ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2020 р. Cправа № 902/94/14

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України"

до: Приватного підприємства "Гурівецьке"

про стягнення 1 774 546,48 грн

за участю :

від ПП "Гурівецьке": Кучерява І.П., за ордером

В С Т А Н О В И В :

25.03.2014 року Господарським судом Вінницької області було прийнято рішення у справі № 902/94/14, яким частково задоволено позов та вирішено стягнути з Приватного підприємства "Гурівецьке" на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" 335 852 грн - боргу, 65 000 грн - штрафу, 35000 грн - договірної санкції за недопоставку і порушення строків поставки товару, 3 533 грн 35 коп. - 24% річних за порушення грошових зобов`язань, судових витрат на судовий збір в сумі 35 490 грн 93 коп..

11.04.2014 року на виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ.

В подальшому, від Приватного підприємства "Гурівецьке" до суду надійшла заява №41 від 06.08.2020 року (вх. № 01-34/6912/20) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі № 902/94/14.

Ухвалою суду від 20.08.2020 року було призначено вищевказану заяву до розгляду в судовому засіданні на 10.09.2020 року.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року вирішено судове засідання провести в режимі відеоконференції; доручено Деснянському районному суді м. Києва забезпечити проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції за участю представника Акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України".

08.09.2020 року до суду від стягувача надійшли письмові пояснення № 130-2-19/3361 від 03.09.2020 року, в яких зазначено про передчасність визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у даній справі, оскільки на даний час тривають судові оскарження у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке". Також, у поясненнях повідомлено, що боржником на рахунок стягувача було перераховано 476 094,28 грн.

В судове засідання 10.09.2020 року з`явилась представник заявника. Представник стягувача в судове засідання не з`явився.

Поряд цим, 10.09.2020 року на електронну адресу суду від Деснянського районного суду м. Києва надійшов лист № 11/153/2020 від 07.09.2020 року з повідомленням про те, що у зв`язку з складною епідеміологічною ситуацією, спричиненою поширенням на території України короновірусу Covid-19 та внесеними змінами до Постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211, відеоконференцзв"язок у суді до закінчення карантину здійснюється лише в частині проведення судових засідань кримінальних проваджень. Заявки по справам адміністративного, цивільного та господарською проваджений до 31.10.2020 на Web-порталі "Бронювання системи відеоконференцзв"язку" будуть відхилені.

Відтак, враховуючи наведене вище, судове засідання проведено у звичайному режимі.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ГПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

В ході розгляду справи, представник відповідача підтримала заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та просила її задоволити.

Суд, заслухавши представника відповідача, розглянувши подану заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

04.08.2020 року на адресу заявника надійшла постанова про поновлення виконавчих дій від 22.07.2020 року з виконавчого провадження № 43883991, а саме - виконання наказу Господарського суду Вінницької області № 902/94/14 від 11.04.2014 року про стягнення з ПП "Гурівецьке" на користь ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 335 852 грн. - боргу, 65 000 грн. - штрафу, 35 000 грн. - договірної санкції за недопоставку і порушення строків поставки товару, 3 533,35 грн. - 24% річних за порушення грошових зобов`язань, судових витрат на судовий збір в сумі 35490,93 грн.

Поряд з цим, за переконанням боржника, виконавчий документ є таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.03.2014 року зменшено позовні вимоги щодо штрафу із суми 995000 грн. до 65000 грн., щодо договірної санкції із 210940 грн. до 35 000 грн. Позов задоволено в сумі 335 852 грн. - боргу, 65 000 грн. - штрафу, 35 000 грн. - договірної санкції за недопоставку і порушення строків поставки товару, 3 533 грн. 35 коп. - 24% річних за порушення грошових зобов`язань. У вимогах про стягнення 229 221 грн. 13 коп. - 24 % річних відмовлено. Судові витрати на судовий збір в сумі 35 490 грн. 93 коп. покладено на відповідача. Стягнуто з ПП "Гурівецьке" на користь ПАТ "Державна продовольчо - зернова корпорація України" 335 852 грн. - боргу, 65 000 грн. - штрафу, 35 000 грн. - договірної санкції за недопоставку і порушення строків поставки товару, 3 533,35 грн. - 24% річних за порушення грошових зобов`язань, судових витрат на судовий збір в сумі 35490, 93 грн.

11.04.2014 року Господарським судом Вінницької області видано наказ на виконання рішення суду у справі № 902/94/14, на підставі якого органом виконавчої служби розпочато виконавче провадження № 43883991.

Поряд з цим, 12.06.2014 року ухвалою Господарського суду Вінницької області порушено провадження у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке", яку було скасовано постановою Рівненського апеляційного господарського сулу від 22.07.2014р., а справу №902/637/14 направлено на розгляд до господарського суду Вінницької області на стадію підготовчого засідання.

23.10.2014 року ухвалою господарського суду Вінницької області порушено провадження у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке".

У зв`язку з порушенням провадження у справі №902/637/14 про банкрутство, виконавче провадження було зупинено.

Водночас, в межах справи №902/637/14 до господарського суду із заявами про кредиторські вимоги до боржника звернулись стягувачі, в тому числі ПАТ "Державна продовольчо - зернова корпорація України".

