ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020м. ДніпроСправа № 904/1368/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Головахи К.К., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Сухойван Любові Олександрівни, м. Дніпро

про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 83 917,22 грн.

Представники:

Від позивача Кутідзе А.М.,

Від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Сухойван Любові Олександрівни та просить суд стягнути заборгованість за договором суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 від 17.09.2019 у сумі 83 917,22 грн., яка складається з суми основного боргу - 80 814,00 грн., 20,47 грн. - інфляційних втрат, 3 082,75 грн. - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 від 17.09.2019 в частині оплати за орендоване приміщення.

Ухвалою від 12.03.2020 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

23.03.2020 відповідав надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив, та зазначив, що позивач і відповідач домовилися про те, що договір суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 17.09.2019 припиняється 19.12.2019, і 20.12.2019 відповідач звільнив приміщення. Відповідач вважає, що відсутність акту приймання-передачі приміщення не доводить, що приміщення використовувалось ним.

Відповідач вказує на те, що у зв`язку із тим, що позивач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, не забезпечив належне виконання своїх обов`язків, відповідач вирішив розірвати договір достроково і звільнив приміщення 20.12.2019, про що завчасно повідомив представників позивача (домовився про виїзд) і сплатив вартість оренди за 9 днів.

Також відповідач вказує на те, що на момент виїзду з приміщення ФОП Сухойван Л.О. так і не отримала інформацію, що підтверджує законність суборенди приміщення.

Відповідач звертає увагу на те, що з моменту укладення угоди, відповідач жодного разу не отримав від позивача офіційних рахунків на оплату послуг оренди. Кожного разу кошти надавались у готівковій формі, особам які мають відношення до позивача, але відповідач вважає, що це не точно.

Відповідно до п. 10.8 договору по факту наданих послуг сторони домовились складати Акт наданих послуг та направляти його через систему електронного документообігу «Вчасно». Жоден з таких документів не надсилався, не складався і як результат - не існує. За період з 20.12.2019 і далі такі документи відповідачеві не надавались.

Крім того, відповідач вказує на те, що договір підписала невідома йому особа з боку орендаря. Довіреність до договору не надавалася, в договорі і в акті статус підписанта не вказаний. Враховуючи хитку позицію позивача, відповідачем не надавалися кошти за останній місяць оренди та відповідач завчасно повідомив позивача про факт виїзду і покинув приміщення 20.12.2019.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує і на те, що аналіз документів вказує на те, що договір, в`язаний у п. 1.2. договору, фактично укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , що, на думку відповідача, вказує на те, що позивач не є добропорядним і добросовісним орендодавцем.

Також відповідач у відзиві на позов просить стягнути з позивача 12 050,00 грн. витрат на правничу допомогу.

10.04.2020 позивач надав до суду заяву про усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою від 13.04.2020 залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" про забезпечення позову, яка викладена у тексті позовної заяви.

12.05.2020 від Фізичної особи-підприємця Сухойван Любові Олександрівни надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" про стягнення виплати в розмірі 90 000,00 грн. за Договором суборенди № 170919-2 від 17.09.2019.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" не виконано вимоги пункту 10.9 договору суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 від 17.09.2019 щодо надання документи, що підтверджують право орендаря користуватися приміщенням.

Ухвалою від 12.05.2020 зазначену зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою від тієї ж дати здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/1368/20 за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 08.06.2020.

У зв`язку з призначенням підготовчого засідання на вихідний день (08.06.2020), ухвалою від 21.05.2020 перенесено підготовче засідання на 09.06.2020.

28.05.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідно до умов договору сторонами не було погоджено процедури розірвання договору за заявою суборендаря.

Крім того, позивач за первісним позовом вказує на те, що посилання відповідач за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на належне повідомлення ним про припинення договору достроково в односторонньому порядку шляхом направлення повідомлення незрозумілого змісту особі, яка не має відповідних повноважень є безпідставним.

Застосований відповідачем порядок розірвання договору не був погоджений сторонами під час підписання договору, більш того, в договорі не вказано жодної контактної особи, з чого слідує, що все листування мало бути здійснено шляхом направлення поштових та електронних листів на адреси, що вказані в договорі. Будь-який інший порядок процедури розірвання договору суперечить нормам законодавства. Згідно положень Господарського кодексу України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Проте на адресу позивача не надходило жодного повідомлення про дострокове припинення договору суборенди. Від так позивач не знав про такий намір відповідача.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вказує, що підстави для розірвання договору в односторонньому порядку у наймача відсутні та заперечує проти посилання відповідача на те, що на момент виїзду з приміщення ФОП Сухойван Л.О. так і не отримано інформації, яка підтверджує законність суборенди приміщення та зазначає, що вказане не відповідає дійсності та не підтверджено жодним доказом.

