ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 р. Справа № 917/503/20

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши матеріали

за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008,

до Полтавської міської ради, вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до відповідача - Полтавської міської ради про стягнення грошових коштів.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

17.04.2020 року від відповідача Полтавської міської ради надійшли: відзив на позовну заяву від 13.04.2020 року № 04.2.2-20/2/837, клопотання про залишення позовної заяви без руху від 13.04.2020 року № 04.2.2-20/2/838, клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін від 13.04.2020 року № 04.2.2-20/839 та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а саме: Управління майном комунальної власності міста від 13.04.2020 року № 04.2.2/2/840.

Дослідивши матеріали справи № 917/503/20 та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ГПК України щодо подання позовних заяв, викладених в ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.06.2020 року залишено позовну заяву без руху та надано Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго" строк для усунення недоліків.

16.06.2020 року представник позивача супровідним листом № 29-17/998 від 16.06.2020 року (вх. № 6360) надав суду копію довіреності від 10.02.2020 року № 29-14/42-1 видану адвокату Даніловій Наталії Ніківні та засвідчену В.о генерального директора І.А. Процай.

Враховуючи усунення недоліків позовної заяви, розгляд справи слід продовжити, відповідно до приписів ч. 12 ст. 176 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.06.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача від 13.04.2020 року за № 04.2.2-20/2/839 про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін виходячи з того, що частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи (малозначними справами є, зокрема, справи, в яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відтак, враховуючи ціну позову 10 456,79 грн. та характер спірних правовідносин, суд вирішив за недоцільне призначати дану справу до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Також, ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.06.2020 року суд задовольнив клопотання відповідача від 13.04.2020 року № 04.2.2/2/840 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління майном комунальної власності міста.

Від третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управлінням майном комунальної власності міста надійшли до суду пояснення за № 01-05/01.1-10/1239-51 від 01.07.2020 року, в яких воно просить відмовить в задоволенні позовних вимог.

Рішення приймається з врахуванням вимог ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі матеріали, суд встановив:

27.08.2018 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" листом № 30.1-01/1770 направило на адресу Полтавської міської ради проект договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4553 «С» на нежитлове приміщення в житловому будинку по вул. Шведська, 18 у м. Полтаві.

Вказаний проект договору був розглянутий Управлінням майном комунальної власності міста (лист № 01-05/01.1-10/1242 від 18.09.2018 р.), яке повідомило Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про відсутність у Управління повноважень на підписання даного договору, внаслідок чого повернуло його без розгляду.

21.06.2019 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" звернулось до Управління майном комунальної власності міста із запитом за № 30.1-13/1164 надати інформацію щодо приміщення в житловому будинку за адресою вул. Шведська, 18 у м. Полтава, площею 28,8 кв. м.

24.06.2019 року Управління майном комунальної власності міста листом від 24.06.2019 року за № 01-05/01.1-10/1042 повідомило позивача, що нежитлове приміщення в житловому будинку по вул. Шведській, 18 у м. Полтава, площею 28,8 кв. м. є вільним та надало копію технічного паспорта вказаного приміщення.

02.07.2019 року позивач повторно (лист № 30.1-13/1236 від 02.07.2019 року) направив на адресу Полтавської міської ради проект договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4553 «С» на нежитлове приміщення площею 28,8 кв. м. у житловому будинку по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві, який також було розглянуто Управлінням майном комунальної власності міста (лист 25.07.2019 року № 01-05/01.1-10/1119) та повернуто його без розгляду у зв`язку з відсутністю повноважень на підписання.

За таких обставин, Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" вважаючи, що відповідач - Полтавська міська рада, як власник нежитлового приміщення по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві є споживачем наданої підприємством теплової енергії, безпідставно ухиляється від укладання договору на умовах запропонованих теплопостачальною організацією, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 10 456,79 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач, у відзиві на позов заперечує проти задоволення позовних вимог вказуючи, що договір між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Полтавською міською радою на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води до нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві не укладався, у зв`язку з чим відповідач не є споживачем наданої позивачем теплової енергії.

Також посилається на обставини встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 28.02.2019 року та постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 року у справі № 917/1341/18 за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Полтавської міської ради, третя особа: Управління майном Полтавської міської ради про визнання укладеним Договору № 4553 «С» на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Полтавською міською радою разом з Додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача на нежитлове приміщення по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління майном комунальної власності міста в поданих до суду поясненнях зазначає, що Управління та Полтавська міська рада не є власниками, балансоутримувачами (управителями) нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві, не користуються вказаним приміщенням, внаслідок чого визначення Полтавської міської ради споживачем теплової енергії є безпідставним.

Враховуючи все вище зазначене, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 10 456,79 грн. заборгованості.

При винесенні рішення, суд виходив з наступного:

У відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 275 Господарського Кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Вказана норма конкретизована в пункті 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 згідно з яким користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (пункт 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198).

Таку ж правову дефініцію використано і в статті 1 Закону України "Про теплопостачання", а саме, що споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства вказує на імперативність припису щодо відпуску теплової енергії виключно за наявності укладеного договору між теплопостачальною організацією та споживачем.

Разом з тим, рішенням господарського суду Полтавської області від 28.02.2019 року у справі № 917/1341/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 року, відмовлено Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Полтаватеплоенерго" у задоволенні позову до Полтавської міської ради про визнання укладеним Договору № 4553 «С» на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та Полтавською міською радою разом з Додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача на нежитлове приміщення в житловому будинку по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві.

Відтак, за відсутності укладеного договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води на нежитлове приміщення в житловому будинку по вул. Шведській, 18 м. Полтаві та з огляду на приписи ч. 2 ст. 275 Господарського Кодексу України позивач мав припинити постачання теплової енергії до зазначеного нежитлового приміщення.

При цьому суд враховує ту обставину, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" протягом 2018-2019 рр. було достовірно відомо, що дане нежитлове приміщення є вільним і не використовується жодною юридичною чи фізичною особою, в том числі і відповідачем.

Твердження позивача щодо неможливості припинення постачання теплової енергії до нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві, оскільки це приміщення не є відокремленим від житлового будинку в цілому та не може бути відключеним від централізованої системи опалення (теплопостачання) будинку суд оцінює критично, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вказаної обставини та не наведено нормативно-правого обґрунтування неможливості вчинення таких дій.

Натомість, надані позивачем докази не дають змоги суду ідентифікувати споживача теплової енергії поставленої Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. Шведській, 18 у м. Полтаві.

Наданий позивачем розрахунок кількості фактично спожитої теплової енергії нежитлового приміщення по вул. Шведській, 18 у м. Полтава та акти перевірки системи теплопостачання, в яких зафіксовано дати подачі у систему та припинення його подачі не визначають особу споживача вказаної енергії, а лише констатують факт постачання теплової енергії та визначають обсяг її постачання.

Також суд вважає неспроможними посилання позивача на частину 6 статті 19 та ч. 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" та пункти 23, 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. (ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання")

Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 визначено, що споживач зобов`язаний дотримуватися вимог договору, а саме вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Визначені нормами вказаного спеціального законодавства обов`язки можуть покладатися виключно на споживача особу з якою укладеною відповідний договір і яка є споживачем наданої теплової енергії, тоді як Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" вказані обставини відносно відповідача Полтавської міської ради не доведені.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, судові витрати в розмірі 2 102,00 грн. покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Копії рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 04.09.2020 року.

Суддя Білоусов С. М.