Так, до суду надійшла заява ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" №2-1-10/412 від 03.11.2014 року про грошові вимоги до боржника з додатками. Вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" обґрунтовані рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.03.2014 року по справі № 902/94/14, згідно якого з ПП "Гурівецьке" підлягає стягненню на користь ПАТ "ДПЗКУ" 335 852,00 грн. боргу, 65 000,00 грн. - штрафу, 35 000,00 грн. - договірної санкції за недопоставку і порушення строків поставки товару, 3 533,35 грн. - 24% річних за порушення грошових зобов`язань, судових витрат на судовий збір в сумі 35 490,93 грн., що загалом складає 474 876,28 грн. Крім того, у заяві ПАТ "ДПЗКУ" просило відшкодувати сплачений судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Ухвалою суду від 16.07.2014 року визнано ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" конкурсним кредитором у справі № 902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" із сумою вимог 474 876,28 грн (335 852,00 грн боргу - 4 черга задоволення, 65 000,00 грн штрафу - 6 черга задоволення, 35 000 грн договірної санкції за недопоставку і порушення строків поставки товару - 6 черга задоволення, 3 533,35 грн 24 % річних за порушення грошових зобов`язань - 4 черга задоволення, 35 490,93 грн судових витрат на судовий збір - 4 черга задоволення) та 1 218,00 грн судового збору за подання заяви до суду - 1 черга задоволення вимог кредиторів.

Вимоги погашено у повному обсязі у сумі 476 094, 28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1483 від 23.10.2018 року.

В ході розгляду справи №902/637/14, ПП "Гурівецьке" 23.10.2018 року було погашено повністю вимоги всіх конкурсних кредиторів, в тому числі й вимоги ПАТ "Державна продовольчо - зернова корпорація України", що підтверджується платіжним дорученням та встановлено ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.03.2020 року, яку залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 року.

Також заявник вказує, що у квітні 2014 році було відкрито виконавче провадження, у червні 2014 року виконавче провадження було зупинено, у зв`язку з порушенням справи про банкрутство, примусового стягнення не здійснювалось, у 2018 році боржником погашено заборгованість ( у межах справи про банкрутство, в той час як виконавче провадження було зупинено); у березні 2020 року закрито провадження у справі про банкрутство, натомість у липні 2020 року винесено постанову про поновлення виконавчого провадження про стягнення коштів з боржника на користь стягувана.

Оскільки заборгованість погашено боржником у повному обсязі в ході розгляду справи №902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке", відтак, зобов`язання припинено та обов`язок боржника сплачувати стягувану кошти за наказом №902/94/14 від 11.04.2014 року - відсутній.

Наведене є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у відповідності до приписів ч.2 ст. 328 ГПК України.

Враховуючи викладене, заявник просить суд визнати наказ № 902/94/14, виданий 11.04.2014 року Господарським судом Вінницької області таким, що не підлягає виконанню.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Як встановлено судом, в ході процедури банкрутства ПП "Гурівецьке", за змістом ухвали Господарського суду Вінницької області від 05.03.2020 року по справі №902/637/14, вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" погашені боржником у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1483 від 23.10.2018 року.

Також, судом з`ясовано, що кредиторські вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" були заявлені у справі № 902/637/14 на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2014 року по справі № 902/94/14.

При цьому, на момент розгляду даної заяви, згідно відомостей із комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 року, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05.03.2020 року у справі № 902/637/14 залишено без змін.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, заявником додано до заяви завірені копії ухвали суду від 05.03.2020 року по справі № 902/637/14 та платіжного доручення № 1483 від 23.10.2018 року.

Також, судом встановлено, що 10.08.2020 року до суду надійшла постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 05.08.2020 року про закінчення виконавчого провадження № 43883991 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 11.04.2014 року у справі № 902/94/14, в зв`язку із оплатою боржником боргу у повному обсязі.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі № 910/8665/17, підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц.

За змістом постанови Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі № 910/9026/13, в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

З врахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що зазначені вище постанова Відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження та обставини, наведені у письмовому поясненні стягувача від 03.09.2020 року, також свідчать про відсутність заборгованості боржника перед стягувачем, яка підлягала оплаті за наказом суду у даній справі та є підставою для визнання відповідного виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в силу приписів ч. 2 ст. 328 ГПК України.

Поряд з цим, підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є встановлення судом факту припинення обов`язку боржника щодо оплати боргу останнім перед стягувачем та наявність постанови Відділу примусового виконання рішень про закінчення виконавчого провадження не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки підстави для такого визнання визначенні ч. 2 ст. 328 ГПК України та встановленні судом у справі № 902/1513/13.

Враховуючи, що відповідачем - ПП "Гурівецьке" погашено повністю заборгованість перед ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", яка була встановлена рішенням суду від 25.03.2014 року у справі № 902/94/14, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання наказу суду від 11.04.2014 року, виданого на виконання відповідного судового рішення у цій справі, таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заяви ПП "Гурівецьке" № 41 від 06.08.2020 року (вх. № 01-34/6912/20) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі №902/94/14.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 18, 42, 73-79, 86, 232-236, 242, 326, 328 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву Приватного підприємства "Гурівецьке" № 41 від 06.08.2020 року (вх. № 01-34/6912/20) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі № 902/94/14.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Вінницької області від 11.04.2014 року у справі № 902/94/14.

3. Копію ухвали надіслати сторонам згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - Позивачу (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033);

3 - відповідачу (вул. Жовтнева, 86, с. Гурівці, Козятинський район, Вінницька область, 22124).