ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2020 р. Справа№ 910/4474/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

За участю представників сторін

від позивача - не з`явились,

від відповідача 1 - не з`явились,

від відповідача 2 - Кулинич В.П.,

від третьої особи - не з`явились,

розглядає апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року (повний текст ухвали складено 04.06.2020 року)

про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 27 липня 2017 року

у справі № 910/4474/17 (суддя Павленко Є.В.)

За позовом Національного антикорупційного бюро України

до:

1. Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ")

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства інфраструктури України

про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Національне антикорупційне бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" та товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ" про визнання недійсною додаткової угоди від 29 березня 2016 року № 3 до договору поставки від 18 березня 2016 року № ЦЗВ-14-00816-01, укладеної між Філією "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювана Додаткова угода, якою сторони змінили ціну товару, була укладена за відсутності підстав, передбачених п.2 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» для її укладення, що свідчить, що така угода суперечить положенням ст. 203 ЦК України, що є підставою, згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, для визнання її недійсною. Також, позивач стверджує, що спірна Додаткова угода №3 від 29.03.2016 суперечить інтересам держави, а тому така додаткова угода окрім викладеного вище, має бути визнана судом недійсною на підставі ст. 228 ЦК України та ст. 207 ГК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року у даній справі, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року та постановою Верховного Суду від 15.03.2018 року, вимоги Національного антикорупційного бюро України задоволено повністю. Визнано недійсною додаткову угоду від 29.03.2016 року № 3 до договору поставки від 18.03.2016 року № ЦЗВ-14-00816-01, укладену між Філією "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Аеро Джет".

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань найменування ТОВ «Вог Аеро Джет» було змінено на ТОВ «Воленс Трейд». (т.7, а.с. 13-16).

Вказане також підтверджується Протоколом №03/18 Загальних зборів учасників ТОВ «Вог Аеро Джет» від 26.03.2018 року. (т.7, а.с. 17-18).

18.07.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" звернулось до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року по справі №910/4474/17. (т.5, а.с. 3-7).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 року залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2020 року в задоволенні поданої товариством з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" (попередня назва - товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ") заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 27 липня 2017 року в справі № 910/4474/17 відмовлено, а вказане рішення - залишено без змін. (т.5, а.с. 214-221, 119-130, 208-216).

05.07.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року в справі №910/4474/17 на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України. (т.7, а.с. 3-9).

Заява про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року в справі №910/4474/17 мотивована тим, що норма закону, на підставі якої позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору в межах даної справи - пункт 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 5 червня 2019 року №4-р(ІІ)/2019 була визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), а відтак у Національного антикорупційного бюро України були відсутні повноваження на звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року в справі № 910/4474/17 відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року в справі № 910/4474/17 залишено без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що пункт 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14 жовтня 2014 року № 1698-УІІ визнано неконституційним з 5 червня 2019 року, а тому на час звернення позивача з позовом до суду та на час прийняття рішення у справі № 910/4474/17 положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню позивачем у цій справі. Також місцевим господарським судом зазначено, що виконання вищенаведеного рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року в справі № 910/4474/17 не вимагає від учасників справи та/або уповноважених органів вчинення певних активних заходів - визначені цим рішенням наслідки настають для сторін з моменту набрання ним законної сили, а пунктом 1 частини 3 статті 320 ГПК України встановлено, що рішення суду може бути переглянуто за виключними обставинами лише у разі, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ч. 2, ст. 152 Конституції України та ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», а також не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.02.2020 року у справі №908/1811/17. Крім того на думку скаржника, рішенням у даній справі визнано недійсним правочин, а тому воно не передбачає жодного виконання, відтак обмеження на перегляд рішень, які вже виконані, на нього не поширюються.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп.

27.07.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.08.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Козир Т.П., сформовано для розгляду справи №910/4474/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року у справі №910/4474/17 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року у справі №910/4474/17 та призначено розгляд справи на 16.09.2020 року.

16.09.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від третьої особи надійшла заява в якій останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та здійснювати розгляд справи без участі представника.

В судовому засіданні 16.09.2020 року представник відповідача 2 надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники позивача, відповідача 2 та третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Частиною 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, зокрема, є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Колегія суддів зазначає, що перегляд судового рішення за виключними обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є можливою лише за умови, коли рішення суду ще не виконано. Тобто під час розгляду заяви про перегляд справи за виключними обставинами суди повинні встановити наявність обставин щодо невиконання або, навпаки, виконання судового рішення, яке є предметом перегляду. При цьому наявність фактів виконання судового рішення виключає можливість його перегляду на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про визнання додаткової угоди від 29 березня 2016 року № 3 до договору поставки від 18 березня 2016 року № ЦЗВ-14-00816-01, укладеної між Філією "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" та товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ", який, на думку позивача, суперечить положенням Закону України "Про здійснення державних закупівель" та інтересам держави, а тому має бути визнаний недійсним.

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року у даній справі, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року та постановою Верховного Суду від 15.03.2018 року, вимоги Національного антикорупційного бюро України задоволено повністю. Визнано недійсною додаткову угоду від 29.03.2016 року № 3 до договору поставки від 18.03.2016 року № ЦЗВ-14-00816-01, укладену між Філією "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Аеро Джет".

Згідно зі статтями 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії"). Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За змістом статті 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з частиною 3 статті 207 Господарського кодексу України виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням. Виняток нормою пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України встановлено для випадків, коли рішення суду ще не виконане, тобто коли наслідки, передбачені ним, остаточно не настали.

Таким чином, прийнявши рішення у цій справі шляхом задоволення позову господарські суди встановили факт відсутності прав і обов`язків та юридичних наслідків у певного кола осіб, а також припинення зобов`язання сторін із моменту вчинення правочину, який визнано недійсним. При цьому наказу на виконання такого рішення господарський суд не видає і виконавче провадження за цим рішенням не здійснюється (за винятком рішення у частині розподілу судових витрат), тому рішення про визнання договору недійсним є виконаним із моменту набрання ним законної сили.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 27.08.2019 року по справі № 910/24263/16, від 27.02.2020 року в справі № 910/10324/18, від 28.02.2020 року в справі № 908/1810/17, від 17.03.2020 року в справі № 910/127/17.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання скаржника, що рішенням у даній справі визнано недійсним правочин, а тому воно не передбачає жодного виконання, відтак обмеження на перегляд рішень, які вже виконані, на нього не поширюються.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для розгляду заяви про перегляд за виключними обставинами рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2017 року у цій справі, адже факт виконання судового рішення виключає можливість його перегляду на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, колегія суддів наголошує, що рішення у даній справі є фактично виконаним з дати набрання ним законної сили, а отже й на час прийняття рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційним положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" 05.06.2019 року, тому не може бути переглянуто у зв`язку з виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України.

Також посилання скаржника щодо неврахування місцевим господарським судом висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.02.2020 року у справі №908/1811/17 колегією суддів відхиляються оскільки вони не спростовують висновку суду першої інстанції, з огляду на те, що Верховний Суд у справі №908/1811/17 зазначив, що рішення місцевого господарського суду не може бути переглянуто у зв`язку з виключними обставинами на підставі пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України з огляду на те, що є виконаним, тобто правові наслідки, передбачені цим рішенням настали для учасників справи на час ухвалення Конституційним Судом України рішення, на яке посилається Скаржник.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, твердження апелянта, які викладені ним в апеляційній скарзі, встановлених обставин не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування прийнятої судом першої інстанції ухвали у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленс Трейд" на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року у справі №910/4474/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 04.06.2020 року у справі №910/4474/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4474/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз