РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2020Справа № 910/7516/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація"

до Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива"

про стягнення 141 000,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» про стягнення 141 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано грошових зобов`язань за Договором поставки № ВФ-86/16 від 30.09.2016, а саме не в повному обсязі сплачено грошові кошти за обладнання, що було поставлено за видатковою накладною № 21 від 02.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.06.2020 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 у задоволенні клопотання Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

30.06.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що зобов`язання позивача за Договором не виконанні, оскільки в порушення п. 1.4 Договору, сторонами не складено Акт про завершення пусконалагоджувальних робіт, а отже у відповідача відсутні підстави для здійснення розрахунків із позивачем. Крім того, відповідач зазначає, що сторонами складено Протокол від 25.04.2019, де сторони під час зустріч обговорили наявність численних недоліків та зауважень щодо поставленого обладнання.

06.07.2020 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що п. 1.4 Договору не спростовує обов`язок покупця щодо оплати товару, що відповідачем отримано у власність.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація» (далі - постачальник, позивач) та Дочірнім підприємством «Бест Альтернатива» (далі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № ВФ-86/16 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві обладнання (систему автоматизації та управління), що передбачає керування не менше ніж 55 одиницями і дозволяє контролювати щонайменше 90 датчиків стану механізмів, використовуваних у виробничому комплексі зі зберігання і переробки насіння олійних культур, який знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лебедівка, вул. Соборна, 1-О, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити визначене обладнання.

Постачальник зобов`язаний передати покупцю разом із системою управління всю необхідну технічну документацію та програмне забезпечення необхідне для належного функціонування такої системи автоматизації та управління (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору сторони домовились, що зобов`язання за цим Договором, із сторони постачальника, є виконаними в день підписання Акту про завершення пусконалагоджувальних робіт та підтвердження можливості функціонування поставленої та встановленої системи управління, а зобов`язання покупця є належно виконаними в день списання з рахунку покупця на користь постачальника щодо повної оплати за поставлений товар.

Згідно з п. 2.1 Договору асортимент та ціна на товар, що поставляється, визначається на підставі Додатку № 1, який є невід`ємною частиною даного Договору.

У відповідності до п. 4.1 Договору поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом не більше ніж трьох днів з моменту отримання відповідного платежу, передбаченому Договором. Допускається дострокова поставка товару за умови наявності згоди покупця. Про дату дострокової поставки постачальник повідомляє покупця по факсу або через представника у строк не менше одного дня.

Моментом здійснення поставки товарів постачальнику є їх отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна). Разом з товаром покупцю повинні передаватись належні товару документи, що підтверджують його якість і безпеку, включаючи сертифікати, якісні посвідчення, технічна документації тощо (п. 4.2 Договору).

Згідно з п. 4.3 Договору право власності на товар переходять до покупця в момент підписання відповідальною особою покупця видаткової (та/або товарно-транспортної накладної).

Прийом товару за кількістю та якістю проводиться уповноваженими на те представниками сторін відповідно до Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначенні і товарів народного споживання за кількістю від 15 червня 1965 року та Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначенні і товарів народного споживання за якістю від 25 квітня 1966 року, на складі покупця або, за попередньою домовленістю, на складі постачальника (п. 4.6 Договору).

Пунктом 4.7 Договору узгоджено, що виявлені під час прийому поставленої продукції недоліки (нестача, втрата товарного вигляду та інше) оформлюються відповідним Актом, який набуває вигляду первинного документу після підписання його представниками сторін. Неякісний товар замінюється постачальником протягом трьох днів з моменту складення відповідного Акту, а у разі неможливості його заміни - постачальник відшкодовує його вартість, якщо оплату такого товару було здійснено на умові попередньої оплати.

За умовами п. 4.9 Договору постачальник буде вважатися таким, який виконав зобов`язання з поставки товару, якщо він поставив товар в місце вказане в п. 1.1 Договору, з усією супроводжувальною документацією, яка вимагається за чинним законодавством України та даним Договором, якщо внаслідок прийому було встановлено, що товар повністю відповідає вимогам, передбаченим законодавством України, умовам, визначеним у замовленні покупця, та іншим умовам даного Договору.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлені товари відповідно до вимог даного Договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку не раніше повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 8.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено, що поставці підлягає система автоматизації та управління вартістю 1 490 520,00 грн.

