РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2020Справа № 910/6312/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом фермерського господарства «ВЕСТ-ФЕНІКС»

до товариства з обмеженою відповідальністю «НОРФОЛК ЛТД»

про розірвання договору та стягнення 79950,00 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом фермерське господарство «ВЕСТ-ФЕНІКС» до товариства з обмеженою відповідальністю «НОРФОЛК ЛТД» про розірвання договору поставки № 887-775 від 27.03.2020 та стягнення 79950,00 грн. (39000,00 грн. боргу+40950,00 грн. пені).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо поставки оплаченого позивачем товару, що є істотним порушенням договору поставки № 887-775 від 27.03.2020 та є підставою для його розірвання.

Суд своєю ухвалою від 02.06.2020 відкрив провадження у справі № 910/6312/20 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

27.03.2020 фермерське господарство «ВЕСТ-ФЕНІКС» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «НОРФОЛК ЛТД» (постачальник) уклали договір поставки № 887-775 (далі - Договір), предметом якого є поставка постачальником покупцеві продукції, номенклатура, обсяги строк поставки та ціни якої вказані у специфікаціях, доданих до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 2.1 Договору поставка товару здійснюється зі складу постачальника згідно з «ІНКОТЕРМС-2010», якщо інше не передбачено сторонами у відповідній специфікації.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що датою поставки продукції вважається дата до 3-х робочих днів з моменту отримання 100 % передоплати за продукцію.

Договір набирає чинності з дати його укладання (підписання) сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1 Договору).

Пунктом 9.6 Договору визначено, що цей договір та документи, які відправлені факсом чи електронною поштою, мають повну юридичну силу, погоджують права та обов`язки для сторін, можуть бути подані в судові інстанції як належні докази і не можуть заперечуватися стороною, від імені якої вони були відправлені.

Сторони повідомляють один одного про отримані документи електронним або факсимільним зв`язком шляхом надсилання електронного листа. Факсимільно відтворені підпис та печатка визнаються сторонами аналогами власноручного підпису або печатки, при цьому факсимільний підпис і печатка матимуть таку ж силу, як і справжній підпис уповноваженої особи.

27.03.2020 сторони підписали специфікацію № 1 до Договору, відповідно до умов якої постачальник зобов`язався поставити покупцю карбамід на суму 78000,00 протягом 3-х робочих днів.

27.03.2020 покупець сплатив постачальнику 39000,00 грн. та гарантував сплату ще 39000,00 після завантаження товару.

Водночас, відсутні докази внесення сторонами змін у належній формі (статті 207, 654 ЦК України) до умови Договору щодо здійснення 100% попередньої оплати товару, з огляду на що настання у відповідача обов`язку постачання зумовлено виконанням позивачем обов`язку 100 % передоплати за продукцію (п. 2.3 Договору).

Після отримання частини з визначених Договором коштів (39000,00 грн.) товариство з обмеженою відповідальністю «НОРФОЛК ЛТД» повідомило позивача (лист без дати) про неможливість виконання ним зобов`язань за Договором, запропонувавши за вимогою останнього повернути отримані кошти у розмірі 39000,00 грн.

Відповідні вимоги позивачем адресовані відповідачу 02.04.2020 та 06.04.2020.

Такі дії сторін свідчать про розірвання ними Договору за згодою сторін, і воля сторін про розірвання Договору зафіксована у наведених вище листах. Пропозиція відповідача про повернення коштів у зв`язку з неможливістю виконання Договору є відмовою від Договору, і позивач, погодившись на повернення коштів, акцептував відсутність власного інтересу у його подальшому виконанні, тобто схвалив таке припинення правовідносин. Отже, обмінявшись листами, сторони у письмовій формі, відповідно до вимог ст. 207 ЦК України, вчинили правочин, яким з 02.04.2020 розірвали Договір. З огляду на це, оскільки на час звернення з позовом до суду (30.04.2020) Договір розірвано за згодою сторін, підстави для його розірвання за рішенням суду відсутні. А тому вимога про розірвання Договору не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняється.

Наслідком припинення Договору є відсутність правових підстав для володіння коштами в частині невиконаного зобов`язання. Таким чином, виходячи з приписів п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, вимоги про стягнення 39000,00 грн. є обґрунтованими.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що за порушення строків поставки товару по договору постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 5% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день затримки його поставки.

Розірвавши Договір сторони припинили обов`язок відповідача щодо постачання товару, що, в свою чергу, свідчить про неможливість покладення на нього відповідальність за таке непостачання після розірвання Договору.

Нараховуючи позивачем пені на підставі п. 8.3 Договору за несвоєчасне повернення 39000 грн. не узгоджується зі змістом та підставами нарахування санкції, передбаченої цим пунктом, оскільки відповідальність, яка ним запроваджена, не стосується порушення грошового зобов`язання. Таким чином, суд відмовляє в частині стягнення 40950,00 грн. пені.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача з вимог про розірвання Договору та про стягнення 40950,00 грн. , на відповідача з вимог про стягнення 39000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов фермерського господарства «ВЕСТ-ФЕНІКС» до товариства з обмеженою відповідальністю «НОРФОЛК ЛТД».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НОРФОЛК ЛТД» (Печерський узвіз 3, м. Київ, 01601, код 42536159) на користь фермерського господарства «ВЕСТ-ФЕНІКС» (вул. 17-го Вересня 1Б, село Рівне, Любомльський район, Волинська область, 44332, код 39645165) 39000,00 грн. боргу, 1025,37 грн. судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун