РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2020Справа № 910/3256/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В., розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" в особі голови ліквідаційної комісії з припинення/ліквідатора Шевченка Сергія Григоровича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України

про визнання кредиторських вимог

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про зобов`язання відповідача визнати кредиторські вимоги позивача у розмірі 10532,02 грн, що є невиплаченою сумою страхового відшкодування та включити дану вимогу кредитора до четвертої черги проміжного ліквідаційного балансу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від надання відповіді на заяву позивача про грошові вимоги до боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3256/20, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), залучив до участі у справі Моторне (транспортне) страхове бюро України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

16.04.2020 через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що позивач обрав не вірний спосіб захисту, оскільки позивач має звернутися до суду з позовом про зобов`язання ліквідаційної комісії розглянути заяву, а не включати вимоги. Також, суд має встановити, що ліквідаційний баланс відповідача ще не затверджений.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 11.03.2020, направленою на адресу місця реєстрації, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала суду від 11.03.2020 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку з відміткою про: «організація розформована».

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуваньё Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" перебуває в стані припинення - 10.08.2018.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020", яким доповнено розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 р. "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами та доповненнями карантин установлено на всій території України до 31.08.2020.

В подальшому, 17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Суд зазначає, що учасниками справи не подано заяв, клопотань про продовження процесуальних строків у зв`язку з запровадженням карантину.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.04.2016 в м. Дніпропетровську на перехресті вул. Вітчизняної та вул. Лозової на відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля DAEWOO Matiz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля RENAULT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно із постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.06.2016 у справі №199/3595/16-п встановлено вину водія транспортного засобу DAEWOO Matiz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у вчиненні ДТП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.06.2016 у справі №199/3595/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно звіту № 113663 від 15.04.2016 про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого в результаті пошкодження в ДТП автомобіля RENAULT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку визначена як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей становить 10 935,90 грн.

28.04.2011 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» (надалі - страховик) та ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі - страхувальник) було укладено договір страхування наземного транспорту № DN1FAX, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним в п. 5.1 Договору.

Відповідно до п. 5.1 вказаного договору застрахованим транспортним засобом значиться автомобіль «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 р.в.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» складено страховий акт № Э.ENSTRAX/3-10322587, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 19 540,04 грн.

На підставі страхового акт №Э.ENSTRAX/3-10322587 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19 540,04 грн.

В подальшому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення 8 770,02 грн, посилаючись, що у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику на підставі договору добровільного страхування, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача як страховика особи, винної у вчиненні ДТП. Отже, оскільки вина водіїв обох транспортних засобів у вчиненні ДТП встановлена у судовому порядку, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» страхове відшкодування у сумі 8 770,02 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 31.08.2018 у справі 910/8376/18 позов задоволено повністю, постановлено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» страхове відшкодування в розмірі 8 770, 02 грн та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 31.08.2018 у справі 910/8376/18 видано відповідний наказ від 24.09.2018.

Згідно з інформаціє у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 10.08.2018 Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» перебуває у стані припинення.

21.12.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою кредитора про грошові вимоги до боржника вих. № 21-12/02-01 від 21.12.2018, в якій просив визнати вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» в сумі 10532,02 грн на підставі наказу Господарського суду м. Києва від 24.09.2018 у справі №910/8376/18.

Однак, відповідач не надав жодної відповіді щодо розгляду заявленої вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача визнати кредиторські вимоги позивача у розмірі 10532,02 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

У відповідності до ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Поряд з тим, відповідно до ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Частиною 8 статті 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

За змістом ст. 112 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» перебуває в стані припинення з 10.08.2018 за внесенням рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Строк, визначений для заявлення кредиторами вимог до 10.10.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 21.12.2018 направив відповідачу заяву кредитора про грошові вимоги до боржника № 21-12/02-01 від 21.12.2018.

Відповідно до накладної служби експрес-доставки «Меркурій» № R1027836 від 21.12.2018, копія якої знаходиться в матеріалах справи, відповідач отримав заяву позивача за вих. № 21-12/02-011 - 11.01.2019.

Таким чином, враховуючи викладені встановлені обставини, позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання кредиторських вимог і включення їх до реєстру кредиторів після спливу строку для їх пред`явлення, що безпосередньо впливає на порядок задоволення таких вимог.

Відповідно до зазначених вище приписів чинного законодавства, вимога кредитора має бути розглянута з прийняттям та направленням відповідного рішення ліквідаційною комісією не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора, а кредитор, у випадку відмови ліквідаційної комісії у задоволенні його вимог або ухилення від їх розгляду, має право на звернення до суду з відповідним позовом протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову, в той час як вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вважаються погашеними.

Отже, відповідач мав розглянути заяву позивача про грошові вимоги до боржника за вих. № 21-12/02-01 від 21.12.2018 не пізніше тридцяти днів з дня отримання (11.01.2019), тобто у строк до 11.02.2019.

За доводами позивача, відповідачем не надано відповіді на його заяву, доказів розгляду заяви позивача вих. № 21-12/02-01 від 21.12.2018 матеріали справи не містять.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 112 ЦК України та відсутність рішення відповідача про розгляд заяви позивача про грошові вимоги до боржника за вих. № 21-12/02-01 від 21.12.2018, а тому позивач має право звернутися до суду у місячний строк з вимогами до ліквідатора (ліквідаційної комісії).

При цьому, судом встановлено, що позивач був обізнаний про відсутність відповіді ліквідаційної комісії відповідача щодо розгляду кредиторських вимог позивача, а тому місячний строк для звернення позивача до суду з даним позовом розпочався в лютому 2019 року. Проте, позивач звернувся з позовним вимогами до відповідача з пропуском строку, встановленого ч. 3 ст. 112 ЦК України, який закінчився ще у березні 2019 року.

Враховуючи викладені обставини та пропуск позивачем місячного строку встановленого ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України на звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача визнати кредиторські вимоги позивача у розмірі 10532,02 грн, що є невиплаченою сумою страхового відшкодування та включити дану вимогу кредитора до четвертої черги проміжного ліквідаційного балансу.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 11.09.2020.

Суддя О.В. Гулевець