Згідно пояснень ТОВ "Столичний Коворкінг", документи були надані відповідачу в межах встановленого договором строку, що було обов`язковим, оскільки суборендар сам наголосив на внесенні вказаного пункту в договір. Після отримання всіх запитуваних документів, а саме під час підписання Акту приймання-передачі приміщення відповідач прийняв приміщення. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) звертає увагу, що саме тому фактична передача приміщення відбулась в значно пізніші строки за дату підписання договору.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не отримував жодного запиту для надання документів так само, як і скарг про ненадання всіх документів на нерухоме майно.

Всі документи надавалися для огляду, вивчались та перевірялись відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом).

Також позивач за первісним позовом вказує на те, що фактичне передання приміщення в користування відповідачу підтверджує акт приймання-передачі від 11.10.2019, який підписано сторонами договору. Тобто позивач свій обов`язок щодо надання приміщення орендарю виконав належним чином.

Крім того, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) звертає увагу на те, що він скористався своїм правом та направив повідомлення про дострокове розірвання договору в порядку, що погоджений сторонами.

Також 28.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічними позовом) надало до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, зазначивши, що під час підписання Акуту приймання-передачі приміщення було надано всі необхідні документи Орендарю, в іншому випадку Фізична особа-підприємець Сухойван Любов Олександрівна відмовилась би приймати приміщення. Саме тому фактична передача приміщення відбулася в значно пізніший строк за дату підписання договору.

Також Позивач за первісним позовом надав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи заяв свідків.

Ухвалою від 09.06.2020 підготовче засідання відкладено до 02.07.2020.

09.06.2020 позивачем за первісним позовом надано для доручення до матеріалів справи додаткові документи.

Ухвалою від 02.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 10.08.2020 та відкладено підготовче засідання до 21.07.2020.

02.07.2020 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) надав до суду пояснення в яких зазначив, що спірний договір від імені ТОВ «Столичний Коворкінг» підписаний громадянином України Кургузовим Ігорем Олеговичем, на підставі довіреності від 01.09.2019.

Ухвалою від 21.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.08.2020.

24.07.2020 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) надав відповідь на відзив, в якій вказав на те, що йому не зрозуміло яким сам чином, Акт підтверджує отримання документів вказаних у п. 10.9 договору. ФОП Сухойван Л.О. неодноразово усно зверталась з вимогою надати документи, не отримавши їх - вирішила припинити договір і звільнити приміщення.

Також відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) зазначив, що через 3 місяці з моменту підписання Акту приймання-передачі ФОП Сухойман Л.О. звільнила приміщення.

Також 24.07.2020 ФОП Сухойман Л.О. надано до суду відповідь на заперечення на відзив, в якій зазначено, що жоден із платежів оренди не було направлено на рахунок ТОВ «Столичний Коворкінг». Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) вказує на те, що позивач зі свого боку підтверджує отримання коштів, на що вказує його основний позов.

У відповіді на заперечення на відзив вказано, що за період оренди, суборендар - ФОП Сухойвал Л.О. зробила 3 платежі: 20.11.2019 кошти за розпискою отримала ОСОБА_2 (позивач визнає отримання коштів); 17.12.2019 року 9 745 грн. на карту Хомнюк М.П., вказана, як бухгалтер підприємства (в основному позові ТОВ «Столичний Коворкінг» визнало факт отримання коштів); інший платіж передавався у готівковій формі, про що також не заперечується ТОВ «Столичний Коворкінг».

10.08.2020 позивач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) надав пояснення щодо отримання платежів від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом).

У судовому засіданні 10.08.2020 оголошено перерву до 01.09.2020.

У судовому засіданні 01.09.2020 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, 26.08.2020 від нього надійшло клопотання в якому просить в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити та розглядати справу без його участі.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 01.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ:

Щодо первісних позовних вимог ТОВ «Столичний Коворкінг» про стягнення з ФОП Сухойван Л.О. про стягнення заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 від 17.09.2019 у сумі 83 917,22 грн., яка складається з суми основного боргу - 80 814,00 грн., 20,47 грн. - інфляційних втрат, 3 082,75 грн. - пені.

