ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 Справа № 917/862/20

м. Полтава

За позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область, 36008

до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм", вул. Горбанівська, 2, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751

про стягнення грошових коштів

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Рішення приймається 09.09.2020, з врахуванням процесуальних строків, які були продовжені відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцевих положень" ГПК України.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - позивач/ Полтавське ОКВПТГ "Полтаватеплоенерго") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" (далі - відповідач/ Полтавське ОКП "Полтавафарм") 92717,39 грн., в тому числі 64733,54 грн. основного боргу, 27738,65 грн. пені, 227,45 грн. 3% річних та 17,75 грн. втрат від інфляції. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 4212 "С" на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.06.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Копія ухвали суду 01.06.2020 була вручена представнику відповідача 15.06.2020, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Основним напрямком діяльності Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів на території м. Полтави та районів Полтавської області.

Позивач є суб`єктом природної монополії (суміжного ринку) та діє на підставі виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, ліцензій на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування і постачання теплової енергії.

Також відповідно до чинного законодавства, позивач є теплогенеруючою, теплопостачальною та теплотранспортуючою організацією в розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», як суб`єкт господарської діяльності, який має у власності або у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

01.09.2016 між позивачем (теплопостачальна організація за договором) та відповідачем (споживач за договором) було укладено договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води за № 4212 "С" (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи), згідно п. 1 якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати теплову енергією у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщення споживача до межі розподілу балансової належності теплової мережі будинку по вул. Шевченка, 23 - нежитлове приміщення (аптека № 108).

Згідно пункту 18 Договору облік споживання теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання нежитлового приміщення споживача проводиться вузлом обліку теплової енергії та гарячої води.

Зняття показань з вузла обліку. теплової енергії та гарячої води проводяться споживачем і передаються теплопостачальній організації до 25 числа кожного місяця у письмовій формі, по телефону, або факсом, або надсилаються на електронну адресу, з обов`язковим наступним підтвердженням у письмовій формі, за підписом уповноваженої особи та скріпленим печаткою, за наявності.

При наявності засобів дистанційної передачі параметрів показники вузла обліку теплової енергії та гарячої води знімаються підприємством протягом розрахункового місяця, не пізніше 25-го числа розрахункового місяця, згідно яких проводяться нарахування (п. 20 Договору).

Згідно п. 38 Договору розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії. Оплата за опалення і гаряче водопостачання проводиться за фактично використану кількість теплової енергії.

Всі розрахунки по даному Договору проводяться на підставі рахунка, виписаного теплопостачальною організацією споживачу з обов`язковим застосуванням діючих тарифів (п. 39 Договору).

Факт отримання споживачем теплової енергії фіксується щомісячно Актом приймання-передачі теплової енергії, який складається сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і Договору. У разі неповернення споживачем Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-денний термін, як це передбачено пунктом 12 Договору, він, підписаний теплопостачальною організацією в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання споживачу теплової енергії (п. 40 Договору).

Споживач зобов`язується сплачувати за теплову енергію у строк до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим з урахуванням суми проміжних платежів. Споживач може проводити попередню оплату за місяць, наступний за розрахунковим. Якщо підстава платежу в платіжних документах не зазначена, теплопостачальна організація зараховує кошти в погашення заборгованості за спожиту теплову енергію, отриману в минулі періоди (п. 41 Договору).

Позивач зазначає, що в порушення умов Договору відповідачем за період з 01.11.2019 по 29.02.2020 не проведено оплати за отриману теплову енергію на опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 64 733,54 грн.

Нарахування по вказаному об`єкту проводяться відповідно до показів вузлів обліку теплової енергії та гарячої води, які встановлено в приміщенні по вул. Шевченка, 23 (23-д) в аптеці № 108, що допущені до експлуатації (копії актів допуску до експлуатації комерційних вузлів обліку теплової енергії - в матеріалах справи).

На підтвердження обсягів спожитої відповідачем теплової енергії та гарячої води позивачем надано копії показань приладів обліку теплової енергії, які надавалися відповідачем позивачу, а також копії актів приймання-передачі теплової енергії:

- № АВ-15153 від 30.11.2019 на суму 8873,80 грн. (підписано обома сторонами);

- № АВ-20245 від 31.12.2019 на суму 19690,45 грн.;

- № АВ-3423 від 31.01.2020 на суму 24834,11 грн.;

- № АВ-6942 від 29.02.2020 на суму 11335,18 грн.

При цьому, акти за грудень 2019 року та січень-лютий 2020 року не підписані відповідачем. Проте, оскільки позивачем надано докази надіслання вказаних актів разом із рахунками на адресу відповідача (копії реєстрів згрупованих поштових відправлень), такі акти відповідно до п. 40 Договору, підписані теплопостачальною організацією в односторонньому порядку, вважаються оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджують факт надання споживачу теплової енергії.

Також позивачем надано копії рахунків виставлених відповідачу за період з листопада 2019 року по лютий 2020 року.

Згідно п. 42 Договору у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1,0% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги", а також стягуються 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України.

Керуючись вказаними умовами Договору позивач нарахував відповідачу за період з 10.12.2019 по 10.03.2020 пеню на суму 27738,65 грн. та 3% річних на суму 227,45 грн., а також інфляційні втрати за січень 2020 року на суму 17,75 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача 64733,54 грн. основного боргу, 27738,65 грн. пені, 227,45 грн. 3% річних та 17,75 грн. втрат від інфляції.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовується наявність у відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по лютий 2019 року у розмірі 64733,54 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 64733,54 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно п. 42 Договору у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1,0% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги", а також стягуються 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати, згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Позивачем на підставі п. 42 Договору та ст. 625 ЦК України заявлені до стягнення з відповідача нараховані за період з 10.12.2019 по 10.03.2020 пеня в розмірі 27738,65 грн. та 3% річних на суму 227,45 грн., а також інфляційні втрати за січень 2020 року на суму 17,75 грн. (відповідні розрахунки додані до позовної заяви).

Суд перевірив надані позивачем розрахунки та встановив, що при нарахуванні пені та річних на суму боргу за січень 2020 року позивачем допущено арифметичну помилку, за вказаний позивачем період на вказану суму боргу розмір річних становить 98,45 грн., а не 98,49 грн. як зазначає позивач.

Крім цього, при нарахуванні пені та річних за січень 2020 року позивачем не вірно визначено період нарахування. Так, умовами Договору визначено строк оплати теплової енергії - до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Позивач нараховує пеню та річні на борг за січень 2020 року з 10.02.2020, тоді як останній день оплати 09.02.2020 припадає на вихідний день (неділя) і відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку оплати є перший за ним робочий день, тобто 10.02.2020. Таким чином нарахування пені та річних на суму боргу за січень 2020 року розпочинаються з 11.02.2020.

Враховуючи викладене, судом здійснено перерахунок річних та пені і встановлено, що стягненню підлягає 27490,31 грн. пені та 225,35 грн. річних. В іншій частині стягнення пені та річних позов задоволенню не підлягає.

Також суд перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат і встановив його правильність. Позовні вимоги щодо стягнення 17,75 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" (вул. Горбанівська, 2, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751; ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська область, 36008; ) 64733 грн. 54 коп. основного боргу, 27490 грн. 31 коп. пені, 225 грн. 35 коп. річних, 17 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 2096 грн. 32 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук