РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2020Справа № 910/5863/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА ОКСЛЕР" (03179, м. Київ, пр-т Академіка Паладіна, 11, кв. 53)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ОЛІМПІКС" (01601, м. Київ, вул. Банкова, 2)

про стягнення 96 717,50 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА ОКСЛЕР" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ОЛІМПІКС" про стягнення 96 717,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору №2111/01 від 21.11.2019 відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного розрахунку за виконані позивачем роботи з Капітального ремонту автомобільної парковки БЦ "Горизонт Парк" по вул. Амосова, 12 в м. Києві, що стало наслідком виникнення у відповідача боргу перед позивачем у розмірі 97 717,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА ОКСЛЕР" було залишено без руху.

08.05.2020 до відділу діловодства господарського суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/5863/20 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28.05.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що оскільки етап передання, перевірки та прийняття виконаних робіт ще не проводився з незалежних від відповідача причин, а документи, на підставі яких повинен здійснюватись остаточний розрахунок, сторонами не підписані, вимога про остаточний розрахунок з Субпідрядником є передчасною. Крім того, відповідач зазначає, що оскільки види та обсяги робіт, про виконання яких повідомляється в Акті виконаних робіт №1 за ____ 2020 року, наразі не є узгодженими сторонами, у відповідача відсутній обов`язок їх приймати та здійснювати остаточну оплату. У даному відзиві відповідач також просить суд покласти його витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 416,65 грн на позивача.

16.06.2020 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зауважує, що претензійний лист з актом приймання виконаних будівельних робіт №1 був направлений на офіційну адресу місцезнаходження відповідача. Крім того, даний лист з додатками направлявся позивачем також на електронну адресу відповідача. У відповіді на відзив позивач також звертає увагу, що суттєво пізніше, а саме 14.04.2020 відповідач перерахував позивачу за договором грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн.

26.06.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшли заперечення відповідача, у яких останній зазначає, що відсутність усних та письмових заперечень до виконаних робіт за договором не свідчить про їх прийняття відповідачем. Оплата згідно платіжного доручення №1344 від 14.04.2020 на суму 30 000,00 грн здійснювалась в якості передплати за договором, та не є свідченням відсутності зауважень щодо виконаних робіт. Крім того, у наданих заперечення відповідач повідомив про збільшення розміру судових витрат відповідача до 7 566,65 грн, які просить суд стягнути з позивача.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

21 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ОЛІМПІКС" (надалі - генпідрядник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА ОКСЛЕР" (надалі - субпідрядник, позивач) був укладений договір №2111/01 на виконання робіт (надалі - договір).

У відповідності до п. 1.1. договору субпідрядник зобов`язався в межах твердої договірної ціни виконати на свій ризик та власними силами та засобами роботи з Капітального ремонту автомобільної парковки БІД «Горизонт Парк» по вул. Амосова. 12 в місті Києві (2 та 3 захватка; ПС 1-ПС5; ПС -12; ПС 14-ПС 18) в обсягах, передбачених кошторисною документацією, з дотриманням діючих будівельних норм і правил, а генпідрядник (замовник) зобов`язався прийняти та оплатити такі роботи.

Відповідно до п.1.2. договору сторони погодили, що обсяги робіт можуть бути зменшені або збільшені замовником.

Загальна вартість робіт за цим договором становить 598 397,50 грн, в т.ч. ПДВ (20%) 99 732,92 грн відповідно до Додатку №1 до договору (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору приймання-передавання виконаних робіт здійснюється щомісячно та оформлюється Актом приймання-передавання виконаних робіт.

Якщо при прийманні-передаванні виконаних робіт будуть виявлені недоліки (дефекти), що виникли з вини Субпідрядника, Замовник, письмово повідомивши Субпідрядника, має право не підсувати Акт приймання виконаних будівельних робіт і затримати здійснення оплати виконаних робіт до усунення Субпідрядником за власний рахунок виявлених недоліків (дефектів) (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 2.4. договору після завершення виконання робіт Сторони підписують акт про приймання-передавання виконаних робіт в повному обсязі. Датою остаточного закінчення виконання робіт Субпідрядника за і договором є дата вказана в Акті про відсутність претензій до виконаних робіт, що підписується сторонами і за яким здійснюється остаточний розрахунок за виконані роботи.

Пунктом 4.0. договору встановлено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються в безготівковій формі замовником на банківський рахунок Субпідрядника коштів у національній валюті України на підставі підписаних Сторонами актів прийому виконаних будівельних робіт.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині оплати і виконання робіт - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 13.1. договору).

На виконання умов договору відповідачем було перераховано на рахунок позивача грошові кошти на загальну суму 430 000,00 грн, а саме:

- згідно платіжного доручення №1059 від 27.11.2019 на суму 100 000,00 грн;

- згідно платіжного доручення №1098 від 10.12.2019 на суму 100 000,00 грн;

- згідно платіжного доручення №1144 від 20.12.2019 на суму 30 000,00 грн;

- згідно платіжного доручення №1171 від 10.01.2020 на суму 100 000,00 грн;

- згідно платіжного доручення №1200 від 31.01.2020 на суму 100 000,00 грн.

02 квітня 2020 року позивач направив на адресу відповідача претензійний лист, у якому повідомив останнього про виконання у відповідності до п. 5.1. договору будівельних робіт на суму 556 717,50 грн та про необхідність оплати відповідачем 126 717,50 грн (566 717,50 грн - 430 000,00 грн) протягом 7 днів з дня отримання даного листа. У додатках до вищевказаного претензійного листа містився Акт приймання виконаних будівельних робіт за договором на суму 556 717,50 грн у двох примірниках та Акт звірки взаєморозрахунків з генпідрядником у двох примірниках, які позивач просив підписати та примірник кожного з перелічених документів направити на адресу субпідрядника.

За доводами позивача, відповідач всупереч направленій претензії не повернув позивачу підписаний Акт приймання виконаних будівельних робіт та не надав вмотивованої відмови чи зауважень щодо останнього, при цьому здійснив лише часткову оплату виконаних робіт на суму 30 000, 00 грн, згідно з платіжним дорученням №1344 від 14.04.2020, що стало підставою для звернення позивач з позовом до суду про стягнення з відповідача існуючої заборгованості у розмірі 96 717,50 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вищевказаних відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2, 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (частина 1 статті 875 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Судом встановлено, що в період з листопада 2019 року по січень 2020 року відповідачем на виконання умов договору було здійснено попередню оплату у розмірі 430 000,00 грн, про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні доручення №1059 від 27.11.2019, №1098 від 10.12.2019, №1144 від 20.12.2019, №1171 від 10.01.2020 та №1200 від 31.01.2020.

Як встановлено ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач виконав роботи по улаштуванню бетонної підготовки, улаштуванню монолітних з/б стін, улаштуванню обмазочної гідроізоляції бітумною мастикою з двох сторін праймером, улаштуванню обмазочної гідроізоляції бітумною мастикою з двох сторін, роботи з прогрівання бетону та улаштування підпірної станки з збірних залізобетонних блоків ФБС 2,4*0,4*0,6 на загальну суму 556 717,50 грн.

Претензійним листом від 01.04.2020 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про належне та якісне виконання передбачених договором будівельних робіт та з вимогою підписати додані до листа Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 на суму 556 717,50 грн та Акт звірки взаєморозрахунків з генпідрядником за договором №2111/01 від 21.011.2019. Крім того, у вищевказаному листі позивач також просив відповідача протягом семи днів здійснити повну та остаточну оплату виконаних за договором будівельних робіт у розмірі 126 717,50 грн.

З долучених до матеріалів справи опису вкладення від 02.04.2020, фіскального чеку від 02.04.2020 та поштової накладної №536 від 02.04.2020 вбачається, що претензійний лист від 01.02.2020 разом з Актом приймання виконаних будівельних робіт та Актом звірки взаєморозрахунків був направлений 02.04.2020 на юридичну адресу відповідача (01601, м. Київ, вул. Банкова, 2).

У п. 11.2. договору сторони передбачили, що зміни, які стосуються змін банківських реквізитів, адрес та телефонних номерів вносяться шляхом обміну листами, підписаними уповноваженими особами сторін та скріпленими печатками.

Таким чином, приймаючим до уваги, що вищевказаний лист був направлений на вірну юридичну адресу відповідача, про зміну якої останній у відповідності до п. 11.2. договору не повідомляв, позивач належним чином повідомив генпідрядника про завершення виконання робіт.

При цьому, судом встановлено, що станом на момент розгляду спору, відповіді на претензійний лист позивача від відповідача не надходила, жодних обґрунтованих зауважень щодо обсягу чи якості виконаних позивачем робіт чи відмови від підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт матеріали справи також не містять.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліків у виконаній роботі.

На підставі ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що строк для оплати виконаних позивачем будівельних робіт, станом на момент розгляду спору по суті, настав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з платіжним дорученням №1344 від 14.04.2020 відповідач здійснив лише часткову оплату у розмірі 30 000,00 грн, як передплату за СРМ згідно договору №211/01 від 21.11.2019.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оскільки, матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем основного боргу, а факт виконання позивачем будівельних робіт за договором підтверджується на суму 556 717,25 грн, з урахуванням арифметично вірного обрахунку улаштування обмазочної гідроізоляції бітумною мастикою з двох сторін (93,83 (к-сть) * 75,00 (ціна за одн. грн з ПДВ) = 7 037,25 грн), суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за договором підлягають задоволенню у розмірі 96 717,25 грн (556 717,25 грн - 460 000,00 грн).

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА ОКСЛЕР".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 7 566,65 грн, покладаються на останнього, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст. 129, 236 - 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ОЛІМПІКС" (01601, м. Київ, вул. Банкова, буд. 2, ідентифікаційний код 39288133) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА ОКСЛЕР" (03179, м. Київ, пр-т Академіка Паладіна, буд. 11, кв. 53, ідентифікаційний код 40949954) заборгованість у розмірі 96 717 (дев`яносто шість тисяч сімсот сімнадцять) грн 25 коп. та судовий збір у розмірі 2 101 (дві тисячі сто одну) грн 99 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.09.2020

Суддя Л. Г. Пукшин