Предметом доказування первісного позову є встановлення обставин укладання договору суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 від 17.09.2020, факту передачі майна в оренду, строки розрахунку за орендоване приміщення та порушення відповідачем строків оплати за орендоване приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український коворкінг центр» (орендар) укладено договір оренди № 2406 (далі договір № 2406).

Відповідно до п. 1.1. договору № 2406 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею - 2 184,00 кв.м (далі - об`єкт оренди).

Пунктом 3.1. договору 2406 встановлено, що строк оренди складає 35 місяців з моменту прийняття орендарем майна за актом приймання-передачі.

Орендар зобов`язується передати об`єкт оренди у суборенду за умови щомісячного повідомлення орендодавця про діючих суборендарів станом на 1+е число звітного місяця, направленого у порядку відповідно до п. 11.7. договору, не пізніше 5-го місяця наступного за звітним. У відповідності до п.п. 2, 3 ст. 774 Цивільного кодексу України , строки договорі суборенди не можуть перевищувати строку цього договору. До договір суборенди застосовуються положення цього договору. У випадку достроково розірвання договору за ініціативою будь-якої із сторін, договори суборенди вважаються припиненими з моменту розірвання цього договору (пп. 5.3.5. п. 5.3. договору 2406).

06.08.2020 Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український коворкінг центр» підписано Акт приймання -передачі об`єкту оренди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 170).

27.08.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український коворкінг центр» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» підписано договоір про внесення змін №1 до договору оренди № 2406 від 24.06.2019, в пункті 1.1. якої сторони погодили, що у зв`язку з набуттям 27.08.2019 (далі - дата придбання) новим орендодавцем права власності на нерухоме майно, загальною площею 2 184,00 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (далі - нерухоме майно), всі права та обов`язки орендодавця (як цей термін визначений у договорі оренди) за договором оренди, з усіма змінами та доповненнями до нього, переходить від первинного орендодавця до нового орендодавця. Момент переходу прав та обов`язків первинного орендодавця за договором оренди до нового орендодавця є наступний день з дати придбання нерухомого мана, що є предметом договору оренди. Рухоме майно, що передбачено договором оренди, перебуває у власності первинного орендодавця.

28.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український коворкінг центр» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» підписано акт приймання -передачі об`єкту оренди (а.с. 176).

0109.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український коворкінг центр» (далі - орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний Коворкінг» (далі - суборендар) договір суборенди нежитлового приміщення № 012019 (далі договір суборенди № 012019).

Пунктом 1.1. вказаного договору встановлено, що відповідно до умов цього договору орендар зобов`язується передати, а суборендар прийняти у строкове платне користування нежиле приміщення разом із частиною площ загального користування, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, офіс № 1-9 в секторі «Ф», офіси № 1-9 в секторі «О», офіси № 1-6 в секторі «А» (надалі об`єкт або об`єкт оренди або приміщення).

Об`єкт оренди належить орендарю на праві користування (п. 1.2. договору суборенди № 012019).

Орендар гарантує, що об`єкт оренди, на момент укладення договору, не відчужений, не є внеском до статутного капіталу товариства, не знаходиться в податковій заставі, спорі і під арештом не перебуває, судового спору щодо об`єкту немає. У орендаря відсутня заборгованість за комунальні послуги, по оплаті електроенергії на об`єкті оренди (п. 1.4. договору суборенди № 012019).

Згідно п. 2.1. договору суборенди № 012019 факт передачі об`єкта оренди суборендарю підтверджується виключно актом приймання-передачі в оренду об`єкта оренди (далі - акт), який підписується сторонами, в день укладення договору або у іншу дату, додатково обумовлено сторонами.

Суборендар має право за письмовою згодою орендаря передавати об`єкт оренди (чи його частину) у суборенду (піднайм) третім особам (пп. 4.3.2. п. 4.3. договору суборенди № 012019).

Пунктом 9.1. договору суборенди № 012019 встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31 грудня календарного року, в якому він заключний або (у випадку закінчення права орендаря користуватися приміщенням до кінця календарного рок) до кінця дії договору, на підстав якого орендар володіє приміщенням.

01.09.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Український коворкінг центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний коворкінг» підписано акт приймання-передачі приміщення (а.с. 187).

02.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Український коворкінг центр» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Столичний коворкінг» лист № 1, в якому погодило надання згоди на передачу в суборенду третім особам приміщень розташованих за адресою: АДРЕСА_2, офіс № 1-9, в секторі «Ф», офіси № 1-9 в секторі «О», офіси 1-6 в секторі «А», що були передані в платне користування згідно із договором суборенди нежитлового приміщення № 012019 від 01.09.2019 (а.с. 188).

17.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний коворкінг» (далі - орендар, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Фізичною особою-підприємцем Сухойван Любов`ю Олександрівною (далі - суборендар, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 (далі - договір суборенди № 170919-2).

Пунктом 1.1. вказаного договору встановлено, що відповідно умов цього договору орендар зобов`язується передати, а суборендар прийняти у строкове платне користування нежиле приміщення разом із частиною площ загального користування, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, сектор А, офіс № 2 (надалі - об`єкт або об`єкт оренди або приміщення), загальною площею, разом з урахуванням площ загального призначення 42 квадратних метри.

Об`єкт оренди належить орендарю на праві корисування відповідно до договору суборенди 012019 від 01.09.2019, який укладених між орендарем та ТОВ «Український коворкінг центр» (п. 1.2. договору суборенди № 170919-2).

Пунктом 1.3. договору суборенди № 170919-2 встановлено, що об`єкт оренди передається в суборенді з метою використання його під офіс.

Згідно п. 2.1. договору суборенди № 170919-2 факт передачі об`єкта оренди суборендарю підтверджується виключно актом приймання-передачі в оренду об`єкта оренди (надалі - акт), який підписується сторонами в день укладення договору або у іншу дату, додатково обумовлену сторонами.

Відповідно до п. 2.2. договору суборенди № 170919-2 після закінчення строку дії цього договору або в результаті його дострокового розірвання або припинення суборендар зобов`язаний передати орендарю за актом приймання-передачі об`єкт останнього календарного дня з дати закінчення строку оренди або з дати розірвання або припинення цього договору. Об`єкт оренди вважається повернутим орендарю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі з оренди об`єкта оренди, якщо інше не передбачено умовами даного договору.

Умовами повернення орендарю об`єкта оренди є: звільнення суборендарем об`єкта оренди його майна у строки передбачені в пункті 2.2. цього договору; повернення об`єкт оренди у первинному стані (згідно акту приймання-передачі) з урахуванням нормального фізичного зносу (п. 2.3. договору суборенди № 170919-2).

Пунктом 2.5. договору суборенди № 170919-2 встановлено, що у випадку, якщо суборендар добровільно не повертає орендарю приміщення та/або ухиляється від підписання акту приймання-передачі, не з вини суборендаря, протягом строку зазначеного в п. 2.2. сторони погодили та суборендар підтвердив, що надає свою безумовну згоду на наступний порядок повернення об`єкту орендарю:

Орендар надсилає зі своєї електронної пошти, що вказана в цьому договорі, на електронну пошту суборендаря, що вказана в цьому договорі, заповнений із своєї сторони акт приймання-передачі в форматі Word. Підтвердженням такого відправлення може бути скріншот (фотозйомка екрану з відправленням листа).

Протягом 24 годин з моменту відправлення такого листа, суборендар зобов`язаний з`явитись (направити свого представника) до центрального офісу орендаря за адресою м. Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 9, офіс 317 (з 10,00 до 17,00 з понеділка по п`ятницю. У разі, якщо на ці 24 години припадає вихідні субота або неділя або святковий день, то такі дні не враховуються в вищезазначений час) і підписати акт приймання-передачі приміщення та передати комплект ключів від об`єкту.

У разі, якщо суборендар не підписав та не надав підписаний акт приймання-передачі приміщення орендареві протягом 48 годин з моменту відправлення листа з цим актом, сторони погоджують, що приміщення вважається повністю переданим орендарю без підписання акту. У цьому випадку сторони погодили, що суборендар втрачає будь-які права на дане приміщення, не має права знаходитись в даному приміщенні, його перебування у приміщенні є неправомірним.

Сторони погодили, що в будь-якому випадку описаному в даному договір, що стосується дострокового припинення договору через 48 годин після підправлення акту приймання-передачі в формі Word з електронної пошти орендаря, що вказана в цьому договорі, на електронну пошту суборендаря, що вказана в цьому договорі, об`єкт вважається повернутим орендарю без підписання акту приймання-передачі, суборендар безумовно втрачає будь-які права на приміщення та не має права там знаходитись.

