ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2020 р. Справа№ 905/278/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Калатай Н.Ф.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 28.05.2020

у справі № 905/278/20 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення 24 941,17 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості нестачі у сумі 24 941, 17 грн, яка виникла у зв`язку з несхоронним перевезенням вантажу (вугілля), відправленого:

- у вагонах №№59953828, 52589033, 54040589 по накладній №52459385;

- у вагоні №53512018 по накладній №52456829;

- у вагоні №62197900 по накладній №52480134;

- у вагонах №№ 53170379, 54039318 по накладній №52618519;

- у вагонах №№53545489, 60038833, 55335343 по накладній №52641875.

Зі змісту позовної заяви убачається, що відповідач не виконав належним чином зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку із чим зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість нестачі вугілля установленої в комерційних актах у сумі 24 941, 17 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.02.2020 передано матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" за встановленою підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22; ідентифікаційний код 40150216) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1А, ідентифікаційний код 37014600) вартість нестачі вугілля у розмірі 24 941 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок одна) грн 17 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 24 941, 17 грн вартості нестачі вугілля, оскільки відповідачем належним чином не виконане зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення та не надано доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини АТ "Українська залізниця.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд поновити строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20. Прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду. Зупинити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20 до закінчення розгляду апеляційної скарги. Скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20 та постановити нове рішення в якому урахувати доводи відповідача.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач указує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерством транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2020 клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20 задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20. Відкрито апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.09.2020 № 09.1-08/3049/20 у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №905/278/20.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2020 у справі №905/278/20 для розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" до провадження у визначеному складі суддів.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" відповідно до Технічних умов завантажив вугілля кам`яне:

- у вагони №59953828 в кількості 69 700 кг, № 52589033 в кількості 69 800 кг, №54040589 в кількості 69 700 кг по накладній №52459385 від 07.11.2019;

- у вагон №53512018 в кількості 68 900 кг по накладній №52456829 від 07.11.2019;

- у вагон №62197900 в кількості 69 700 кг по накладній №52480134 від 08.11.2019;

- у вагони № 53170379 в кількості 69 400 кг, № 54039318 в кількості 69 700 кг по накладній №52618519 від 17.11.2019;

- у вагони № 53545489 в кількості 68 600 кг, № 60038833 в кількості 69 800 кг, №55335343 в кількості 69 600 кг по накладній №52641875 від 19.11.2019, та передав вказаний вантаж для перевезення залізниці.

Згідно з накладними №52459385, №52456829, №52480134, №52618519, №52641875 залізниця прийняла у ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов`язалась доставити його на станцію Кривий Торець Донецької залізниці ТОВ "Донінтервугілля".

На станції Слов`янськ Донецької залізниці було проведено комісійну перевірку маси вантажу, за результатами якої виявлено, що частина товару у вагонах була втрачена, про що складено відповідні комерційні акти №492006/249, №492006/250, №492006/251, №492006/252, №492006/254 від 11.11.2019, №492006/256, №492006/257 від 20.11.2019, №492006/258, №492006/259, №492006/260 від 23.11.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість нестачі вугілля установленої у комерційних актах, яка за розрахунком позивача складає 24 941,17 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог місцевий господарський суд виходив з наступного.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно зі ст. 52 Статуту, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Судом установлено, що відповідно до накладних №52459385, №52456829, №52480134, №52618519, №52641875 залізниця прийняла на станції Добропілля Донецької залізниці у позивача вугілля кам`яне, яке було навантаження нижче бортів.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт").

У відповідності до ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Cтаттею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно зі ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Судом було установлено, що на станції Слов`янськ Донецької залізниці були складені комерційні акти №492006/249, №492006/250, №492006/251, №492006/252, №492006/254 від 11.11.2019, №492006/256, №492006/257 від 20.11.2019, №492006/258, №492006/259, №492006/260 від 23.11.2019.

