ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/297/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Лаврової Любові Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Тетерчука Ігоря Борисовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про стягнення 5794,64 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Доманова І.Ф., адвокат, діє на підставі ордеру

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Лаврова Любов Олександрівна звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Тетерчука Ігоря Борисовича про стягнення 21595,64 грн., з яких: 15801 грн. основного боргу, 1409,63 грн. 3% річних, 4385,01 грн. інфляційних втрат.

Підставою позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості товару, поставленого позивачем за видатковими накладними.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 07.04.2020 о 12:00. Ухвалою суду від 07.04.2020 відкладено розгляд справи на 28.04.2020 о 12:30. Ухвалою суду від 28.04.2020 відкладено розгляд справи на 19.05.2020 об 11:00. Ухвалою суду від 19.05.2020 відкладено розгляд справи на 09.06.2020 об 11:00.

01.06.2020 за вх.№13892/20 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 5794,64 грн., з яких: 1409,63 грн. 3% річних та 4385,01 грн. інфляційних втрат, яка у судовому засіданні 09.06.2020 судом у протокольній формі була задоволена та прийнято до розгляду зменшення позивачем розміру позовних вимог до 5794,64 грн.

У судовому засіданні 09.06.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 30.06.2020 о 14:00. У судовому засіданні 30.06.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 21.07.2020 о 16:00. У судовому засіданні 21.07.2020 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 03.09.2020 о 16:00.

У судові засідання відповідач не з`явився. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце судових засідань, про що свідчать відповідні поштові повідомлення. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

Справа №916/297/20 розглядалась судом в період оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під час якого законодавцем змінювався порядок обчислення процесуальних строків при розгляді господарської справи.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У визначений Законом України від 18.06.2020 №731-IX строк (до 06.08.2020 включно) відповідач не звернувся до місцевого господарського суду з відповідною заявою, не повідомив про намір вчиняти процесуальні дії у даній справі та/або про неможливість вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

У судовому засіданні 03.09.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

Без укладення окремого правочину у письмовій формі позивач поставив відповідачу протягом 2017 року товар за видатковими накладними на загальну суму 15801 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними:

- видатковою накладною №82 від 01.02.2017 на суму 1416 грн.;

- видатковою накладною №102 від 06.02.2017 на суму 5943 грн.;

- видатковою накладною №133 від 13.02.2017 на суму 5193 грн.;

- видатковою накладною №151 від 16.02.2017 на суму 3249 грн.

Обставина отримання відповідачем товару на вищевказану суму підтверджується підписом відповідача у вищезазначених накладних.

Позивач - Фізична особа-підприємець Лаврова Любов Олександрівна виставив відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Тетерчуку Ігорю Борисовичу рахунки на оплату на загальну суму 15801 грн., а саме: №82 від 31.01.2017 на суму 1416 грн, №107 на суму 5943 грн., №148 на суму 5193 грн., №179 на суму 3249 грн.

З наявної в матеріалах справи оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за 01.01.2016-03.02.2020 кінцеве сальдо на користь позивача за здійсненими поставками складало 15801 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію-вимогу про сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 15801 грн., 1220,42 грн. 3% річних, 4797,93 грн. інфляційних втрат, якою повідомив про необхідність негайної сплати заборгованості.

Несплата відповідачем грошових коштів за отриманий товар стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому окрім суми основного боргу позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

В процесі розгляду справи відповідачем сплачено основний борг, внаслідок чого позивачем зменшено розмір заявлених до стягнення сум та на розгляді суду відповідно залишились позовні вимоги про стягнення з відповідача 1409,63 грн. 3% річних та 4385,01 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Конклюдентні дії сторін у справі свідчать про виникнення між ними зобов`язальних відносин в частині оплати поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених судом обставин поставки позивачем відповідачу товару за накладними, прийняття відповідачем вказаного товару оплати виставлених позивачем рахунків з порушенням строків, вказаних у рахунках, господарський суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав, обґрунтованість та доведеність позовних вимог Фізичної особи-підприємця Лаврової Любові Олександрівни в частині стягнення з відповідача 1409,63 грн. 3% річних, 4385,01 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи факт прострочення сплати відповідачем боргу за поставлений товар, перевіривши розрахунки позивача та встановивши їх обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства, а також приймаючи до уваги відсутність контррозрахунків нарахованих сум з боку відповідача, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 1409,63 грн. 3% річних та 4385,01 грн. інфляційних втрат.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Фізичної особи-підприємця Лаврової Любові Олександрівни задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тетерчука Ігоря Борисовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Лаврової Любові Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 1409 /одну тисячу чотириста дев`ять/ грн. 63 коп. 3% річних, 4385 /чотири тисячі триста вісімдесят п`ять/ грн. 01 коп. інфляційних втрат та 2102 /дві тисячі сто дві/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повний текст складено 08 вересня 2020 р.

Суддя Ю.С. Бездоля