Згідно п. 4.1. пп. 4.1.2. договору суборенди № 170919-2 орендар має право на зміну строку дії цього договору і повернення собі об`єкту, якщо у суборендаря в повному чи частковому обсязі не сплачений будь-який платіж, встановлений даним договором більш ніж 10 календарних днів та у інших випадках, передбачених цим договором.

Сторони погодили, що будь-яка заборгованість суборендаря понад 10 календарних днів та у разі замовленого проникнення суборендарем або його представниками до об`єкту оренди, доступ до якого було обмежено у відповідності до п. 8.3., є безумовною пропозицією від суборендаря орендарю зменшити строк дії цього договору до дати, вказаної у п. 4.1.2.2.

Під прийняттям такої пропозиції орендарем та згодою на зменшення строку дії цього договору, є надсилання акту приймання-передачі приміщення (форматі Word) суборендарю на його електронну пошту, вказану в цьому договорі з електронної пошти орендаря, що вказана в цьому договорі. Цей день вважаться датою розірвання договору.

Сторони погодили, що у такому випадку зміна строку дії договору, його розірвання та повернення об`єкту проводиться у порядку, визначеному в п. 2 цього договору.

Сторони погодили, що випадок зміни строку дії цього договору, описаний в п. 4.1.2. не є односторонньою відмовою від договору, а являється двосторонньою угодою на зменшення строку дії договору до дати надсилання акту приймання-передачі приміщення (в форматі Word) суборендарю на його електронну пошту, вказану в цьому договорі з електронної пошти орендаря, що вказана в цьому договорі. Сторони погодили, що ця дата буде вважатися датою закінчення строку, на який його було укладено (пп. пп. 4.1.2.1. - 4.1.2.4. договору суборенди № 170919-2).

Суборендар має право використовувати об`єкт оренди за його цільовим призначенням та відповідно до умов цього договору з приводу доступу 24 години на добу (цілодобово) (п.4.3. пп. 4.3.1. договору суборенди № 170919-2).

Суборендар зобов`язаний використовувати об`єкт оренди винятково за його цільовим призначенням, зазначеним у пункті 1.3. цього договору; вчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі, встановлені цим договором; у випадку розірвання (припинення дії) цього договору, повернути орендарю об`єкт оренди в належному стані, відповідно до умов п. 2 цього договору (п. 4.4., пп.пп. 4.4.1., 4.4.2., 4.4.4. договору суборенди № 170919-2).

Пунктом 5.1. договору суборенди № 170919-2 встановлено, що за оренду об`єкта оренди суборендар сплачує орендарю орендну плату в національній валюті України у розмірі, встановленому цим договором, до 3-го числа поточного місяця. Ненадання рахунку на сплату орендних платежів не є підставою для такої несплати. У цьому випадку орендна плата сплачується суборендарем на банківські реквізити орендаря, що були вказані в попередньому рахунку.

У відповідності до п. 5.2. договору суборенди № 170919-2 сторони домовились, що розмір щомісячної орендної плати за користування об`єктом оренди складає: у період з 01.05 по 30.09 кожного року - 29120,00 грн., з 01.10 по 20.04 кожного року - 30170,00 грн.

До складу орендної плати за цим договором включені послуги забезпечення охорони у разі її наявності (п. 5.3. договору суборенди № 170919-2).

Згідно із п. 5.4. договору суборенди № 170919-2 обслуговуючі та комунальну платежі за цим договором сплачуються орендарем.

Відповідно до п. 5.5. договору суборенди № 170919-2 в рахунок забезпечення виконання суборендарем зобов`язань за цим договором (покриття можливих збитків та/або будь-яких інших додаткових витрат, пов`язаних з невиконанням та/або неналежним виконанням зобов`язань суборендаря за цим договором та/або штрафів), суборендар протягом 5 робочих днів з дати укладення договору, сплачує орендарю забезпечувальний платіж у розмірі орендної плати (30170,00 грн.).

Такий забезпечувальний платіж не є платежем за «останній місяць оренди», і може бути використаний орендарем в рахунок сплати суборендарем орендної плати або будь-якої іншої заборгованості або в інших випадках, вказаних в цьому договір, за будь-які попередні місяці оренди виключно за бажанням орендаря.

Пунктом 5.7. договору суборенди № 170919-2 встановлено, що після використання забезпечувального платежу орендарем або будь-якої його частини та/або будь-якої зміни його розміру (про що повідомляється на електронну пошту суборендаря що вказана в цьому договорі) суборендар зобов`язаний, не пізніше, ніж протягом 10 календарних днів після отримання такого повідомлення, сплатити орендарю використану ним суму забезпечувального платежу з метою відновлення суми забезпечувального платежу до його повного розміру. У разі відсутності такого поповнення, суборендар сплачує штраф у розмірі не поповненого забезпечувального платежу. Вказана відсутність поповнення забезпечувального платежу є заборгованістю суборендаря, до якої застосовуються відповідні положення п. 4.1.2. цього договору.

У відповідності до пп. 5.7.1. договору суборенди № 170919-2 забезпечувальний платіж не повертається суборендарю протягом строку дії договору, а повертається протягом 5 банківських днів (у невикористаній його частині), з моменту надання банківських реквізитів суборендарем на електронну пошту орендаря, що вказана в даному договорі, але не раніше, ніж через 5 банківських днів після закінчення строку дії даного договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31 грудня календарного року, в якому він заключний або (у випадку закінчення права орендаря користування приміщенням до кінця календарного року) до кінця дії договору, на підставі якого орендар володіє приміщенням (п. 9.1. договору суборенди № 170919-2).

Згідно із п. 9.2. договору суборенди № 170919-2 у разі, якщо жодна із сторін не направила листа за 60 календарних днів до строку, вказаного в п. 9.1., даний договір вважається продовженим на невизначений термін з правом дострокової зміни строку договору, у порядку, що встановлений цим договором.

Зміни та доповнення до цього договору можуть бути внесені тільки за взаємною згодою сторін (п. 9.3. договору суборенди № 170919-2).

Орендна плата нараховується з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення (п. 9.4. договору суборенди № 170919-2).

Пунктом 9.5. договору суборенди № 170919-2 встановлено, що у випадку дострокового припинення цього договору з ініціативи орендаря, з причин, які не залежать від суборендаря, орендар зобов`язаний сплатити суборендарю компенсацію за таке дострокове розірвання, у сумі яка складає розмір двох місячних орендних плат відповідно до цього договору. Сторони також дійшли згоди, що при достроковому припиненні цього договору з ініціативи орендаря, орендар зобов`язаний письмово повідомити суборендодавця про таке розірвання не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання договору.

Відповідно до п. 10.8. договору суборенди № 170919-2 по факту наданих послуг, орендар складає акт наданих послуг та направляє його суборендарю через систему електронного документообігу «Вчасно» використовуючи електронні адреси, що вказані в реквізитах сторін цього договору. Суборендар протягом 10 календарних днів з моменту отримання акту надання послуг зобов`язаний підписати та відправити орендарю підписані акти. У випадках, якщо протягом 10 календарних днів орендар не отримає підписаний суборендарем примірник акта або обґрунтованої відмови, акт вважається підписаним, а послуги такими, що надані належним чином.

Згідно п. 10.9. договору суборенди № 170919-2 сторони погодили, що орендар зобов`язується суборендарю всі документи, що підтверджують його право користуватися приміщенням в строк до 20 жовтня 2019 року. В разі ненадання таких документів, орендар зобов`язується сплатити на користь суборендаря штраф у розмірі 90 000 грн.

11.10.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний Коворкінг» та Фізичною особою-підприємцем Сухойван Любов`ю Олександрівною підписано акт приймання-передачі приміщення (а.с. 20).

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) зазначає, що в супереч умовам договору орендна плата за грудень 2019 року сплачена частково, а орендна плата за січень та лютий 2020 взагалі не сплачено, у зв`язку з чим у відповідача за первісним позовом виникла заборгованість у розмірі 80 814,00 грн.

У п. 4.1.2.1 сторони погодили, що будь-яка заборгованість суборендаря понад 10 календарних днів та у разі замовленого проникнення суборендарем або його представниками до об`єкту оренди, доступ до якого було обмежено у відповідності до п. 8.3., є безумовною пропозицією від суборендаря орендарю зменшити строк дії цього договору до дати, вказаної у п. 4.1.2.2. Під прийняттям такої пропозиції орендарем та згодою на зменшення строку дії цього договору, є надсилання акту приймання-передачі приміщення (форматі Word) суборендарю на його електронну пошту, вказану в цьому договорі з електронної пошти орендаря, що вказана в цьому договорі. Цей день вважаться датою розірвання договору.

02.03.2020 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічними позовом) відправив відповідачеві за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) заповнений зі свого боку Акт приймання-передачі в формі Word, що підтверджується скріншотом (а.с. 21, 22).

Таким чином, позивач за первісним позовом вважає, що договір суборенди № 170919-2 розірвано з0 02.03.2020, при цьому відповідач за первісним позовом заборгованість за користування орендованим приміщенням не сплатив в повному обсязі.

Викладене стало підставою для звернення позивача за первісним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 283, 286 ГК визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із статтею 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди. Контроль за визначенням розміру плати за суборенду та спрямуванням її (в частині, що перевищує суму орендної плати за майно, яке передається в суборенду) до відповідного бюджету покладається на орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону. Порядок використання плати за суборенду майна визначається, зокрема, органами місцевого самоврядування - для об`єктів, що перебувають у комунальній власності. До договору суборенди застосовуються положення про договір оренди.

За невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором (стаття 29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому положення частини 7 статті 193 ГК і статті 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Судом встановлено, що згідно доданої до матеріалів справи квитанції № 1С06-60С1-9СМ3-КЕХМ відповідач за первісним позовом сплатив позивачеві за первісним позовом 9 745,00 грн. (а.с. 47).

Даний факт не заперечується ні позивачем за первісним позовом ні відповідачем за первісним позовом.

Таким чином за відповідачем за первісним позовом рахується заборгованість у сумі 80 814,00 грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення основного боргу у сумі 80 814,00 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач за первісним позовом нарахував та просив стягнути з відповідача за первісним позовом пеню у розмірі 3 082,75 грн. та інфляційні втрати - 20 47 грн.

Щодо нарахування пені суд зазначає, що за приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (надалі - Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Отже, Законом передбачено обов`язкове встановлення у договорі розміру штрафних санкцій за невиконання зобов`язань.

Оскільки між сторонами не було укладено письмового договору, а й відповідно розмір санкцій, зокрема пені, що підлягає стягненню у разі порушення грошового зобов`язання покупцем не визначено.

Посилання позивача за первісним позовом на те, що пеня нараховується у відповідності до п. 6 ст. 231 ГК України судом не приймаються, оскільки п. 6 ст. 231 ГК України визначено лише порядок нарахування пені.

За викладених обставин, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 3 082,75 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення становлять 20,47 грн.

Посилання відповідача за первісним позовом на звільнення ним приміщення ще 20.12.2019 судом не приймаються, як такі, що не підтверджені належними та допустимим доказами.

Посилання відповідача за первісним позовом на те, що Договір суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 підписано невідомою особою з боку орендаря та на відсутність документів на підтвердження законності суборенди, спростовуються документами, що надані позивачем за первісним позовом , а саме Договором оренди № 2406 від 24.04.2019 з додатками, Договором суборенди нежитлового приміщення № 012019 від 01.09.2019 з додатками та довіреностями від 01.05.2019 та 01.09.2019 (а.с. 53- 199).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом суми основного боргу у розмірі 80 814,00 грн. та 20,47 грн. - інфляційних втрат.

В частині стягнення 3 082,75 грн. - пені слід відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог Фізичної особи-підприєця Сухойван Любові Олександрівни про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний Коворгінт» 90 000,00 грн.

Предметом доказування зустрічного позову є встановлення факту порушення відповідачем за зустрічним позовом п. 10.9 договору суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 від 17.09.2019 в частині передачі документів.

Як встановлено матеріалами справи, 17.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний Коворкінг» (далі - орендар, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Фізичною особою-підприємцем Сухойван Любов`ю Олександрівною (далі - суборендар, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 170919-2 (далі - договір суборенди № 170919-2).

Згідно п. 10.9. договору суборенди № 170919-2 сторони погодили, що орендар зобов`язується надати суборендарю всі документи, що підтверджують його право користуватися приміщенням в строк до 20 жовтня 2019 року. В разі ненадання таких документів, орендар зобов`язується сплатити на користь суборендаря штраф у розмірі 90 000 грн.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідачем за зустрічним позовом вимоги п. 10.9 договору суборенди № 170919-2 не виконано та в строк до 20.10.2019 не надано документи, що підтверджують право орендаря користуватися приміщенням.

