ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09.09.2020 Справа № 905/1491/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

розглянувши клопотання Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь

про забезпечення позову

у справі за позовом: Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Саргсян Армена Бабкеновича, м.Маріуполь

про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська міська рада Донецької області, м.Маріуполь, позивач, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Саргсян Армена Бабкеновича, м.Маріуполь, про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в ході перевірки додержання вимог земельного законодавства України був встановлений факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки, площею 0,01032га за адресою: вул.Поштова, 35, у місті Маріуполі під розміщення літнього майданчика кафе "Мангал хаус", що є порушенням норм Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1491/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.09.2020 о 10:00год.

08.09.2020 на адресу суду від Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь надійшло клопотання про забезпечення позову, останній просить заборонити Фізичній особі-підприємцю Саргсяну Армену Бабкеновичу експлуатувати літній майданчик кафе «Мангал хаус», що розташований на самовільно зайнятій відповідачем земельній ділянці площею 0,01032 га по вул.Поштовій, 35 у Центральному районі міста.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що спеціалістами Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради встановлено факт використання відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,01032 га під розміщення літнього майданчику кафе «Мангал хаус», що узгоджується з Актом перевірки дотримання земельного законодавства від 03.06.2020 та Актом перевірки дотримання земельного законодавства від 13.07.2020. Не дивлячись на те, що дозвіл на облаштування літнього майданчику у встановлений строк не реалізований та між сторонами не було укладено договір пайової участі, ФОП Саргсяном А.Б. було встановлено літній майданчик. Використовуючи літній майданчик, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності без правовстановлюючих документів, та отримуючи прибуток, відповідач наносить збитки та істотну шкоду територіальній громаді. На думку позивача, заборона експлуатації літнього майданчику створить реальну перешкоду для незаконного користування земельною ділянкою позивача, та, як наслідок, попередять передачу останньої іншим особам. У даному випадку, метою забезпечення позову є зупинення порушення прав та інтересів Маріупольської міської ради, за захистом яких вона звернулася до суду, на час розгляду позовної заяви, а також слугує підставою для припинення відповідачем неправомірної поведінки з огляду на неможливість відчуження на користь інших осіб літнього майданчику, що розташований на земельній ділянці, яка є предметом спору. Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони експлуатації відповідачем літнього майданчику перешкодить отриманню вигоди від користування об`єктом комунальної власності - земельною ділянкою на час розгляду справи.

Розглянувши заяву позивача, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.137 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтями 136-137 Господарського процесуального кодексу України передбачається можливість забезпечити позов, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, оскільки забезпечення позову повинно бути пов`язане з заявленими позовними вимогами, а не з будь-якими наслідками, які можуть у майбутньому настати або не настати для позивача, якщо спосіб захисту не включає вимоги про настання або уникнення настання таких наслідків.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом позову є вимоги про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, в той час як у клопотанні про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачу експлуатувати літній майданчик кафе «Мангал хаус», що розташований на самовільно зайнятій відповідачем земельній ділянці, отже відсутній безпосередній зв`язок між предметом позову (звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки) та клопотанням про забезпечення позову шляхом заборони експлуатувати літній майданчик кафе «Мангал хаус», що розташований на самовільно зайнятій відповідачем земельній ділянці.

Отже, позивач не навів обставин та не подав доказів наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову, який просить вжити, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, суду не доведено наявність обставин, які б зумовлювали необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову та свідчили про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача в межах даного спору, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого позивачем клопотання про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набрала чинності з моменту її підписання - 09.09.2020.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня її підписання до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.Є. Курило