СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2020 р. Справа № 913/508/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Пуль О.А.,

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), м. Старобільськ, Луганська область (вх. №1820 Л)

на ухвалу господарського суду Луганської області від 03.07.2020 у справі №913/508/19, постановлену в приміщенні господарського суду Луганської області 03.07.2020 об 11:20 год. (суддя Драгнєвіч О.В.), повний текст ухвали підписано 03.07.2020

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальність "Біхайв" на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за вих.№115 від 19.06.2020 у справі №913/508/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біхайв", с.Чорнявка Черкаської області,

до Фізичної особи-підприємця Зіньковського Максима Миколайовича, м.Старобільськ Луганської області

про стягнення 2604851,04 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.07.2020 скаргу ТОВ "Біхайв" на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) задоволено повністю; визнано неправомірними рішення та дії старшого державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) П`ятих Р.О. щодо винесення повідомлення від 09.06.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу (ухвали господарського суду Луганської області №913/508/19 від 04.11.2019 про затвердження мирової угоди) без прийняття до виконання; визнано неправомірним та скасовано повідомлення старшого державного виконавця від 09.06.2020 про повернення стягувачу виконавчого документу (ухвали господарського суду Луганської області №913/508/19 від 04.11.2019 про затвердження мирової угоди) без прийняття до виконання; зобов`язано Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) усунути порушення шляхом вчинення виконавчих дій щодо прийняття до виконання ухвали господарського суду Луганської області від 04.11.2019 у справі №913/508/19 про затвердження мирової угоди; на виконання вимог ст.345 ГПК України Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зобов`язано повідомити господарський суд Луганської області та ТОВ "Біхайв" у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, постановленої за результатами розгляду скарги, про її виконання.

Суд першої інстанції зазначив, що пред`явлений до виконання стягувачем виконавчий документ - ухвала господарського суду Луганської області від 04.11.2019 про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно положень ч.2 ст.193 ГПК України та ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" та була постановлена господарським судом під час розгляду спору, в якому відповідачем (а наразі боржником) є саме фізична особа - підприємець Зіньковський Максим Миколайович, тому в даному випадку не вимагається зазначення у виконавчому документі дати народження фізичної особи - підприємця, крім того, відповідні відомості містяться у єдиному реєстрі боржників. Також суд дійшов висновку щодо помилковості доводів державного виконавця про невідповідність ухвали суду від 04.11.2019 у справі №913/508/19 вимогам виконавчого документа, визначеним ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження в частині відсутності у виконавчому документі такого реквізиту як - дати його видачі, оскільки датою видачі виконавчого документа, яким в силу закону є ухвала суду про затвердження мирової угоди, є зазначена у вступній частині ухвали суду дата її постановлення судом.

Старобільський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), 15.07.2020, тобто в межах встановленого законом строку (з урахуванням положень пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції, чинній станом на 15.07.2020) направив до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 03.07.2020 у справі №913/508/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ТОВ "Біхайв" на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Апелянт зазначає, що дата постановлення ухвали про затвердження мирової угоди не є датою видачі виконавчого документа в розумінні ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ухвала, постановлена 04.11.2019, набрала законної сили тільки 05.11.2019 (тобто з моменту її підписання), отже, за твердженням апелянта, місцевим господарським судом фактично зроблено висновок про те, що виконавчий документ (ухвала від 04.11.2019) був виданий раніше, ніж набрав чинності. В обґрунтування своєї правової позиції заявник скарги посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 03.07.2018 у справі №903/644/16, від 15.06.2018 у справі №914/2699/15.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 15.09.2020, встановлено учасникам справи строк до 10.09.2020 для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також для подання заяв, клопотань тощо. Явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалася.

09.09.2020 апелянт надав заяву (вх.№8489), в якій просить провести судове засідання 15.09.2020 без його участі, а також зазначає, що підтримує апеляційну скаргу повністю і просить суд задовольнити її.

14.09.2020 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "Біхайв" (направлений поштою 10.09.2020, тобто в межах установленого судом строку). ТОВ "Біхайв" зазначає, що згідно з чинним законодавством необхідність внесення до виконавчого документа інформації про дату народження боржника стосується виключно боржників - фізичних осіб, які не мають статусу суб`єкта підприємницької діяльності; припис ГПК України визначає вимоги до ухвали з зазначенням дати і місця її постановлення (п.1ч.1 ст.234 ГПК України). Стверджуючи, що місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали не порушено норми чинного законодавства, ТОВ "Біхайв" просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу без змін. Також даний учасник справи просить суд здійснювати її розгляд без участі ТОВ "Біхайв".

У судове засідання 15.09.2020 представники учасників справи не з`явилися.

ФОП Зіньковський М.М., повідомлений належним чином про час та місце судового засідання 15.09.2020 (т.4, а.с.109), відзиву на апеляційну скаргу не надав, не направив свого представника для участі в судовому засіданні та не повідомив суд про причини його неявки.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи, що апелянт та ТОВ "Біхайв" просили розглядати справу без їх участі і що ФОП Зіньковський М.М., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 04.11.2019 затверджено мирову угоду від 17.10.2019 у справі №913/508/19, укладену між Товариством з обмеженою відповідальність "Біхайв" та фізичною особою-підприємцем Зіньковським Максимом Миколайовичем, у редакції, викладеній у змісті резолютивної частини ухвали, та закрито провадження у справі №913/508/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Біхайв" до фізичної особи-підприємця Зіньковського Максима Миколайовича про стягнення 2604851,04 грн.

У вказаній ухвалі судом зазначено, що вона є виконавчим документом в розумінні ст.3 Закону України "Про виконавче провадження"; строк пред`явлення даної ухвали до виконання по 05.11.2022; стягувачем за цією ухвалою є ТОВ "Біхайв", боржником -

фізична особа-підприємець Зіньковський М.М.; ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ст.235 ГПК України; повний текст ухвали складено та підписано 05.11.2019.

ТОВ "Біхайв" звернулося до Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою від 28.05.2020 про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання ухвали господарського суду Луганської області від 04.11.2019 .

09.06.2020 старшим державним виконавцем Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було видано повідомлення про повернення виконавчого документа - ухвали від 04.11.2019 - стягувачу без прийняття до виконання з посиланням на невідповідність вказаної ухвали вимогам до виконавчого документа, встановленим ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" (т.4, а.с.7). А саме, на думку державного виконавця, невідповідність полягає в тому, що в ухвалі суду відсутні дата видачі виконавчого документа та дата народження боржника.

23.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальність "Біхайв" звернулось до господарського суду Луганської області із скаргою за вих.№115 від 19.06.2020 (т.4, а.с.1) на дії державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків).

Розглянувши вказану скаргу, місцевий господарський суд задовольнив її з наведених вище підстав.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів погоджується з ними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам, що пред`являються до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За приписами ч. 2 ст. 193 ГПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Як було встановлено вище, державний виконавець, повертаючи ухвалу від 04.11.2019 стягувачу без прийняття до виконання, зазначив про дві обставини, що, на його думку, свідчать про невідповідність вказаної ухвали вимогам до виконавчого документа: в ухвалі суду відсутні дата видачі виконавчого документа та дата народження боржника.

Стосовно не зазначення в ухвалі дати народження боржника - місцевий господарський суд надав даному аргументу належну правову оцінку, вказавши в оскаржуваній ухвалі від 03.07.2020, що п.3 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" вимагає, щоб у виконавчому документі була зазначена дата народження боржника - фізичної особи, однак у даній справі відповідачем (а наразі боржником) є фізична особа - підприємець, тобто суб`єкт з іншим правовим статусом (набутим в силу приписів ч.2 ст.50 ЦК України, ч.1 ст.128 ГК України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", на норми якого правомірно послався місцевий господарський суд), тому на виконавчий документ, виданий стосовно даної особи, не поширюється вищевказана вимога п.3 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" щодо зазначення дати народження боржника.

Колегія суддів вважає вказаний висновок правомірним і таким, що узгоджується з нормами чинного законодавства та правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в ухвалі від 16.04.2020 у справі №923/597/19, на яку обґрунтовано посилається місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі від 03.07.2020.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, заявником не наведено жодних заперечень стосовно даного питання.

Водночас апелянт наполягає на тому, що дата постановлення ухвали про затвердження мирової угоди не є датою видачі виконавчого документа в розумінні ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ухвала, постановлена 04.11.2019, набрала законної сили тільки 05.11.2019 (тобто з моменту її підписання), отже, за твердженням апелянта, місцевим господарським судом фактично зроблено висновок про те, що виконавчий документ (ухвала від 04.11.2019) був виданий раніше, ніж набрав чинності.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. а) п. 1 ч. 1 ст. 234 ГПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається із вступної частини із обов`язковим зазначенням дати і місця її постановлення.

У резолютивній частині ухвали, згідно з вимогами пп. б) п. 4 ч. 1 ст. 234 ГПК України, зазначається строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

За приписами ч.2 ст.235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Як вбачається з тексту ухвали від 04.11.2019 та протоколу судового засідання від 04.11.2019, в якому її було постановлено, у вказане судове засідання учасники справи не з`явилися (відповідних обставин апелянт не заперечує). Отже, місцевим господарським судом правомірно, згідно з вищенаведеними приписами ст.234, 235 ГПК України, зазначено в ухвалі від 04.11.2019 про те, що вона набирає законної сили з моменту її підписання.

На думку колегії суддів, зазначення в ухвалі від 04.11.2019 про порядок набрання нею законної сили (на виконання вимог чинного процесуального законодавства) жодним чином не свідчить про недотримання судом при постановленні ухвали вимог до виконавчого документа, яким вказана ухвала повинна відповідати.

Заявник скарги стверджує, що у виконавчому документі відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" повинно бути зазначено такі обов`язкові дані як дата прийняття рішення (п.2 ч.1 ст.4 Закону) та дата видачі виконавчого документа (п.1 ч.1 ст.4 Закону) - що є двома різними поняттями.

Колегія суддів погоджується з тим, що вказані поняття дійсно є різними. Відповідно до змісту п.2 ч.1 ст.4 Закону "Про виконавче провадження" (щодо зазначення у виконавчому документі дати прийняття і номеру рішення, згідно з яким видано документ), вказаний пункт застосовується в тому разі, коли виконавчий документ видається згідно з судовим рішенням, яке саме по собі виконавчим документом не є, а відтак, не може бути примусово виконане за відсутності такого документа.

Проте ухвала від 04.11.2019 про затвердження мирової угоди за своєю правовою природою є виконавчим документом - про що зазначено судом у п.3 резолютивної частини вказаної ухвали.

В ухвалі міститься дата її постановлення - 04.11.2019, яка і є датою видачі виконавчого документа в розумінні п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначення в ухвалі від 04.11.2019 про порядок набрання нею чинності, а також про те, що повний текст ухвали складено та підписано 05.11.2019, жодним чином не впливає на вказану обставину.

Апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 03.07.2018 у справі №903/644/16, від 15.06.2018 у справі №914/2699/15.

Проте, як вбачається зі змісту вказаних постанов, у справі №903/644/16 Верховний Суд дійшов висновків, що ухвала господарського суду Волинської області від 07.11.2016, якою затверджено мирову угоду у справі № 903/644/16, є виконавчим документом у силу пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та цілком відповідає вимогам статті 4 Закону щодо форми та змісту виконавчого документа; у справі №914/2699/15 Верховним Судом визнано помилковим висновок про те, що ухвала про затвердження мирової угоди в даній справі не є виконавчим документом.

Вказані постанови не містять висновків про те, що зазначення в ухвалі дати її підписання та порядку набрання законної сили свідчить про невідповідність такої ухвали вимогам закону. Отже, посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду не доводять аргументованості викладених у скарзі тверджень.

Тому колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта щодо невідповідності ухвали від 04.11.2019 про затвердження мирової угоди вимогам до виконавчого документа, визначеним ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме - щодо відсутності у виконавчому документі такого реквізиту як дата його видачі.

При цьому будь-яких інших підстав для висновку про невідповідність вищевказаної ухвали від 04.11.2019 вимогам закону апелянтом не наведено.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що повернення виконавчого документа - ухвали від 04.11.2019 - стягувачу без прийняття до виконання з безпідставним посиланням на невідповідність вказаної ухвали вимогам до виконавчого документа свідчить про надмірний формалізм у процедурі виконання рішення суду, який призводить до нівелювання прав учасників виконавчого провадження та порушення основоположного принципу обов`язковості виконання рішення суду.

Отже, в ході апеляційного провадження заявником скарги не наведено обставин, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 03.07.2020 у справі №913/508/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.09.2020

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.А. Пуль