ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. Справа№ 910/3094/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.06.2020

у справі № 910/3094/20 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 6 280, 64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про стягнення 6 280,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань у частині дотримання встановлених строків доставки вантажу, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 6 280,64 грн., а також суму судового збору у розмірі - 2 102,00 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 4 000,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/3094/20 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» суму збитків у сумі 6 280 ,64 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 2 102, 00 грн та витрати на правову допомогу 1000,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 6 280 64 грн. штрафу.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/3094/20 в частині відмови у стягненні 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. у решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» зводяться до того, що суд першої інстанції вийшов за межі наданих господарським процесуальним законодавством повноважень, порушив норми процесуального права. Неправильно застосував норми матеріального права, у результаті чого безпідставно зменшив витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того, не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/3094/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» зводяться до того, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим судом з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2020 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2020 для розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/3094/20.

Відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/3094/20.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/3094/20 об`єднано в одне апеляційне провадження, роз`яснено учасникам справи, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі № 910/3094/20 буде розглянуто без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» у відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» просить залишити її без задоволення.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» у відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» просить залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», як замовником та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», як перевізником укладено договір №07153/ПЗ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

24.08.2019 Відповідачем згідно із залізничними накладними № 42147710 прийнято до перевезення зі станції Одеса-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Рогатин Львівської залізниці; одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».

25.08.2019 Відповідачем згідно із залізничними накладними № 42198473, №42207357, №42207308, № 42207365 прийнято до перевезення зі станції Одеса-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку.Станція призначення - Рогатин Львівської залізниці; одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».

25.08.2019 Відповідачем згідно із залізничними накладними № 42188854 прийнято до перевезення зі станції Одеса-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Рогатин Львівської залізниці; одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».

27.08.2019 Відповідачем згідно із залізничними накладними № 42263871, №42293803, №42293811, № 42293787 прийнято до перевезення зі станції Чорноморська (для ТІС) Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку.Станція призначення - Рогатин Львівської залізниці; одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».

Позивач зазначає, що зазначений вантаж доставлений відповідачем з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, що підтверджується календарним штемпелем на залізничних накладних.

Позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та заявив до стягнення з відповідача штраф у загальному розмірі 6 280,64 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав у повному обсязі, обґрунтовував свою позицію положеннями Статуту залізниць України, «Правилами перевезень вантажів». Стосовно вимог позивача про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу заперечив щодо їхнього розміру, вважав його неспівмірним, як докази надав копію позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» з ідентичним даному позову змістом та зазначив про існування декількох однотипних позовних заяв.

З урахуванням наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Як підтверджується матеріалами справи, 24.08.2019 Акціонерним товариством «Українська залізниця» зі станції Одеса-Порт Одеської залізниці до станції призначення - Рогатин Львівської залізниці згідно із залізничними накладними № 42147710 прийнято до перевезення вантаж (одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»); календарний штемпель станції призначення - 04.09.2019; відстань перевезення - 709 км.

25.08.2019 Акціонерним товариством «Українська залізниця» зі станції Одеса-Порт Одеської залізниці до станції призначення - Рогатин Львівської залізниці згідно із залізничними накладними № 42198473, №42207357, №42207308, № 42207365 прийнято до перевезення вантаж (одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»); календарний штемпель станції призначення - 03.09.2019; відстань перевезення - 709 км.

25.08.2019 Акціонерним товариством «Українська залізниця» зі станції Одеса-Порт Одеської залізниці до станції призначення - Рогатин Львівської залізниці згідно із залізничними накладними № 42188854 прийнято до перевезення вантаж (одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»); календарний штемпель станції призначення - 04.09.2019; відстань перевезення - 709 км.

27.08.2019 Акціонерним товариством «Українська залізниця» зі станції Чорноморська (для ТІС) Одеської залізниці до станції призначення - Рогатин Львівської залізниці згідно із залізничними накладними №42263871, №42293803, №42293811, №42293787 прийнято до перевезення вантаж (одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»); календарний штемпель станції призначення - 04.09.2019; відстань перевезення - 770 км.

Згідно з пунктами 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст. 133 Статуту, передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 1.1 «Правил обчислення термінів доставки вантажу» (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до пункту 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з п. 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (пункт 2.10. Правил).

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, за наслідком аналізу наведених вище норм законодавства, зазначається, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Так, за залізничними накладними №42198473, № 42207357, №42207308, № 42207365 згідно штемпеля станції відправлення, вантаж прийнятий до перевезення 25.08.2019. Вантаж доставлений залізницею та виданий одержувачу 03.09.2019, що підтверджується відмітками в графах 51залізничної накладної. Дата початку строку доставки 26.08.2019. Норма доставки: 4 доби на відстань 709 км (одна доба на кожні повні та неповні 200 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) = 5 діб. Отже, граничним терміном доставки вантажу з урахуванням відстані перевезення є 30.08.2019.

Проте, вантаж згідно з залізничними накладними №42198473, №42207357, № 42207308, № 42207365 доставлено 03.09.2019.

Порушення відповідачем строку доставки вантажу на 3 доби, у відповідності до ст.116 Статуту є підставою для нарахування штрафу у розмірі 20% від суми провізної плати.