Додатковою угодою до Договору № ВФ-86/16 від 30.09.2016 сторони узгодили загальні етапи робіт та необхідні матеріали і роботи, які мають бути виконані постачальником для забезпечення максимально ефективного та якісного виконання умов Договору № ВФ-86/16.

Додатковими угодами № 2 від 19.01.2017, № 3 від 22.02.2017 та № 4 від 22.02.2017 сторонами погоджено графік платежів та терміни поставки.

Так, Додатковою угодою № 4 до Договору сторони погодили наступний графік платежів та термін поставки:

- 1-й платіж: протягом 10 робочих днів з моменту підписання Договору в сумі, що складає 54 000,00 грн. з ПДВ;

- 2-й платіж: в сумі, що складає 1 295 520,00 грн. з ПДВ, покупець перераховує на користь постачальника до 28.02.2017 при умові, що постачальник виконує свої зобов`язання передбачені даним Договором належним чином;

- 3-й платіж: в сумі, що складає 141 000,00 грн. з ПДВ, покупець перераховує на користь постачальника протягом трьох банківських днів з моменту підписання товаросупроводжувальної документації (видаткової накладної);

- термін поставки становить до 40 календарних дів після оплати 2-го платежу.

Також Додатком до Договору сторонами узгоджено технічне завдання на проектування, виготовлення та монтаж системи електросилового управління та автоматизації технологічного процесу переробки насіння соняшника.

Позивач зазначає, що відповідач, у порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманого товару згідно видаткової накладної № 21 від 02.06.2017 у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим у ДП «Бест Альтернатива» виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 141 000,00 грн.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що зобов`язання позивача за Договором не виконанні, оскільки в порушення п. 1.4 Договору, сторонами не складено Акт про завершення пусконалагоджувальних робіт, а отже у відповідача відсутні підстави для здійснення розрахунків із позивачем. Крім того, відповідач зазначає, що сторонами складено Протокол від 25.04.2019, де сторони під час зустріч обговорили наявність численних недоліків та зауважень щодо поставленого обладнання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір, за своєю правовою природою є договором поставки, що містить елементи договору підряду, в частині виконання пусконалагоджувальних та монтажних робіт.

Правове регулювання договору здійснюється за правилами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлено відповідачу товар за Договором на суму 1 490 520,00 грн. згідно видаткової накладної № 21 від 02.06.2017, яка підписана сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

22.02.2017 сторонами укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, якою сторони погодили наступний графік платежів та термін поставки:

- 1-й платіж: протягом 10 робочих днів з моменту підписання Договору в сумі, що складає 54 000,00 грн. з ПДВ;

- 2-й платіж: в сумі, що складає 1 295 520,00 грн. з ПДВ, покупець перераховує на користь постачальника до 28.02.2017 при умові, що постачальник виконує свої зобов`язання передбачені даним Договором належним чином;

- 3-й платіж: в сумі, що складає 141 000,00 грн. з ПДВ, покупець перераховує на користь постачальника протягом трьох банківських днів з моменту підписання товаросупроводжувальної документації (видаткової накладної).

Відповідачем в свою чергу, на виконання умов Договору сплачено позивачу кошти у розмірі 1 349 520,00 грн., згідно платіжних доручень 37 від 27.02.2017 на суму 163 000,00 грн., № 39 від 28.02.2017 на суму 156,00 грн., № 8291 від 27.02.2017 на суму 230 000,00 грн., № 7175 від 12.10.2016 на суму 54 000,00 грн. та № 116303 від 28.02.2017 на суму 902 364,00 грн.

Відтак, відповідачем не здійснено третій платіж за отриманий згідно видаткової накладної товар у розмірі 141 000,00 грн.

Судом було встановлено, що обумовлений договором товар, який визначено у специфікації до договору було повністю поставлено позивачем відповідачу, що підтверджується видатковою накладною № 21 від 02.06.2017, що сторонами не заперечується.

