ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1933/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шпак І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд.88)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Альбатрос" (65014, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 22)

про стягнення 46 912,29 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Рябоконь В.І. - довіреність №42/21/12 від 21.12.2019р.

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Альбатрос", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту активну електричну енергію у сумі 59 163,30 грн, штрафні санкції у сумі 17 748,99 грн та судовий збір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем зобов`язань за угодою про порядок погашення заборгованості №32-20 від 25.05.2020р. в частині сплати платежів в рахунок погашення заборгованості у визначений угодою термін.

Ухвалою суду від 06.07.2020р. відкрито провадження у справі №916/1933/20, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, вирішено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив.

31.07.2020р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд, у зв`язку із частковим погашенням відповідачем боргу, стягнути з Приватного акціонерного товариства "Альбатрос" заборгованість за спожиту активну електричну енергію у сумі 29 163,30 грн, штрафні санкції у сумі 17 748,99 грн та судовий збір.

Досліджуючи матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність з`ясування обставин виникнення боргу, а також думки сторін щодо застосування положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020р. у спірних правовідносинах, з огляду на що ухвалою від 7.08.2020р. вирішив здійснювати розгляд справи №916/1933/20 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на "19" серпня 2020 р. о 13:45.

Вказаною ухвалою судом було запропоновано позивачу надати суду докази, що підтверджують період споживання електричної енергії, договір №193 від 01.01.2019р., пояснення щодо можливості нарахування штрафних санкцій в період дії Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020р.

11.08.2020р. до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с.48) у зв`язку із погашенням заборгованості у сумі 29 163,30 грн.

18.08.2020р. від відповідача до суду електронним зв`язком надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із введенням (продовженням) карантину на території України.

19.08.202р. до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" надійшли пояснення (а.с.56-58) щодо укладеного між сторонами договору, періоду споживання електричної енергії та нарахування штрафних санкцій в період дії Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів країни, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби "COVID-19" від 17.03.2020р.

Так позивач, зокрема, зазначив, що відповідачем було придбано у лютому 2020р. електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок, тобто не з метою надання житлово-комунальних послуг для споживачів, а з метою ведення підприємницької діяльності. Отже, в даному випадку, за думкою позивача, надана ПрАТ "Альбатрос" послуга з постачання електричної енергії не є житлово-комунальною послугою в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а отже положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів країни, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби "COVID-19" від 17.03.2020р. не розповсюджуються на виниклі між сторонами правовідносини.

У судовому засіданні 19.08.2020р. про розгляді справи по суті судом оголошено перерву до 31.08.2020р. о 15 год. 30 хв, про що винесено відповідну ухвалу.

Представник позивача у судовому засіданні 31.08.2020р. зазначив, що необхідність звернення до суду викликана невиконанням відповідачем свої зобов`язань за угодою.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.08.2020р., заперечуючи проти позову, зазначив що позивач відмовився від угоди, що має наслідком її розірвання, а отже нарахування штрафних санкцій по цій угоді є неправомірним та безпідставним. При цьому відповідач зазначив про відсутність будь-якого іншого договору між сторонами. Також відповідач висловив свою незгоду із нарахуванням штрафних санкцій в період дії Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів країни, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби "COVID-19" від 17.03.2020р.

Після закінчення дослідження доказів судом було оголошено перерву при розгляді справи по суті до 07.09.2020р. о 12 год. 15 хв.

У судовому засіданні 07.09.2020р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд стягнути з відповідачу суму штрафу у розмірі 17 748,99 грн.

Представник відповідача у судове засідання 07.09.2020р. не з`явився, про причини відсутності суд не сповістив.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Приписами ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно до п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. за №312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п.1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" та Приватним акціонерним товариством "Альбатрос" було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу шляхом підписання відповідачем 23.11.2018р. заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу (а.с.62). За умовами означеної заяви початок постачання електричної енергії з 01.01.2019р.

Відповідно до п. 1.1. договору останній є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Цей договір є публічним договором приєднання, якщо укладений шляхом приєднання Споживача до розробленого постачальником договору, що розміщений на його сайті та на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на сайті Постачальника (публічна комерційна пропозиція.