Крім того, позивач за зустрічним позовом стверджує, що приміщення у якому він вирішив орендувати офіс знаходилось в іпотеці в одному з банків України, і на момент підписання договору оренди продавалося. Правовий статус був не визначений. ТОВ «Столичний Коворгінт» завірило ФОП Сухойван Л.О., що протягом тижня з моменту підписання угоди вони можуть надати пакет документів, що підтверджує їх право на оренду об`єкту і подальшу суборенду.

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що ним на момент виїзду з приміщення так і не отримано документів, що підтверджують право орендаря користуватися приміщенням та передавати його в суборенду.

Викладене стало підставою для звернення позивача за зустрічним позовом до суду з позовом про стягнення 90 000,00 грн. штрафу за порушення відповідачем за зустрічним позовом умов договору суборенди № 170919-2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити на підставі наступного.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання порушенням.

Отже підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Таким чином вирішуючи спір, суд має перевірити наявність у особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з`ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, становлять підставу позову, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Сухойван Л.О. просить стягнути з ТОВ «Столичний Коворгінт» 90 000,00 грн. штрафу з тих підстав, що останнім не виконано умови спірного договору в частині надання суборендарю всіх документів, що підтверджують його право користуватися приміщенням в строк до 20 жовтня 2019 року

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з умовами договору, строк надання документів передбачених п. 10.9. є таким, що настав 24.10.2019.

При цьому, умовами договору не передбачено передачу орендодавцем пакету цих документів орендарю зі складанням Акту приймання-передачі.

Доказів в підтвердження звернення позивача за зустрічним позовом до ТОВ «Столичний Коворгінт» з вимогою про надання всіх документів, що підтверджують право орендаря користуватися приміщенням та передавати його в суборенду або доказів звільнення орендованого приміщення саме у зв`язку з ненаданням ТОВ «Столичний Коворгінт» цих документів ФОП Сухойван Л.О. суду не надано.

Крім того, ФОП Сухойван Л.О., звертаючись із даним позовом, не надано жодного підтвердження того, що ТОВ «Столичний Коворгінт» не надано всіх документів, що підтверджують право орендаря користуватися приміщенням та передавати його в суборенду.

Також суд звертає увагу на те, що ФОП Сухойван Л.О. з звернулось до суду з зустрічним позовом про стягнення штрафу тільки після звернення ТОВ «Столичний Коворгінт» з первинним позовом про стягнення заборгованості по орендній платі.

Статтею 78 ГПК України вставлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповдіно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже ФОП Сухойван Л.О. не надано суду вірогідних та достовірних доказів того, що ТОВ «Столичний Коворгінт» порушено умови спірного договору та не надано всіх документів, що підтверджують право орендаря користуватися приміщенням та передавати його в суборенду.

На підставі викладеного в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Суд не приймає до розгляду заяви свідків (а.с. 136, 137) - в підтвердженя надання ФОП Сухойван Л.О. пакету документів, зазначених в п. 10.9 спірного договору в якості доказів на підставі наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України свідком може бути будь-яка дієздатна фізична особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. У разі неможливості прибуття до суду за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Відповідно до ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Статтею 88 ГПК України встановлено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Оскільки заяви свідків нотаріально не посвідчені, то суд не приймає їх до розгляду.

Відсутність Актів наданих послуг (п. 10.8 договору) не може бути підставою для відмови в задоволенні первісного позову, оскільки факт передачі приміщення в суборенду підтверджується Актом приймання-переадчі приміщення від 11.10.2019 (а.с. 20), що не заперечується відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом).

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються пропорційно задоволеним вимогам на відповідача за первісним позовом та позивача за первісним позовом; витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" до Фізичної особи-підприємця Сухойван Любові Олександрівни про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 83 917,22 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сухойван Любові Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" (03150, м. Київ, вул.. Ділова, б. 14-Б, ) суму основного боргу у розмірі 80 814,00 грн., інфляційні втрати - 20,47 грн. та 2 024,78 грн. - витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Сухойван Любові Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний Коворкінг" про стягнення виплати в розмірі 90 000,00 грн. за Договором суборенди № 170919-2 від 17.09.2019 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.09.2020

Суддя Н.Г. Назаренко