ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
27.07.2020 Справа № 905/257/19
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Бокової Ю.В., суддів Харакоза К.С. та Фурсової С.М., розглянувши заяву представника третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення б/н від 15.07.2020
у справі за позовом: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )
за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ).
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 );
за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 );
за участю третьої особи 4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 );
за участю третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 );
за участю третьої особи 6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 );
за участю третьої особи 7, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_9 ( АДРЕСА_8 );
за участю третьої особи 8, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_10 ( АДРЕСА_9 );
за участю третьої особи 9, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_11 ( АДРЕСА_10 );
за участю третьої особи 10, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_12 ( АДРЕСА_11 );
за участю третьої особи 11, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_13 ( АДРЕСА_12 );
за участю третьої особи 12, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_14 ( АДРЕСА_13 );
за участю третьої особи 13, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_15 ( АДРЕСА_14 );
за участю третьої особи 14, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_16 ( АДРЕСА_15 );
за участю третьої особи 15, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_17 ( АДРЕСА_16 );
за участю третьої особи 16, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_18 ( АДРЕСА_17 );
за участю третьої особи 17, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_19 ( АДРЕСА_18 );
за участю третьої особи 18, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_20 ( АДРЕСА_19 );
за участю третьої особи 19, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_21 ( АДРЕСА_20 );
за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_22 ( АДРЕСА_21 ; ІПН НОМЕР_3 ).
за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_23 ( АДРЕСА_22 ; ІПН НОМЕР_4 ).
за участю третьої особи 4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_24 ( АДРЕСА_23 , ІПН НОМЕР_5 ).
за участю третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_21 , ІПН НОМЕР_6 ).
за участю третьої особи 6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_25 ( АДРЕСА_24 ; ідентифікаційний код НОМЕР_7 ).
про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів учасників, оформлених протоколами, статуту в відповідних редакціях, скасування державної реєстрації змін, скасування державної реєстрації нерухомого майна за гр. ОСОБА_23 від 31.07.2017 та скасування державної реєстрації рухомого майна за гр. ОСОБА_23 , яке передано з КП "Агрошляхбуд" на підставі протоколу позачергових загальних зборів від 26.07.2017 №11,-
без виклику учасників справи
Рішенням господарського суду Донецької області від 08.07.2020 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

27.05.2020 від представника третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 , надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн.

15.07.2020 від представника третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій останній просив стягнути на користь ОСОБА_1 з позивача судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, які ОСОБА_1 сплатила у зв`язку з розглядом справи у розмірі 10 500,00 грн.

Дослідивши заяву представника третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 24.01.2020 між адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» (далі - виконавець) та ОСОБА_1 (далі - клієнт), було укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується прийняти (отримати) та оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору.

Пунктом 2.1. договору визначено перелік юридичних послуг, які надаються виконавцем:

- усне консультування та надання роз`яснень з будь-яких юридичних питань відносно до предмету даного договору;

- письмове консультування зі складанням письмових висновків відповідно до предмету даного договору;

- правовий супровід діяльності клієнта;

- надання письмових довідок з питань застосування законодавства України;

- складання або аналіз договорів, угод та будь-яких правочинів на будь-який предмет з будь-якими умовами, що не суперечать законодавству України, а також інших документів;

- представництво в будь-яких державних органах та органах місцевого самоврядування інтересів клієнта, перед державними реєстраторами, нотаріусами, та іншими суб`єктами;

- представництво інтересів у правоохоронних органах, в т.ч. органах досудового розслідування;

- забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

- представництво інтересів клієнта на переговорах з контрагентами клієнта;

- представництво інтересів перед іншими юридичними та фізичними особами;

- складання проектів процесуальних документів, клопотань, заяв, скарг, претензій та позовних заяв, тощо;

- представництво інтересів клієнта в судах будь-якої юрисдикції та будь-якої інстанції з усіма правами наданими стороні або іншій особі, яка бере участь у справі;

- отримання виконавчих документів та представництво інтересів клієнта в органах виконавчої служби з приводу їх виконання;

- надання інших юридичних послуг.