В подальшому сторонами було підписано додаток №2 до договору - комерційну пропозицію №0: індивідуальна комерційна пропозиція (а.с.68-70), предметом якої є постачання електричної енергії як товарної продукції на умовах попередньої оплати. Термін дії: з 01.01.2020р. до 31.03.2020р.

За умовами п.2.1. комерційної пропозиції відповідач зобов`язався здійснювати оплату за електроенергію до початку розрахункового періоду, попереднім платежем 100% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору "Обсяги очікуваного споживання (постачання) електричної енергії клієнту", або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії у розрахунковому періоді, на підставі рахунку на попередню оплату постачальника або самостійно, грошовими коштами на р/рахунок ТОВ "ООЕК", з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично спожиту електричну енергію.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме: заяву-приєднання (а.с.62), договір (а.с.63-67), комерційну пропозицію (а.с.68-70), суд вважає доведеним факт укладання між сторонами по справі договору про постачання електричної енергії споживачу, з огляду на що відхиляє доводи відповідача щодо відсутності між сторонами договірних відносин.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вказує позивач, відповідачем не було виконано своїх зобов`язання за договором з оплати наданих у лютому 2020р. послуг з постачання електричної енергії, з огляду на що ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на адресу ПрАТ "Альбатрос" було направлено претензію про сплату заборгованості у сумі 59 163,30 грн (а.с.18).

Як свідчать матеріали справи, відповідач листом від 06.05.2020р. звернувся до відповідача з проханням надати можливість сплачувати борг за спожиту електричну енергію частинами внаслідок скрутного матеріального становища, в силу різкого спаду фінансових надходжень, що в свою чергу спричинило виникнення боргових зобов`язань зі сторони підприємства.

Так, 25.05.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" та Приватним акціонерним товариством "Альбатрос" було укладено угоду про погашення заборгованості №32-20 (а.с.20), предметом якої є умови і порядок сплати боржником кредитору своєї заборгованості , інших додаткових нарахувань, що виникли у зв`язку із порушенням умов договору про постачання електричної енергії за №193 від 01.01.2019р. і Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. за №312.

Відповідно до п. 1.2. угоди боржник визнає перед кредитором свої боргові зобов`язання станом на 25.05.2020р. у сумі 59 163,30 грн і зобов`язується розрахуватися в термін до 20.08.2020р. відповідно до наведеного в угоді графіку зі сплатою першого платежу у розмірі 14 790,30 грн до 29.05.2020р.

Згідно п.2.4. угоди у разі невиконання або неналежного виконання графіку погашення боргових зобов`язань, зазначених у п.1.2. угоди, в тому числі прострочення внесення хоча б одного платежу за графіком більше ніж на 10 днів, кредитор має право в односторонньому порядку без додаткового повідомлення боржника відмовитись від зазначеної в п. 1.2. угоди про порядок погашення заборгованості реструктуризації, та додатково провести нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, яка нараховується на суму коштів, оплату якої було прострочено, а за прострочення оплати на строк, більше ніж 5 днів додатково сплатити штраф в розмірі 5% від суми коштів, оплату якої було прострочено, та додатково провести нарахування штрафних санкцій у розмірі 30% від загальної суми заборгованості по вказаній угоді.

Положеннями п.2.5. договору сторонами також було визначено право кредитора відмовитись в односторонньому порядку від реструктуризації заборгованості у разі невиконання чи неналежного виконання боржником зобов`язань по сплаті коштів.

Угода набирає чинності з дня її підписання та укладається на строк до 20.08.2020р. (п.3.6. договору).

Як встановлено судом, та сторонами по справі не заперечується, відповідачем в обумовлений угодою строк до 29.05.2020р. не було здійснено перший платіж, з огляду на що позивачем на адресу Приватного акціонерного товариства "Альбатрос" було направлено листа за вих.№06/03-1103 від 24.06.2020р.(а.с.21), яким повідомлено про відмову від графіку реструктуризації, визначеного в п.1.2. угоди.

При цьому, суд зауважує про помилковість тверджень відповідача щодо розірвання укладеної сторонами угоди після отримання останнім листа позивача від 24.06.2020р. №06/03-1103, оскільки фактично позивач, скориставшись своїм правом у разі невиконання боржником зобов`язань з оплати чергового платежу, відмовився лише від реструктуризації, тобто від оплати заборгованості частинами, тоді як обов`язок відповідача з оплати суми заборгованості у розмірі 59 163,30 грн є таким, що настав та мав бути виконаний в повному обсязі.

Враховуючи, що відповідачем свого обов`язку зі сплати суми боргу у розмірі 59 163,30 грн виконано не було, позивач звернувся до суду з відповідним позовом , в якому, окрім суми боргу за угодою, просив суд також стягнути нарахований у відповідності до п. 2.4. угоди штраф.

В процесі розгляду судом справи відповідачем було здійснено погашення заборгованості у сумі 59 163,30 грн двома частинами: у сумі 30 000 грн, з огляду на що позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, яку судом було прийнято та враховано зменшення, а також у сумі 29 163,30 грн, про що позивачем також було подано відповідну заяву про зменшення позовних вимог.

Водночас, оскільки заява про зменшення розміру позовних вимог від 11.08.2020р. була фактично подана позивачем після тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, провадження в частині вимог на суму 29 163,30 грн підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За таких обставин, враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем умов угоди про порядок погашення заборгованості №32-20, суд вважає вимоги позивача в часині стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 17 748,99 грн обґрунтованими.

При цьому суд, з урахуванням висновків щодо відмови позивача шляхом надсилання листа лише від графіку реструктуризації, визначеного в п.1.2. угоди, вважає неспроможними доводи відповідача щодо неправомірності нарахування штрафних санкцій внаслідок розірвання угоди.

Крім того, суд також вважає за необхідне наголосити, що згідно до ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відтак, закінчення строку договору, належно виконаного лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Суд також вважає неспроможними доводи відповідача щодо неправомірності нарахування штрафних санкцій в період дії Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби "COVID-19" від 17.03.2020р., яким визначено що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, з огляду на те, що постачання електричної енергії здійснювалось для власних потреб підприємства.

На думку суду, така позиція відповідача ґрунтується на неправильному тлумаченні норм Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого житлово-комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Водночас, правовідносини сторін в рамках даної справи виникли на підставі договору, предметом якого є постачання електричної енергії як товарної продукції, а не як житлово-комунальної послуги.

Крім того, відповідно до положень ст.2 названого Закону предметом регулювання Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Тобто в даному випадку виниклі між сторонами правовідносини жодним чином не відносяться до правовідносин з постачання житлово-комунальних послуг.

Водночас, вирішуючи питання щодо розміру такого штрафу, суд зазначає наступне.

Так суд вказує, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Так, суд перш за все, враховує погашення відповідачем суми заборгованості в повному обсязі, хоча і після звернення позивача до суду з відповідним позовом, однак достроково, порівняно з наведеним в угоді графіком.

При цьому, дослідивши умови договору, суд зазначає, що позивачем обрана найбільш сувора санкція, встановлена за невиконання грошового зобов`язання, оскільки у разі застосування до відповідача відповідальності у вигляді нарахування пені, сума пені склала б суму менше 500 грн.

За таких обставин, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що в даному випадку наслідки невиконання боржником свого обов`язку за угодою вочевидь більш вигідні для позивача, з огляду на що, незважаючи на те, що відповідальність у вигляді штрафу передбачена договором і погоджена сторонами, суд вважає несправедливим стягнення з відповідача усієї суми штрафу, та доходить висновку про необхідність обмеження розміру штрафних санкцій до 3 000 грн.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, пов`язаних з невчасним проведенням розрахунків за угодою, при цьому закриття провадження у справі викликано частковою сплатою відповідачем заборгованості в процесі розгляду справи, а також те, що до відшкодування заявлений мінімальний розмір судового збору, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129,231,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині 29 163,30 грн. закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Альбатрос" (65014, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 22. Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд.88. ) штраф у сумі 3 000 /три тисячі/ грн, судовий збір у сумі 2 102 /дві тисячі сто дві/ грн

4. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 14 вересня 2020 р.

Суддя Ю.М. Щавинська