ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Справа № 913/199/20

Провадження №19/913/199/20

Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Посохова Віктора Даниловича ( АДРЕСА_1 )

до Дочірнього підприємства "Рубіжанський ринок" Луганської обласної спілки споживчих товариств (вул. Визволителів, 94, м. Рубіжне, Луганська область, 93000)

про визнання недійсним договору про надання торгових місць №136 від 17.01.2018

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Посохов В.Д., на підставі Витягу з ЄДРПОУ;

від відповідача - представник не прибув;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Посоховов Віктор Данилович звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Дочірнього підприємства "Рубіжанський ринок" Луганської обласної спілки споживчих товариств про визнання недійсним договору про надання торгових місць №136 від 17.01.2018, укладеного між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством "Рубіжанський ринок" Луганської обласної спілки споживчих товариств.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за своєю правовою природою договір про надання торгових місць №136 від 17.01.2018 є договором оренди земельної ділянки, на якій розташований МАФ позивача. Укладений між сторонами правочин був здійснений під впливом обману позивача, оскільки відповідач станом на 01.01.2018 не був власником або орендарем земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Визволителів, 94, м. Рубіжне, Луганська область, а отже і користуватися земельною ділянкою та передавати її в оренду третім особам відповідач не мав права.

Ухвалою суду від 12.05.2020 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 11.06.2020.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 30.05.2020 просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладанням договору про надання торгових місць №136 від 17.01.2018, який за своєю природою є договором найму (оренди) майна відповідно до положень ст.759 ЦК України. Спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства України та Правилам торгівлі на ринках. Не заслуговують на увагу доводи позивача, що ніякого обладнання, споруд та інших засобів для торгівлі позивачем відповідно до договору позивачу надано не було, оскільки за умовами договору відповідач не мав передавати позивачу ніякого обладнання, споруд тощо. Необґрунтованими є посилання позивача про відсутність між ДП «Рубіжанський ринок» Луганської облспоживспілки і Рубіжанською міською радою неналежним чином оформлених договірних правовідносин користування земельною ділянкою, на якій розміщується ринок, оскільки це не є підставою для невиконання умов договору і визнання його недійсним.

Ухвалою суду від 11.06.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 23.06.2020.

Позивач у відповіді на відзив б/н від 19.06.2020 зазначив, що з огляду на відсутність у відповідача станом на дату укладання спірного договору, а саме станом на 17.01.2018, будь - яких правових підстав для використання у своїй господарській діяльності земельної ділянки під кадастровим номером 412500000:09:003:0171, розташованої по вул. Визволителів, 94, м. Рубіжне, Луганська область, власником якої є територіальна громада м. Рубіжне, спірний договір слід вважати недійсним в силу приписів ст.ст.203, 215 ЦК України.

Ухвалою суду від 23.06.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 20.07.2020.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 17.08.2020.

Ухвалою суду від 17.08.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 31.08.2020.

Представник відповідача в судове засідання 31.08.2020 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 31.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд зазначає наступне.

З 20.02.2002 року, згідно свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, об`єкт нерухомого майна - рубіжанський ринок, який розташований за адресою: вул. Визволителів, 94, м. Рубіжне, який складається з адміністративної будівлі літ. «Б», магазинів літ. «Аа», «Рр», павільйонів літ. «В», «Ее», «Ж», «З», «Мм», «Н», «Пп-п3», критих прилавків літ. «Г», «Л», «К», «И», «С», «Т», відкритих прилавків 1-4, «Д» - вбиральня, огорож та споруд, належить Дочірньому підприємству "Рубіжанський ринок" Луганської обласної спілки споживчих товариств.

08.11.2006 між Рубіжанською міською радою (орендодавець) та ДП "Рубіжанський ринок" ЛОССТ (відповідач, орендар) укладено договір оренди землі №25 відповідно до п.1 якого, Рубіжанська міська рада на підставі рішення №9/22 від 27.09.2006 надає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку для розміщення ринку, яка знаходиться: м. Рубіжне, вул. Визволителів, б. 94.

В оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 2,9810 га (п.2 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8478178 грн 63 коп. (п.5 договору).

Договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для розміщення ринку. Цільове призначення земельної ділянки згідно УКЦВЗ - землі ринкової інфраструктури, код 1.11.4 (п.п.14, 15 договору).

Договір зареєстровано у Рубіжанському міському відділі Луганської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 08.11.2006 за №25.

Після закінчення строку договору оренди землі рішенням Рубіжанської міської ради від 26.10.2016 №16/20 вирішено поновити договір оренди землі від 08.11.2006 (державна реєстрація №25) на земельну ділянку (кадастровий номер :09:003:0003) площею 2,9613 га, розташовану за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94 для розміщення ринку.

Пунктом 2 вказаного рішення ДП "Рубіжанський ринок" ЛОССТ зобов`язано укласти додаткову угоду з Рубіжанською міською радою та здійснити заходи щодо державної реєстрації права оренди.

На виконання вказаного рішення 14.11.2016 між Рубіжанською міською радою та Дочірнім підприємством «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств укладено додаткову угоду, якою строк дії договору оренди землі поновлено до 08.11.2026.

17.01.2018 між Дочірнім підприємством «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств (відповідач, сторона 1) та ОСОБА_1 (позивач, сторона 2) укладено договір про надання торгівельних місць №136, відповідно до п.1.1. якого, сторона 1 зобов`язалася, відповідно до умов цього договору, надати стороні 2 торгівельне місце (далі - торгівельна площа), площею 40 кв.м. на території торгівельної площі ринку, що знаходиться за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94 (далі - «ринок»), для встановлення тимчасової металевої споруди - кіоску, контейнеру, модуля, інших малих архітектурних форм - далі «МАФ», як об`єкту торгівлі продовольчими промисловими товарами.

Торгівельна площа в цьому Договорі - це частина торгівельної території (площі) Ринку, яка надається стороною 1 (суб`єктом господарювання) стороні 2 (суб`єкту господарювання у сфері торгівлі) для встановлення кіосків, контейнерів, модулів, інших малих архітектурних форм - МАФ, як об`єкту торгівлі та організації торгівельного місця та продажу товарів.

Торгівельне місце на ринку - це торгівельна площа, визначених розмірів на торгівельній території (площі) ринку (сторона 1), яка обладнана МАФ, для здійснення стороною 2 суб`єкту господарювання у сфері торгівлі) продажу товарів (послуг), відповідно до плану територій ринку.

Торгівельна площа, обладнана тимчасовою нестаціонарною спорудою (МАФ) №363 (18.0); 364 (22.0), право власності на яку має сторона 2 (п.1.2 договору).

При передачі стороні 2 торгівельної площі оформлюється акт приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього Договору, підписується сторонами одночасно з підписанням договору та є підставою для передачі торгівельної площі (п.1.7. Договору).

Договір укладено строком на 12 місяців і діє з 01.01.2018 по 31.12.2018 включно (п.1.8 договору).

Актом приймання - передачі торгівельного місця від 17.01.2018 ДП «Рубіжанський ринок» Луганської обласної спілки споживчих товариств передав, а ОСОБА_1 прийняв у тимчасове платне користування торгівельну площу (місце) на ринку з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, яка є предметом договору та розташована за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94 .

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 06.05.2020 №110/11 скасовано рішення Рубіжанської міської ради від 26.10.2016 №16/20, яким було поновлено строк дії договору оренди до 08.11.2026, у зв`язку з порушенням законодавства під час його прийняття та порушенням законодавства під час укладення додаткової угоди до договору оренди землі.

Суд бере до уваги, що сторонами доказів оскарження рішення Рубіжанської міської ради від 26.10.2016 №16/20 станом на момент розгляду справи до матеріалів справи не надано.

Згідно приписів частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України, визнаються незаконними в судовому порядку.

У пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі №1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

04.06.2020 Рубіжанська міська рада Луганської області направила на адресу ДП «Рубіжанський ринок» ЛОССТ лист №012-009/2713 від 04.06.2020, в якому вимагала невідкладно повернути земельну ділянку кадастровий номер :09:003:0003, шляхом підписання акта прийому - передачі земельної ділянки.

Вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації оптового та роздрібного продажу на них сільгосппродуктів, продовольчих і непродовольчих товарів, худоби, тварин, кормів тощо, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці на ринках, прав споживачів і вимог податкового законодавства визначено Правилами торгівлі на ринках, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 №57/188/84/105 (далі за текстом - Правила).

Пунктом 2 Правил передбачено, що ринок - це суб`єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов`язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій (далі - ринок).

Згідно з пунктом 13 Правил торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо. Розмір торговельного місця визначається в правилах торгівлі на ринках, що затверджуються відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 20 Правил адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Виходячи із системного аналізу Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 №57/188/84/105 договори, укладені між адміністрацією ринку і суб`єктами підприємницької діяльності, які займаються торгівельною діяльністю, є за своєю правовою природою договорами оренди (найму) торгових площ (постанова Верховного Суду України від 24.10.2011 у справі №3-113гс11).

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов`язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Предметом спірного договору є торгівельне місце, площею 40 кв.м. на території торгівельної площі ринку, що знаходиться за адресою: м. Рубіжне, вул. Визволителів, 94 (далі - «ринок»), для встановлення тимчасової металевої споруди - кіоску, контейнеру, модуля, інших малих архітектурних форм - далі «МАФ», як об`єкту торгівлі продовольчими промисловими товарами.

Таким чином, передача управляючим ринком позивачу за плату торгівельного місця для провадження торговельної діяльності відповідає поняттю договору оренди, визначеному статтею 759 Цивільного кодексу України.

Отже між сторонами у справі склалися правовідносини щодо торгівлі на території ринку, що регулюються Правилами торгівлі та договором, на підставі якого позивач користувався саме торгівельними місцями (майданчиками), що не є тотожним користуванню земельною ділянкою.

Судом не встановлено, що орендарю не були надані послуги, отримання яких було метою укладення договору. Порушенням прав і охоронюваних законом інтересів орендаря є неможливість одержання ним того, на що він розраховував при укладенні договору, або його виконання призведе (призводить) до звуження належного йому блага. Здійснення відповідачем діяльності з торгівлі на ринку без належного оформлення права користування земельною ділянкою, не є обставиною, з якою в даному випадку може бути пов`язане порушення права орендаря торгівельного місця.

Крім того, оспорювати законність/незаконність використання земельних ділянок може лише їх власник або законний землекористувач.

Однак, позивач не є ні власником, ні землекористувачем земельних ділянок на яких розміщений ринок.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 статті 230 ЦК України визначено, що, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом частини 1 статті 229 ЦК України істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 230 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому, особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29.04.2020 у справі №909/685/18.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджували б наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких позивача введено в оману, а тому немає підстав для визнання оспорюваного договору недійсними за ст.230 ЦК України.

Крім того, суд враховує те, що, сторони спірного договору, при його укладанні погодили між собою всі умови, а в подальшому сторонами були вчинені дії, спрямовані на його реальне виконання, а саме, надано в користування торгівельне місце та оплата позивачем такого користування (а.с.76).

Ураховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на позивача згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Посохова Віктора Даниловича до Дочірнього підприємства "Рубіжанський ринок" Луганської обласної спілки споживчих товариств про визнання недійсним договору про надання торгових місць №136 від 17.01.2018 відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.09.2020.

Суддя Т.В. Косенко