Згідно п. 5.3. договору надані послуги оформлюються актами виконаних робіт, що готуються виконавцем або щомісячно протягом дії цього договору, або по факту виконання конкретного замовлення (послуги) чи участі в конкретній судовій справі. Такі акти клієнт негайно зобов`язаний підписувати, та направляти на адресу виконавця.

Послуги вважаються прийнятими клієнтом без зауважень та у повному обсязі у разі надання (надіслання) клієнту підписаного виконавцем акту наданих послуг, якщо клієнт не надав письмових обґрунтованих заперечень про факт, обсяг та якість наданих послуг протягом 3 робочих днів з моменту отримання відповідного акту (п. 5.4. договору).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата виконуваних виконавцем робіт (надання послуг) здійснюється клієнтом на протязі трьох робочих днів з моменту отримання рахунку виконавцем.

Згідно п. 10.1. договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Вищезазначений договір підписаний представниками без зауважень.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.02.2020 по справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що при зверненні з заявою про відшкодування судових витрат на послуги адвоката сторона повинна документально довести, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надати договір на правову допомогу, акт приймання - передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату вищевказаних послуг, розрахунок таких витрат.

Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявником на підтвердження здійснення судових витрат надано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 307 від 26.02.2020, відповідно до якого були надані якісно та у відповідності до договору від 24.01.2020 наступні послуги з надання правової (правничої допомоги) на суму 5 000,00 грн.:

- 26.01.2020 - представництво: підготовка пояснень третьої особи ОСОБА_1 у справі № 905/257/19 - 2 000,00 грн. (120хв).

- 26.02.2020 - участь у судових засіданнях 27.01.2020, 11.02.2020 у справі № 905/257/19 - 3000,00 грн. (180 хв.)

Також заявником на підтвердження здійснення судових витрат надано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 308 від 26.02.2020, відповідно до якого були надані якісно та у відповідності до договору від 24.01.2020 наступні послуги з надання правової (правничої допомоги) на суму 5500,00 грн.:

- 25.02.2020 - представництво: підготовка касаційної скарги на ухвалу про забезпечення позову та ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 905/257/19 - 5500,00 грн.

Також позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн. надано квитанцію № 1887-5101-5967-1376 від 02.03.2020 на суму 5 000,00 грн., та квитанцію № 1887-5090-3655-8986 від 02.03.2020 на суму 5500,00 грн.

Судом встановлено, що адвокат Митровка Я.В. брав участь у судових засіданнях як представник ОСОБА_1 27.01.2020, 11.02.2020, 23.03.2020, 22.04.2020, 27.05.2020, 04.06.2020 та 02.07.2020 на підставі ордеру серія АО № 1005208 від 24.01.2020, що відображено у відповідних протоколах судових засідань.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Митровкою Я.В. було підготовлено та надано до суду наступні документи: пояснення третьої особи щодо позову від 24.01.2020, клопотання про відкладення, клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, додаткові пояснення від 10.02.2020.

Тобто, заявником доведено факт надання послуг з професійної правничої допомоги.

Відповідно до приписів частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Принцип розумного обґрунтування розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 по справі № 915/237/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Водночас, згідно ч. 13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Приймаючи до уваги, що рішенням Господарського суду Донецької області від 08.07.2020 по справі № 905/257/19 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі, а третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 , заперечувала проти задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення б/н від 15.07.2020.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Позивач під час розгляду даної справи заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на завищеність їх вартості. Між тим, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень позивачем не надано.

З огляду на обставини справи та враховуючи приписи п. 13 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. відповідає у повній мірі критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є співмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Проте, суд звертає увагу заявника, що з огляду на приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. за підготовку касаційної скарги на ухвалу про забезпечення позову та заяви про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №905/257/19 повинен здійснювати відповідний суд (суд апеляційної, касаційної інстанції) за результатами розгляду відповідної скарги.

Таким чином, з огляду на приписи п. 13 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 86, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_21 , ІПН НОМЕР_6 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 27.07.2020.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Ю.В. Бокова

Суддя К.С. Харакоз

Суддя С.М. Фурсова