ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1952/20

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат»

про стягнення 40 047,86грн

Суддя Чонгова С.І.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» про стягнення 40 047,86грн, а саме:

- 31607,87грн пеня за період з 27.12.2018 по 14.01.2019, з 26.01.2019 по 18.02.2019, з 26.02.2019 по 24.03.2019, з 26.03.2019 по 13.05.2019, з 26.04.2019 по 29.08.2019, з 28.05.2019 по 11.09.2019;

- 2242,36грн інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 30.04.2019; з 01.05.2019 по 31.07.2019;

- 6197,63грн 3% річних за період з 27.12.2018 по 14.01.2019, з 26.01.2019 по 18.02.2019, з 26.02.2019 по 24.03.2019, з 26.03.2019 по 13.05.2019, з 26.04.2019 по 29.08.2019, з 28.05.2019 по 11.09.2019.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №2737/18-ТЕ-17 від 16.10.2018 в частині оплати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.

Відповідачем у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» у своєму відзиві просить суд зменшити суму пені, що підлягає стягненню на 90% до 3160,79грн.

Позивачем подано заперечення на клопотання про зменшення пені, в якому вказує, що позивач не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами у справі без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд

ВСТАНОВИВ

16.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (постачальник) та Житлово-комунальним господарством Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський Заводобудівельний комбінат» (споживач) було укладено договір №2737/18-ТЕ-17 постачання природного газу (далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 17.10.2018 газ обсягом до 20 тис. куб. м.

Згідно з п.5.2 договору, ціна за 1000 куб м. газу на дату укладення договору становить 4942,00грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу.

Відповідно до пп.2) п.6.3 договору оплата за природний газ здійснюється таким чином: в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1 цього договору в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

У відповідності до п.8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.12.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 22.10.2018 до договору, сторони погодили внести зміни до п. 2.1 договору «Постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 26.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 30,0 тис.куб. метрів».

Крім того, вказаною додатковою угодою продовжено строк дії договору до 26.10.2018 (включно) (п.12.1 договору).

Додатковою угодою №2 від 27.10.2018 до договору, сторони внесли зміни до до п. 2.1 договору «Постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 31.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 40,0 тис.куб. метрів».

Крім того, вказаною додатковою угодою продовжено строк дії договору до 31.10.2018 (включно) (п.12.1 договору).

Додатковою угодою №3 від 31.10.2018 до договору, сторони внесли зміни до до п. 2.1 договору «Постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 30.11.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 100,0 тис.куб. метрів».

Сторонами викладено з 01.11.2018 пунктами 5.2 у наступній редакції: «Ціна за 1000куб.м. газу з 01.11.2018 становить 6235,51грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7482,61грн».

Крім того, вказаною додатковою угодою продовжено строк дії договору до 30.11.2018 (включно) (п.12.1 договору).

Додатковою угодою №4 від 05.12.2018 до договору сторони погодили внести зміни до розділу 1-12 цього договору.

Так, згідно з п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (обєм) природного газу в кількості 715,052тис куб.м. (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору ціна за 1000куб.м. газу становить 6235,51грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ)-20%. Усього разом з податком на додану вартість 7482,61грн.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної сплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Сторони погодили, з урахуванням пункту 10.3 цього договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України (до 01.01.2019 відповідно до постанови КМУ від 14.02.18 №110), а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2020р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Згідно з пп. 2) п. 5.3 договору оплата за природний газ здійснюється таким чином, в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 цього договору.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.1 договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

Додатковою угодою №6/5 від 20.03.2019 до договору сторони погодили викласти п. 2.1 договору в наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 439,807тис. куб.м.»

Додатковою угодою №7 від 29.03.2019 сторони погодили у зв`язку з тим, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 було перейменовано у Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» по тексту договору слова «Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», «ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» замінити словами «Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у відповідних відмінках.

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом жовтня 2018 квітня 2019 років, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 250630,54грн, що підтверджується актоми приймання-передачі природного газу, копії яких долучено до матеріалів справи.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за прострочення виконання зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу.

Пунктом 5.1 договору (відповідно до додаткової угоди №4 від 05.12.2018) передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної сплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Сторони погодили, з урахуванням пункту 10.3 цього договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України (до 01.01.2019 відповідно до постанови КМУ від 14.02.18 №110), а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2020р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Згідно з пп. 2) п. 5.3 договору оплата за природний газ здійснюється таким чином, в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 цього договору.

Проте, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, за природний газ, поставлений протягом жовтня 2018 квітня 2019 років, розрахувався з порушенням встановленого договором строку. Як вбачається з банківських виписок та довідки по операціях з 01.10.2018 по 31.03.2020, відповідач здійснив остаточний розрахунок за поставлений природний газ 12.09.2019.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений договором строк відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6197,63грн за період з 27.12.2018 по 14.01.2019, з 26.01.2019 по 18.02.2019, з 26.02.2019 по 24.03.2019, з 26.03.2019 по 13.05.2019, з 26.04.2019 по 29.08.2019, з 28.05.2019 по 11.09.2019 та інфляційних втрат у розмірі 2242,36грн за період з 01.04.2019 по 30.04.2019; з 01.05.2019 по 31.07.2019.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.7.1 договору з урахуванням додаткової угоди №4 від 05.12.2018).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати, які нараховані за зобов`язання березень 2019 року, розраховані на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань попередніх періодів.

26.06.2020 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 було прийнято постанову, у якій об`єднана палата дійшла висновку що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає його арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню у відповідних частинах.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 31607,87грн за період з 27.12.2018 по 14.01.2019, з 26.01.2019 по 18.02.2019, з 26.02.2019 по 24.03.2019, з 26.03.2019 по 13.05.2019, з 26.04.2019 по 29.08.2019, з 28.05.2019 по 11.09.2019;

В силу ч.1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У відповідності до п.8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок позивача пені, суд вважає його арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Суд не має підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення стягнення пені.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідач не звертався до суду про внесення змін до договору щодо розміру штрафних санкцій, а також боржником не доведено відсутність збитків позивачу порушеним зобов`язанням, наявність виняткових обставин, які привели до порушення зобов`язання.

Окрім того, сторонами при укладенні договору був узгоджений розмір штрафних санкцій.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 2102,00грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Порошкова, буд. 2; ідентифікаційний код 33212226) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 31607,87грн пені, 6197,63грн 3% річних, 2242,36грн інфляційних втрат, а також 2102,00грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 10.09.2020

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова