ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

07.09.2020 Справа № 905/1626/20

Суддя господарського суду Донецької області Чернова О.В., розглянувши матеріали

позовної заяви: Фізичної особи - підприємця Мартинішина Олександра Євстафійовича, м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області

про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.09.2010, зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за №10573437 від 25.07.2015 укладеною в редакції позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Мартинішин Олександр Євстафійович, м. Маріуполь Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.09.2010, зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за №10573437 від 25.07.2015 укладеною в редакції позивача.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 07.09.2020 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1626/20.

Разом з позовними вимогами, позивач надав заяву б/н від 01.09.2020 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0481 га, кадастровий номер :04:012:0486, що розташована за адресою: проспект Будівельників 147 у Центральному районі міста Маріуполя, яка на підставі права власності (номер запису про право власності 10573221 від 25.07.2015) належить Маріупольській міській раді Донецької області, в тому числі шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам Юридичного департаменту Маріупольської міської ради, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта-земельної ділянки площею 0,0481 га, кадастровий номер :04:012:0486, що розташована за адресою: проспект Будівельників, 147 у Центральному районі міста Маріуполя, яка на підставі права власності (номер запису про право власності 10573221 від 25.07.2015) належить Маріупольській міській гал: Донецької області.

В обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову заявник зазначає про можливість здійснення відповідачем дій, спрямованих на припинення за позивачем права оренди земельної ділянки площею 0,0481 га, що є предметом договору оренди земельної ділянки від 17.09.2010, зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за №10573437 від 25.07.2015.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду наступне.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

При цьому, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача(ів) від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Проте, в супереч вищевикладеного, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також доказів наявності наміру відповідача чи вчинення будь-яких дій, спрямованих на припинення права оренди позивача.

З огляду на зазначене, суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову і здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо вжиття відповідних заходів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Мартинішина Олександра Євстафійовича, м. Маріуполь Донецької області про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0481 га, кадастровий номер :04:012:0486, що розташована за адресою: проспект Будівельників 147 у Центральному районі міста Маріуполя, яка на підставі права власності (номер запису про право власності 10573221 від 25.07.2015) належить Маріупольській міській раді Донецької області, в тому числі шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам плаз на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам Юридичного департаменту Маріупольської міської ради, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта-земельної ділянки площею 0,0481 га, кадастровий номер :04:012:0486, що розташована за адресою: проспект Будівельників, 147 у Центральному районі міста Маріуполя, яка на підставі права власності (номер запису про право власності 10573221 від 25.07.2015) належить Маріупольській міській гал: Донецької області. - відмовити.

Ухвала складена та підписана 07.09.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена у Східний апеляційний господарський суд в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова