ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2020 р. Справа №914/1179/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С

суддів Галушко Н.А.

Мирутенка О.Л.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІВА" б/н від 12.06.2020

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.05.2020 (суддя Крупник Р.В., повний текст ухвали складено 02.06.2020) про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову

у справі № 914/1179/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІВА", м.Луцьк

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "ВОЛДІ", м. Львів

до відповідача -2: ОСОБА_1 , м. Львів

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджет Мобайл", м. Львів

про визнання недійсним рішення учасника ТОВ "Торгово-виробнича компанія "ВОЛДІ" №1208/19-2 від 12.08.2019, акту приймання-передачі обладнання №1 від 12.08.2019, витребування з чужого незаконного володіння обладнання

за участі представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: Дудяк Р.А. - ордер серії ВС № 1030601 від 16.07.2020 року

від відповідача-2: Гурин В.А. - ордер серії ВС № 1034609 від 25.08.2020 року

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІВА" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «Торгово-виробнича компанія «ВОЛДІ», ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення учасника ТОВ «Торгово-виробнича компанія «ВОЛДІ»№1208/19-2 від 12.08.2019, акту приймання-передачі обладнання №1 від 12.08.2019, витребування з чужого незаконного володіння обладнання.

18.05.2020 ТзОв "Торговий дім "ВІВА" подало до суду першої інстанції заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту та заборони на відчуження рухомого майна (обладнання):

- формуючої машини, виробник ТОВ «ТехноШок НН», модель АS-275.2, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- вертикального холодильного тунелю, виробник ТОВ «ТехноШок НН», модель АS-275.2, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- холодильного компресора, виробник Віtzer, модель 4РСS-42Р, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

-темперзбірника, виробник ТОВ «ТехноШок НН», 2 тонни, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- темперзбірника, виробник ТОВ «ТехноШок НН», 2 тонни, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- темперзбірника, виробник ТОВ «ТехноШок НН», 2 тонни, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- темперзбірника, виробник ТОВ «ТехноШок НН», 2 тонни, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- темперзбірника, виробник ТОВ «ТехноШок НН», 2 тонни, 2006 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- жиротопки1000 кг., виробник УкрЮжМолпром, модель СВВ-1,25М, 2008 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- машини для намазування вафельних блоків, виробник Nagema, модель 38-704, 1985 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- холодильного тунелю 14 м. 2009 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- машини порізки вафельних блоків, 2009 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- глазурувальної машини, виробник ПП «ДАН», 2004 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- холодильного тунелю 10 м.(найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- турбоміксера для приготування вафельного тіста, виробник Franz Haaz Wien XXI, модель ТМ40, 2010 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

- печі вафельноїмарки Нааz, 1996 р.в. (найменування одиниці обладнання згідно акту №1 приймання-передачі від 12.08.2019);

2) заборони ТОВ «Торгово-виробнича компанія «ВОЛДІ» користуватися вказаним вище рухомим майном.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Торговий дім «ВІВА» про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивачем не було додано до заяви доказів, які підтверджують факт вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання (зокрема, в частині повернення обладнання) після подання позову до суду, як і не додано доказів, які б свідчили про використання відповідачем-1 обладнання не за призначенням та/або у спосіб, який дійсно може призвести до погіршення стану обладнання чи його частин на момент прийняття судом рішення у справі. Також, суд першої інстанції зазначив, що обрані позивачем способи забезпечення позову не відповідають принципу адекватності, оскільки їх застосування може призвести до зупинення господарської діяльності відповідача-1.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ТзОВ "Торговий дім "ВІВА" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.05.2020 скасувати в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження рухомого майна (обладнання) та вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони на відчуження спірного рухомого майна (обладнання).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано ствердив, що забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження не відповідає критерію адекватності. На думку скаржника, обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно безпосередньо пов`язаний з предметом спору і є співвідносним із заявленою вимогою про витребування цього майна. Вжиття вказаного заходу забезпечить можливість виконання рішення суду в разі задоволення позову по справі.

