РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2020Справа № 910/9796/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аб-Транс Євро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна»

про стягнення 17.500,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

07.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Аб-Транс Євро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна» про стягнення 17.500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено договір міжнародного перевезення № 30/04-2020 від 19.10.2017 на підставі якого на адресу позивача надійшла заявка № 1 на міжнародне вантажне перевезення за маршрутом м. Коммунар (Росія) - м. Київ, вартість перевезення - 35.000,00 грн. Позивачем було виконано відповідне перевезення, що підтверджується товарно-транспортною накладною CMR та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № АБ-0000497 від 31.05.2020. Проте відповідачем було лише частково сплачено вказану у заявці суму, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 17.500,00 грн боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 відкрито провадження у справі № 910/9796/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 14.07.2020 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 079 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01033, м. Київ, вул. Гайдара, 6, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 14.07.2020 є місцезнаходженням відповідача.

Проте конверт разом з ухвалою від 14.07.2020 (номер відправлення 079) 22.07.2020 було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без довідки Ф-20 із зазначенням причин повернення. З офіційного сайту Укрпошта вбачається, що відправлення не вручено під час доставки та повернуто за зворотною адресою також без зазначення причин повернення.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 14.07.2020 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

30.07.2020 на адресу суду (під час перебування судді у відпустці) від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку з погашенням відповідачем боргу після відкриття провадження у справі. При цьому позивач категорично заперечує про те, що він відмовляється від позову та просить повернути судовий збір з державного бюджету.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 в задоволенні заяви позивача про закриття провадження у справі відмовлено.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аб-Транс Євро» (перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Август-Україна» (замовник, відповідач) було укладено договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом № 30/04-2020 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а перевізник зобов`язується здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні до умов заявок замовника, а замовник зобов`язується сплатити погоджену сторонами провізну плату.

Згідно з п. 1.3 договору відносини сторін за цим договором регулюються положенням Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДВП) 1956р, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) 1957р, Цивільного і Господарських кодексів України, Законом України «Про транспортно-експедиційну діяльність» та інших нормативно-правових актів України, міжнародних конвенцій, угод, договорів, визнаних Україною.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було сплачено вартість наданих послуг з перевезення, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.2. договору заявка є невід`ємною частиною цього договору, в якій відображається істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики, найменування та адреса відправника та одержувача вантажу, напрямок перевезення, пункти завантаження та розвантаження, пункти перетинання кордону України, державні реєстраційні номери транспортного засобу, прізвище, ім`я, по-батькові водія транспортного засобу, вимоги щодо технічного стану транспортного засобу, особливі вказівки замовника, дата і час завантаження та розвантаження або строк виконання перевезення, розмір оплати що включає плату експедитору та вартість послуг третіх осіб, якщо вони залучені експедитором для виконання цього договору.

У заявці № 1 від 30.04.2020 сторонами визначено маршрут перевезення: м. Коммунар (Росія) - м. Київ (Україна), термін доставки до 11.05.2020, вага і об`єм: тент до 21000 кг, 90 куб. м, вантаж: папір газетний в рулонах на палетах. Порядок оплати, сума: 3.500,00 грн 50% на розвантаженні, 50% з отримання оригіналів на протязі 15 робочих днів. Дана заявка підписана обома сторонами.

Наявною в матеріалах справи міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 703639 вбачається, що перевізником було надано послуги з перевезення вантажу за маршрутом перевезення: м. Коммунар (Росія) - м. Київ (Україна) та 13.05.2020 вручено вантаж замовнику.

Згідно з п. 3.2 договору розрахунки між замовником і перевізником здійснюються відповідно до діючого законодавства України не пізніше 10 днів з моменту отримання оригіналів документів: рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної (CMR чи ТТН) з відміткою одержувача про прийняття вантажу, акту виконаних робіт, податкових накладних, якщо інше не обумовлене в заявці.

Відповідно до п. 3.3 договору замовник здійснює оплату в безготівковій формі в гривнях. Витрати по перерахуванню коштів несе сторона, що здійснює розрахунок.

Відповідно до заявки № 1 від 30.04.2020 строк оплати визначений протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів.

В матеріалах справи наявний акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № АБ - 0000497, яким підтверджено перевезення вантажу на загальну суму 35.000,00 грн за маршрутом м. Коммунар (Росія) - м. Київ (Україна).

Матеріали справи свідчать (платіжне доручення № 1841 від 12.05.2020), що відповідачем частково здійснено оплату наданих послуг з перевезення вантажу в сумі 17.500,00 грн.

Відповідно до п. 2.1.12 договору замовник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати перевізнику погоджену провізну плату, відповідно до умов цього договору.

Частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, вартість наданих послуг перевезення не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 17.500,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних доказів надання позивачем послуг, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача їх вартості в розмірі 17.500,00 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аб-Транс Євро» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати понесені на правову допомогу адвоката у сумі 3.200,00 грн та 1.000,00 грн у якості відшкодування гонорару успіху.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

27.06.2020 між позивачем (клієнт, довіритель) та ОСОБА_1 (повірений, адвокат) укладено договір про правову допомогу № б/н, відповідно до п. 1.1. якого повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: 1. Надати правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ «Август-Україна». З цією метою, здійснити огляд та вивчення доказів за їх місцезнаходженням (4 год). 2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (1 год). 3. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (6 год). 4. Провести арифметичні розрахунки (1 год). 5. Вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи в суді та на етапі примусового виконання судового рішення, в т.ч. готувати процесуальні документи на виконання ухвал суду, заяви по суті,надавати письмо пояснення тощо (5 год).

Згідно п. 2.1 договору за здійснення дій, що визначені у п. 1.1. цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 3.200,00 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній в п. 2.1. сумі сплачуються повіреному в момент передачі підготовленої позовної заяви.

Пунктом 2.3. договору визначено, що при задоволенні позову довіритель виплачує повіреному премію (гонорар успіху) у розмірі 1.500,00 грн.

Підтвердженням того, що Лоза Віктор Миколайович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008.

03.07.2020 між позивачем та адвокатом складено акт приймання-передачі надання послуг, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 3.200,00 грн

Позивач сплатив на користь адвоката Лози Віктора Миколайовича грошові кошти в розмірі 3.200,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 02-07 від 03.07.2020.

Доказів сплати позивачем адвокату гонорару успіху в сумі 1.000,00 грн не подано.

Разом з цим, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного надання послуг та їх обсягу, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача в загальному розмірі 4.200,00 грн.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Август-Україна» (01033, м. Київ, вул. Гайдара, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аб-Транс Євро» (69041, м. Запоріжжя, б-р Вінтера, 26, ) 17.500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. боргу, 2.102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 4.200 (чотири тисячі двісті) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова