ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 Справа № 914/404/20

За позовом: Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості, м. Дрогобич

до відповідача: Головного управління ДФС у Львівській області, м. Львів

про стягнення 22 488, 93 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Полюхович Х.М.

за участю представників:

від позивача: Федунів В.І. - представник;

від відповідача: Ярова А.А. - представник

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Господарського суду Львівської області Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості подано позовну заяву до Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення виплаченого забезпечення - допомоги по безробіттю на суму 22 488, 93 грн у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду ОСОБА_1 .

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження.

Хід розгляду справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У судовому засіданні 10.09.2020 представник позивача підтримала доводи, викладені у позовній заяві, просила їх задоволити.

Представник відповідача заперечила доводи позивача, просила у задоволенні позову відмовити.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2017 ОСОБА_1 , звільненій з посади завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області надано статус безробітного та з 27.09.2017 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі частини 1 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". За період перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного (27.09.2017-16.05.2018), їй виплачено 22 488, 93 грн допомоги по безробіттю.

Позивач зазначає, що в акті розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 86 від 16.12.2019 встановлено, що на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 08.08.2017.

У зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі позивач надіслав відповідачу претензію № 1302/07/899/19 від 20.12.2019 про повернення виплаченої 22 488, 93 грн допомоги по безробіттю, однак станом на день подання позову кошти у добровільному порядку не повернені.

Посилаючись на частину 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивач зазначає, що у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду із роботодавця утримується сума виплаченого матеріального забезпечення та наданих соціальних послуг безробітному.

07.04.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому звернув увагу на те, що згідно п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" отримання допомоги по безробіттю та заробітної плати за час вимушеного прогулу без урахування суми допомоги по безробіттю є переплатою коштів для поновленого на роботі працівника. Крім того, зазначив, що згідно з статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застрахована особа повинна повідомляти про наявність судового рішення про поновлення на роботі, а у випадках умисного невиконання цього обов`язку, сума виплаченого забезпечення стягується із застрахованої особи. В зв`язку із викладеним відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив таке.

На підставі наказу Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 07 серпня 2017 року №81-О «Про звільнення» з 07 серпня 2017 року завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 звільнено з роботи згідно з п. 4 ч. 1 ст. 83, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатної чисельності).

Після звільнення ОСОБА_1 з роботи, остання 20.09.2017 звернулась до Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітного.

Наказом Дрогобицького районного центру зайнятості від 25.09.2017 № НТ1170925 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 20.09.2017.

Наказом Дрогобицького районного центру зайнятості від 25.09.2017 № НТ1170927 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 22, частини 1 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виходячи із страхового стажу понад 10 років - 70% середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% - 90 к.д, 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д. Виплату допомоги по безробіттю вирішено розпочати з 27.09.2017.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 813/3139/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 у справі № 813/3139/17 визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 07.08.2017 №81-0 «Про звільнення» в частині звільнення завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 з роботи. Вирішено поновити ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб Дрогобицькій ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, з 08 серпня 2017 року. Присуджено до стягнення з Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 48 921 грн 60 коп.

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 813/3139/17 Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області видано наказ № 20-0 від 20.09.2018 про скасування наказу Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 07 серпня 2017 року № 81-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення її з 08 серпня 2017 року на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб.

Наказом Дрогобицького районного центру зайнятості від 16.05.2018 № НТ180516 припинено з 16.05.2018 виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням безробітною письмової заяви.

Розглянувши матеріали розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_1 Дрогобицьким міськрайонним центром зайнятості видано наказ №106 від 16.12.2019 "Про повернення коштів з вини роботодавця", в якому посеред іншого наказано вжити заходи, передбачені чинним законодавством щодо повернення незаконно отриманих коштів в розмірі 22 488, 93 грн з вини Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Відповідно до розрахунку суми допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню Головним управлінням ДФС у Львівській області за ОСОБА_1 за період з 20.09.2017 по 16.05.2018, така становить 22 488, 93 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №1302/07/899/19 про повернення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітній ОСОБА_1 за період з 20.09.2017 по 16.05.2018 в сумі 22 488, 93 грн.

Однак відповіді відповідача на вимогу позивача не отримано та кошти в добровільному порядку не відшкодовані, що слугувало підставою подання позову.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, враховуючи таке.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 року N 1533-III (далі -Закон N 1533-III) визначено правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, зокрема, визначено порядок виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, припинення, відкладення, скорочення тривалості виплат такого забезпечення, а також порядок відшкодування виплаченого безробітному матеріального забезпечення у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону N 1533-III виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону N 1533-III Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Законодавцем передбачено тільки три правові підстави згідно з частиною 4 статті 35 Закону N 1533-III щодо виникнення обов`язку з відшкодування фонду соціального страхування понесених ним витрат на оплату працівнику по безробіттю чи наданих йому соціальних послуг (за судовим рішенням про поновлення працівника на роботі; незаконна виплата безробітному суми забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю).

Отже, обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач звільнив ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вона перебувала на обліку з 20.09.2017 як безробітна, з 27.09.2017 їй призначена та виплачувалась позивачем допомога по безробіттю.

Однак, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 813/3139/17, яка набрала законної сили та є чинною, визнано протиправним та скасовано наказ Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 07.08.2017 №81-0 «Про звільнення» в частині звільнення завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 з роботи з 08 серпня 2017 року, яку вона займала до звільнення.

Отже, факт незаконного звільнення відповідачем ОСОБА_1 з роботи встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 813/3139/17, та в силу частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребує повторного доказування.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 813/3139/17 ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб з 08.08.2017.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

За приписами частини 3 статті 36 цього Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

ОСОБА_1 16.05.2018 подано письмову заяву Дрогобицькому районному центру зайнятості про відмову від послуг Державного центру зайнятості, на підставі якої припинено виплату допомоги по безробіттю згідно з наказом № НТ180516 від 16.05.2018.

Відповідно до пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 (чинного на момент подання заяви про припинення реєстрації), центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 у справі № 813/3139/17 Дрогобицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області видала наказ про скасування наказу Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 07 серпня 2017 року № 81-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення її з 08 серпня 2017 року на посаді завідувача сектору організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена 26.09.2018.

З огляду на викладене, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача, що сума виплаченого забезпечення повинна стягуватись у даному випадку із застрахованої особи за їх безпідставністю.

Крім того слід зазначити, що ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", покладена в основу даного позову, не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого безробітному та вартості наданих соціальних послуг безробітному, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу, тому доводи щодо переплати таких коштів також визнаються судом безпідставними. (Такої позиції також дотримується і КГС у складі ВС у справі №914/1875/17 від 09.07.2018).

За період з 20.09.2017 по 16.05.2018 позивач виплатив ОСОБА_1 допомогу по безробіттю на загальну суму 22 488, 93 грн, яка виходячи з приписів частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону N 1533-III, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Судові витрати.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, місто Львів, вул. Стрийська, будинок 35, ідент. код: 39462700) на користь Дрогобицького міськрайонного центру зайнятості (місцезнаходження: 82100, Львівська обл., місто Дрогобич, вул. Пилипа Орлика, будинок 3, корпус А, ідент. код: 22408552) 22 448, 93 грн виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) та 2 102, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15.09.2020.

Суддя Галамай О.З.