Також апелянт вважає, що висновок суду про те, що накладення арешту на майно (обладнання) може призвести до зупинення господарської діяльності ТзОВ «ТВК «Волді» є необґрунтованим, оскільки на думку позивача, накладення арешту на майно обмежує лише право відповідача - 1 розпоряджатися рухомим майном без позбавлення права володіння, користування, а тому не може спричинити збитки ТзОВ «ТВК» ВОЛДІ» чи призвести до зупинення господарської діяльності товариства.

ТзОВ «ТВК`ВОЛДІ» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.05.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є визнання недійсним рішення учасника ТОВ "Торгово-виробнича компанія "ВОЛДІ" №1208/19-2 від 12.08.2019, акту приймання-передачі обладнання №1 від 12.08.2019, витребування з чужого незаконного володіння обладнання.

Підставою для звернення позивача з позовом та заявою про забезпечення позову є факт неповернення орендарем ТОВ «Гаджет Мобайл» (попередня назва ТОВ «Шокобум») належного позивачеві обладнання (призначеного для виробництва кондитерських виробів) після закінчення дії договору оренди майна з правом викупу №03 від 03.01.2013 та передача вказаного обладнання ОСОБА_1 (яка являлася директором ТОВ «Шокобум» на момент укладення вказаного договору оренди та являється єдиним засновником ТОВ «ТВК» «ВОЛДІ») до статутного капіталу ТОВ «ТВК» «ВОЛДІ».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилається на те, що ТОВ «ТВК «ВОЛДІ» має можливість відчужити майно або розпорядитися ним іншим чином (наприклад, обтяжити), що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Крім того, ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначено, що за погодженням учасника та товариства зобов`язання зі сплати грошових коштів (по виплаті частки в статутному капіталі учасника який виходить) може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна. Апелянт вважає, що засновник (власник) ТОВ «ТВК «ВОЛДІ» може ініціювати процедури щодо відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «ТВК «ВОЛДІ», в результаті такого правочину майно товариства належатиме іншій особі. Невжиття судом заходів забезпечення позову, на думку позивача, дозволить відповідачам вчиняти інші дії, спрямовані на неправомірне передання майна у власність інших осіб.

Також, заявник вказує, що донедавна на веб-сайті http://chocoboom.com.ua містилася інформація про те, що виробництво кондитерських виробів проводиться за адресою: вул. Грушевського, 9 у смт. Колки, Маневицького р-ну Волинської обл. (що відповідає адресі розташування обладнання позивача) та інформація про те, що продавцем кондитерських виробів являється ТОВ «ТВК «ВОЛДІ». На даний час, інформація про місцезнаходження виробничих потужностей на сайті відсутня, як доказ цього додається роздруківка розділу «Угода користувача» з сайту http://chocoboom.com.ua здійснена станом на 13.05.2020. Відтак, позивач вважає, що наведене може вказувати на намагання ТОВ «ТВК «ВОЛДІ» приховати факт володіння та користування належним позивачу обладнанням.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст.137 ГПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Колегія суддів зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт того, що відповідачі мають намір чи вчиняють будь-які дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду.

Покликання заявника на відсутність на веб-сайті http://chocoboom.com.ua інформації про місцезнаходження виробничих потужностей, яка в свою чергу, донедавна була там розміщена, не може безпосередньо та за відсутності інших доказів, свідчити про намагання ТОВ «ТВК «ВОЛДІ» приховати факт користування спірним обладнанням та вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції необґрунтовано вказав, що накладення арешту на майно може призвести до зупинення господарської діяльності ТзОВ «ТВК ВОЛДІ», відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що висновок суду першої інстанції стосувався не способу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а способу забезпечення позову шляхом накладення заборони на використання обладнання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.05.2020 - залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІВА" відмовити.

2.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.05.2020 у справі № 914/1179/20 залишити без змін.

3.Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.09.2020

Головуючий суддя Скрипчук О.С.

Суддя Мирутенко О.Л.

Суддя Галушко Н.А.