Однак, спір між сторонами існує в частині визначення моменту, згідно якого у відповідача настає обов`язок повної оплати за поставлений товар.

Так, суд звертає увагу сторін на те, що порядок розрахунків за посталений товар сторонами узгоджено в розділі 5 Договору поставки, в редакції Додаткової угоди № 4 до Договору від 22.02.2017. Зокрема, як вже зазначалося вище, відповідач зобов`язався здійснити 1-й платіж: протягом 10 робочих днів з моменту підписання Договору в сумі, що складає 54 000,00 грн. з ПДВ; 2-й платіж: в сумі, що складає 1 295 520,00 грн. з ПДВ - до 28.02.2017 при умові, що постачальник виконує свої зобов`язання передбачені даним Договором належним чином; 3-й платіж: в сумі, що складає 141 000,00 грн. з ПДВ - протягом трьох банківських днів з моменту підписання товаросупроводжувальної документації (видаткової накладної).

Таким чином, за наявності наведених обставин, відповідачем повний розрахунок з позивачем мав бути здійснений протягом трьох банківських днів з моменту підписання видаткової накладної від 02.06.2017.

Однак, відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що зобов`язання позивача за Договором не виконанні, оскільки в порушення п. 1.4 Договору, сторонами не складено Акт про завершення пусконалагоджувальних робіт, а отже у відповідача відсутні підстави для здійснення розрахунків із позивачем.

Відповідно до п. 1.4 Договору сторони домовились, що зобов`язання за цим Договором, із сторони постачальника, є виконаними в день підписання Акту про завершення пусконалагоджувальних робіт та підтвердження можливості функціонування поставленої та встановленої системи управління, а зобов`язання покупця є належно виконаними в день списання з рахунку покупця на користь постачальника щодо повної оплати за поставлений товар.

Разом з тим, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за поставлений згідно видаткової накладної № 21 від 02.06.2017 товар.

За умовами п. 4.9 Договору постачальник буде вважатися таким, який виконав зобов`язання з поставки товару, якщо він поставив товар в місце вказане в п. 1.1 Договору, з усією супроводжувальною документацією, яка вимагається за чинним законодавством України та даним Договором, якщо внаслідок прийому було встановлено, що товар повністю відповідає вимогам, передбаченим законодавством України, умовам, визначеним у замовленні покупця, та іншим умовам даного Договору.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В той же час, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від приймання товару, складення актів стосовно виявлених під час приймання поставленої продукції недоліків.

Також у матеріалах справи відсутнє листування з боку відповідача стосовно виправлення будь-яких невідповідностей у супровідних документах, відсутності супровідних документів на товар, тощо.

Таким чином суд вважає, що позивачем обов`язок з поставки товару, з огляду на пункт 4.9 Договору та наведене вище виконаний, а відтак у відповідача виник обов`язок із здійснення третього платежу, визначеного Додатковою угодою № 4 від 22.02.2017 до Договору у розмірі 141 000,00 грн.

При цьому, виконання чи невиконання позивачем пусконалагоджувальних робіт з огляду на встановлені обставини не входить до предмету доказування у даній справі, та за умовами Договору, визначених сторонами на власний розсуд, не нівелює обов`язок із здійснення відповідачем третього платежу у розмірі 141 000,00 грн., який за умовами Договору залежить від фактичної поставки товару позивачем, в зв`язку з чим, суд також відхиляє посилання відповідача на Протокол від 25.04.2019.

При цьому, суд також враховує, що означений Протокол за своїм змістом не є Актом, у відповідності до п.4.7 Договору та не містить обставин щодо виявлення під час прийому поставленої продукції недоліків (нестачі, втрати товарного вигляду та інше).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за товар, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за Договором не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 141 000,00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 231, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» (01014, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 13, ідентифікаційний код: 24583590) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КСК-Автоматизація» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 4Б; ідентифікаційний код: 24085171) заборгованість у розмірі 141 000 (сто сорок одна тисяча) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 115 (дві тисячі сто п`ятнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 16.09.2020

Суддя О.А. Грєхова