Відповідно до комерційного акту №492006/249 при контрольному переважуванні вагону №59953828 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 84250 кг, тара - 23400 кг, нетто - 60850 кг, що менше вантажного документу на 8850 кг. Поверхня вантажу нижче бортів на 500 мм, немаркована, нерівномірна, потоптана. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/250 при контрольному переважуванні вагону №52589033 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 85000 кг, тара - 23400 кг, нетто - 61600 кг, що менше вантажного документу на 8200 кг. Поверхня вантажу нижче бортів на 500 мм, немаркована, нерівномірна, потоптана. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/251 при контрольному переважуванні вагону №54040589 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 85600 кг, тара - 23700 кг, нетто - 61900 кг, що менше вантажного документу на 7800 кг. Поверхня вантажу нижче бортів на 500 мм, немаркована, нерівномірна, потоптана. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/252 при контрольному переважуванні вагону №53512018 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 82100 кг, тара - 21800 кг, нетто - 60300 кг, що менше вантажного документу на 8600 кг. Поверхня вантажу нижче бортів на 500 мм, немаркована, нерівномірна, потоптана. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/254 при контрольному переважуванні вагону №62197900 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 92350 кг, тара - 23400 кг, нетто - 68950 кг, що менше вантажного документу на 750 кг. Над 1-6 люком ліворуч поглиблення розміром 600*500мм. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/256 при контрольному переважуванні вагону №53170379 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 81650 кг, тара - 23600 кг, нетто - 62550 кг, що менше вантажного документу на 6850 кг. Поверхня вантажу нижче бортів на 300-400 мм, немаркована, нерівномірна, потоптана. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/257 при контрольному переважуванні вагону №54039318 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 87800 кг, тара - 23600 кг, нетто - 64200 кг, що менше вантажного документу на 5500 кг. Поверхня вантажу нижче бортів на 300-400 мм, немаркована, нерівномірна, потоптана. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/258 при контрольному переважуванні вагону №53545489 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89500 кг, тара - 21800 кг, нетто - 67700 кг, що менше вантажного документу на 900 кг. Над 1-7 люком ліворуч поглиблення розміром 1050*700*1000мм. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/259 при контрольному переважуванні вагону №60038833 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 92300 кг, тара - 23700 кг, нетто - 68600 кг, що менше вантажного документу на 1200 кг. Над 1-7 люком ліворуч поглиблення розміром 1050*700*1000мм. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №492006/260 при контрольному переважуванні вагону №55335343 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 92000 кг, тара - 23300 кг, нетто - 68700 кг, що менше вантажного документу на 900 кг. Над 1-7 люком ліворуч поглиблення розміром 1050*700*1000мм. Маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Судом установлено, що вищезазначені комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах.

Заперечення відповідача щодо форми, порядку складання, змісту зазначеного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також докази факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно із ч. 1 п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Відповідно до ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Суд зауважує, що для визначення розміру збитків не є обов`язковим надання доказів понесення витрат з оплати вантажу. Документом, що підтверджує розмір збитків може бути в тому числі довідка про вартість вантажу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/23346/16.

Відповідно до п. 2.7. роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Матеріали справи містять довідку відправника ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", згідно з якою вартість 1 тони відвантаженого вугілля у вагонах №59953828, №52589033, №54040589 по накладній №52459385, у вагоні №53512018 по накладній №52456829, у вагоні №62197900 по накладній №52480134, у вагонах №53170379, №54039318 по накладній №52618519, у вагонах №53545489, № 60038833, №55335343 по накладній №52641875 становить 585,46 грн з ПДВ.

Ураховуючи наведене, посилання відповідача на відсутність належних доказів сплати вартості вантажу не приймаються судом до уваги.

Статтею 130 Статуту передбачено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до статті 133 Статуту передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. № 334, встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Судом установлено, що відповідно до переуступного напису, який міститься на звороті накладних №52459385, №52456829, №52480134, №52618519, №52641875 за підписом директора ТОВ "Донінтервугілля", право на пред`явлення позову передано ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля".

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У залізничних накладних відсутні відомості про те, що спірні вантажі були відправлені вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані. Тільки у накладній №52480134 від 08.11.2019 зазначено, що вугілля кам`яне марки г-газовий, вантаж в твердому стані з вологістю не більше 7,0%.

Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога. Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г загальна волога на робочий стан палива має бути не більше ніж 12,0% (п. 4.1).

Таким чином, вугілля марки Г- газовий волога становить 7%, тобто не перевищує гранично допустиму норму.

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за №163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання грануло-метричного складу палива.

З урахуванням визначення національними стандартами України кам`яного вугілля як твердого мінерального палива, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Як убачається із розрахунку суми позову, вартість недостачі, виявленої у вагоні №59953828, з урахуванням природної втрати, складає 4773,26 грн із розрахунку: 8,153 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №52589033, з урахуванням природної втрати, складає 4392,12 грн із розрахунку: 7,502 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №54040589, з урахуванням природної втрати, складає 4158,52 грн із розрахунку: 7,103 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №53512018, з урахуванням природної втрати, складає 4631,57 грн із розрахунку: 7,911 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №62197900, з урахуванням природної втрати, складає 31,03 грн із розрахунку: 0,053 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №53170379, з урахуванням природної втрати, складає 3604,09 грн із розрахунку: 6,156 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №54039318, з урахуванням природної втрати, складає 2811,96 грн із розрахунку: 4,803 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №53545489, з урахуванням природної втрати, складає 125,29 грн із розрахунку: 0,214 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №60038833, з урахуванням природної втрати, складає 293,90 грн із розрахунку: 0,502 т х 585,46 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №55335343, з урахуванням природної втрати, складає 119,43 грн із розрахунку: 0,204 т х 585,46 грн.

Перевіривши розрахунок суми позову, наданого позивачем, суд установив, що він є вірним та загальна сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 24 941,17 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Беручи до уваги те, що АТ "Українська залізниця" не збережено вантаж, прийнятий до перевезення, доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини відповідача, не подано, розмір завданих збитків в сумі 24 941,17 грн відповідає фактичним обставинам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача фактичних збитків, які виникли під час перевезення вантажу, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, ураховуючи вищенаведене та підсумовуючи всі докази у даній справі у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що доводи наведені в апеляційній скарзі відповідачем не відповідають обставинами справи та є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця", в розумінні статті 86 ГПК України, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285,287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 28.05.2020 у справі №905/278/20.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Н.Ф. Калатай