг транспортування в розрахунковому періоді.

В подальшому зазначені обсяги були відображені Оператором ГТС за січень 2020 року, відповідно до встановлених Кодексом ГТС процедур, в алокаціях на ТОВ «Вінницягаз Збут».

Відтак, зміна ціни на вже переданий відповідачу природний газ відповідно до умов договору, та з дотриманням вже закінчених процедур передачі природного газу, в порядку передбаченому Кодексом ГТС, через торгові сповіщення та здійснення остаточних алокацій щодобових подач та відборів природного газу в січні 2020 року, є недопустимим і суперечить вимогам статті 632 Цивільного кодексу України.

При цьому суд відхиляє посилання позивача, в якості обґрунтування наявності підстав для зміни істотної умови договору купівлі-продажу природного газу, на лист №23/5-171-20 від 30.01.2020р. Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», оскільки останній стосується саме договорів купівлі-продажу природного газу, які укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як суб`єктами, на яких Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу покладено певні обов`язки, в тому числі, і стосовно ціни продажу та купівлі природного газу.

Також судом не приймаються до уваги твердження позивача про понесення ним внаслідок відмови відповідача від укладення Додаткової угоди про зменшення ціни на природний газ та придбання природного газу у постачальника за більшою ціною (6,60 грн. за 1 куб.м) ніж ціна подальшої реалізації кінцевим споживачам, збитків в сумі 53759,95 грн без ПДВ, зважаючи на те, що вказані обставини ніяким чином не впливають на наявність/відсутність підстав для внесення змін до укладеного між сторонами правочину і позивач не позбавлений права звернутися до суду до особи, внаслідок дій якої і були завдані відповідні збитки в порядку окремого позовного провадження.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єгаз» про визнання додаткової угоди укладеною відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 16.09.2020.

Суддя Т.В. Васильченко