Відповідно до розрахунку позивача сума штрафу за залізничними накладними №42198473, № 42207357, № 42207308, № 42207365 становить по 688,40 грн за кожну зазначену залізничну накладну.

За залізничною накладною №42147710 згідно штемпеля станції відправлення, вантаж прийнятий до перевезення 24.08.2019. Вантаж доставлений залізницею та виданий одержувачу 04.09.2019, що підтверджується відмітками в графі 51 залізничної накладної. Дата початку строку доставки 25.08.2019. Норма доставки: 4 доби на відстань 709 км (одна доба на кожні повні та неповні 200 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) = 5 діб. Отже, граничним терміном доставки вантажу з урахуванням відстані перевезення є 29.08.2019.

Натомість, як зазначено вище, вантаж згідно із залізничною накладною №42147710 доставлено 04.09.2019.

Порушення відповідачем строку доставки вантажу на 5 діб, у відповідності до ст. 116 Статуту є підставою для нарахування штрафу у розмірі 30% від суми провізної плати.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за залізничною накладною №42147710 становить по 1 032,60 грн за зазначену залізничну накладну.

За залізничною накладною №42188854 згідно штемпеля станції відправлення, вантаж прийнятий до перевезення 25.08.2019. Вантаж доставлений залізницею та виданий одержувачу 04.09.2019, що підтверджується відмітками в графі 51 залізничної накладної. Дата початку строку доставки 26.08.2019. Норма доставки: 4 доби на відстань 709 км (одна доба на кожні повні та неповні 200 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) = 5 діб. Отже, граничним терміном доставки вантажу з урахуванням відстані перевезення є 30.08.2019.

Натомість, як зазначено вище, вантаж згідно з залізничною накладною №42147710 доставлено 04.09.2019.

Порушення відповідачем строку доставки вантажу на 4 доби, у відповідності до ст.116 Статуту є підставою для нарахування штрафу у розмірі 30% від суми провізної плати.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за залізничною накладною №42188854 становить 1 032,60 грн за зазначену залізничну накладну.

За залізничними накладними №42263871, № 42293803, № 42293811, №42293787 згідно штемпеля станції відправлення, вантаж прийнятий до перевезення 27.08.2019. Вантаж доставлений залізницею та виданий одержувачу 04.09.2019, що підтверджується відмітками в графі 51 залізничної накладної. Дата початку строку доставки 28.08.2019. Норма доставки: 4 доби на відстань70 км (одна доба на кожні повні та неповні 200 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) = 5 діб. Отже, граничним терміном доставки вантажу з урахуванням відстані перевезення є 01.09.2019.

Проте, вантаж згідно з залізничними накладними №42263871, №42293803, № 42293811, № 42293787 доставлено 04.09.2019.

Порушення відповідачем строку доставки вантажу на 4 доби, у відповідності до ст.116 Статуту є підставою для нарахування штрафу у розмірі 30% від суми провізної плати.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за залізничними накладними №42263871, № 42293803, № 42293811, № 42293787 становить по 365,46 грн за кожну зазначену залізничну накладну.

Таким чином, загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до розрахунку позивача становить 6 280, 64 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу є обґрунтованим, арифметично правильним та відповідає обставинам справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилався на те, що вагони вивезено зі станції пізніше ніж через добу з моменту повідомлення про їх прибуття, що є підставою для звільнення залізниці від сплати штрафу на підставі ч. 2 ст. 116 Статуту.

Колегія суддів погоджується із оцінкою судом першої інстанції вказаних заперечень відповідача як безпідставних та необґрунтованих, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 116 Статуту, штраф за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Однак, матеріалами справи підтверджується, що розкредитування перевізних документів на вантаж, що прибув, здійснено позивачем в межах строку, встановленого приписами ст. 116 Статуту.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для звільнення відповідача від сплати штрафу, передбаченого за несвоєчасну доставку вантажів, відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 6 280,64 грн. штрафу.

Оскільки відповідачем не надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження майнового стану, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, суд першої інстанції правомірно залишив без задоволення заявлене відповідачем у відзиві клопотання про зменшення розміру штрафу.

З огляду на вище наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд правомірно задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 6 280, 64 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 4 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2020; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1002411 від 21.02.2020, виданий на ім`я адвоката Накоп`юка Я.В., акт виконаних робіт (наданих послуг) № 01-02/29 від 24.02.2020, рахунок на оплату № 01-02/29 від 24.02.2020 на суму 4000,00 грн; платіжне доручення №386 від 24.02.2020 на суму 4000,00 грн. копію свідоцтва про право Накоп`юка Ярослава Володимировича на зайняття адвокатською діяльністю.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідач у відзиві заперечив щодо заявлених позивачем витрат та просив відмовити позивачу у стягненні 4 000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката, посилаючись на те, що розмір витрат є неспівмірним.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи встановлені обставини, наведені норми Господарського процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи малозначність справи в розумінні Господарського процесуального кодексу України, а також те, що адвокатом надавались позивачу послуги в аналогічних судових справах, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За наведених обставин, колегія суддів визнає обгрунтованим зменшення судом першої інстанції заявленої позивачем суми за надання правничої допомоги позивачу у справі №910/3094/20 до 1 000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Тернопільська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/3094/20 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/3094/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім