ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2020 Справа № 917/626/20

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080

до Сектору освіти, сім`ї, молоді та спорту Решетилівської районної державної адміністрації, вул. Шевченка, 3-а, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400

про стягнення 273 651,73 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

Повне рішення складено та підписано 17.09.2020 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 273 651,73 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 1 від 02.01.2019, з якої 255 978,68 грн. основний борг, 14727,54 грн. пеня, 2945,51 грн. 3% річні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору договору постачання природного газу № 1 від 02.01.2019 в частині вчасної оплати за отриманий природний газ.

Ухвалою від 22.04.2020 позовна заява була залишена без руху з підстав невиконання позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України (а.с. 29-30).

Позивач, в термін визначений судом, усунув недоліки позовної заяви та ухвалою від 25.05.2020 (а.с. 48-49) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання в справі на 23.06.2020. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня закінчення дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), встановленого Кабінетом Міністрів України, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Ухвалою від 23.06.2020 (а.с. 54-55) суд відклав підготовче засідання в справі із повідомленням учасників справи про дату наступного судового засідання додатково.

Ухвалою від 16.07.2020 (а.с. 58) суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов у відповідності із вимогами ст. 165 ГПК України не пізніше 20 днів з моменту набрання законної сили Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020.

Ухвалою від 12.08.2020 (а.с. 60) суд повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання 25.08.2020. В судове засідання 25.08.2020 представники сторін не з`явились, від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог № 203-20 від 18.08.2020 (вх. № 9052 від 21.08.2020).

Ухвалою від 25.08.2020 (а.с. 71-72) суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 17.09.2020.

В судове засідання представники сторін не з`явились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника (вх. № 10148 від 17.09.2020; а.с. 76).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", як Постачальником, та Сектором освіти, сім`ї, молоді та спорту Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, як Споживачем, укладений договір на постачання природного газу № 1(далі Договір, а.с. 6-7).

Додатковою угодою № 7 від 28.12.2019 до Договору (а.с. 9) сторони пролонгували дію Договору до 31.03.2020.

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується передати (поставити) споживачу товар - код ДК 021:2015-09120000-6-Газове паливо (природний газ), визначений за цінами (далі - товар), зазначений у специфікації, що додається до Договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, а споживач - прийняти і оплатити такий товар.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору ним поставлено природний газ у лютому 2020, а відповідачем прийнято поставлений природний газ на загальну суму 399 528,86 грн.

На підтвердження факту виконання договірних зобов`язань з постачання природного газу позивач надав акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2020 на суму 399 528,86 грн. (а.с. 11), не підписаний відповідачем.

Відповідно до п. 3.3. Договору порядок оплати встановлюється наступним чином:

- Постачальник виставляє Споживачу рахунок за спожитий природний газ після підписання із споживачем Акту приймання-передачі природного газу, який оформлюється протягом 10 днів після постачання природного газу Постачальником;

- Споживач сплачує рахунок за поставлений Постачальником природний газ протягом десяти днів з дня його отримання.

На виконання умов Договору позивачем відправлено відповідачу рахунок № 643 від 29.02.2020 на суму 399 528,86 грн. (а.с. 10) та акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2020 (а.с. 11) "Новою поштою", що підтверджується експрес-накладною № 2813 від 12.03.2020 (а.с. 12).

Згідно інформації з офіційного сайту «Нова пошта» споживачем отримано зазначене відправлення 16.03.2020 (а.с. 13).

Відповідвно до ч. 4 п. 12 Правил постачання природного газу, Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Відповідач акт не повернув, доказів надіслання позивачу вмотивованої відмови від підписання не надав. Факт споживання відповідачем в лютому 2020 природного газу обсягом 62 928,00 куб.м., зазначених в акті приймання-передачі від 29.02.2020 підтверджується актом № ОУВІ-025508/02-20 надання послуг з розподілу природного газу ГРМ від 01.03.2020 (а.с. 35), підписаним відповідачем та оператором ГРМ.

Позивач стверджує, що 11.02.2020 відповідач частково здійснив оплату за поставлений газ на суму 143 550,18 грн.

В зв`язку з цим, за підрахунками позивача заборгованість відповідача за отриманий природний газ становить 255 978,68 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору при порушенні умов Договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

На підставі вказаного пункту Договору, частин 4 і 6 ст. 231 Господарського кодексу України, а також ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу 14 727,54 грн. пені та 2945,51 грн. 3% річних за загальний період з 26.03.2020 по 13.08.2020 (в редакції заяви про збільшення позовних вимог від 18.08.2020).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Обов`язок відповідача сплатити кошти за отриманий товар визначений також ст.ст. 655, 706 ЦК України.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачу товар за актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2020 на суму 399 528,86 грн. (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п. 3.3. Договору споживач сплачує рахунок за поставлений постачальником природний газ протягом десяти днів з дня його отримання.

На підтвердження факту направлення відповідачу рахунку № 643 від 29.02.2020 на суму 399 528,86 грн. позивачем надано копію експрес-накладної Нової пошти № 2813 від 12.03.2020 та роздруківка з сайту Нової пошти щодо отримання відповідачем від позивача посилки 16.03.2020.

Таким чином, рахунок № 643 від 29.02.2020 на суму 399 528,86 грн. позивач мав оплатити по 26.03.2020 включно.

Позивачем підтвердив сплату відповідачем за використаний природний газ 143 550,18 грн., заборгованість за поставлений у лютому 2020 природний газ становить 255 978,68 грн.

Відповідач будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення не надав, тому позовні вимоги про стягнення 255 978,68 грн. основного боргу задовольняються судом повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Щодо вимоги позивача про стягнення суми пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення з 26.03.2020 по 13.08.2020 в сумі 14 727,51 грн. суд зазначає наступне.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 в справі № 904/4156/18, за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що умовами Договору не визначено підстави для нарахування пені, а також порядок нарахування та розмір пені.

Пункт 6.1 Договору, згідно якого при порушенні умов Договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України, не є підставою для нарахування пені.

Позивачем не обґрунтовано, яким саме законодавчим актом визначено обов`язок відповідача сплачувати пеню за прострочення виконання умов Договору.

Між тим, частина шоста статті 231 ГК України, на яку посилається позивач в обґрунтування розміру нарахованої пені, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

В зв`язку з цим, вимога позивача про стягнення пені у розмірі 14 727,54 грн. є необґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

Позивач заявив до стягнення 2 945,51 грн. 3% річних, нарахованих за період з 26.03.2020 по 13.08.2020.

Враховуючи те, що останнім днем виконання зобовязання (сплати рахунку № 643 від 29.02.2020 на суму 399 528,86 грн.) є 26.03.2020 включно, суд здійснив перерахунок 3% річних та встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними в сумі 2 937,46 грн. за період з 27.03.2020 по 13.08.2020 та підлягають задоволенню в цій частині. В іншій частині вимоги про стягнення річних відхиляються за їх безпідставністю.

Перевірка правильності розрахунку 3% річних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 255 978,68 грн. основного боргу та 2937,46 грн. 3% річних.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сектору освіти, сім`ї, молоді та спорту Решетилівської районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 3-а, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м. Київ, 04080, ) 255 978,68 грн. основний борг, 2 937,46 грн. 3% річні; 3 883,74 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко