СУДОВИЙ НАКАЗ
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В.,
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКА`ЛТД заборгованості у розмірі 69 999 грн. 40 коп., 3% річних у розмірі 1 777 грн. 79 коп., інфляційних у розмірі 1 049 грн. 99 коп. на підставі Договору на створення і передачу науково-технічної продукції №6585 від 11.03.2019 року.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 627, 628, 629, 901,903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Суд зазначає, що положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України не містить такої категорії як «неоспорювана заборгованість». Частина друга статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що в порядку наказного провадження здійснюється розгляд справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2018 року у справі №903/125/18.
Відповідно до ч.1 ст.154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п.7 ч.1 ст.155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Керуючись ст.ст.148,154,155 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Суд повідомляє, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
4. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
5. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
6.Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя О.В. Чинчин
Дата набрання судовим наказом законної сили ________________________.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання ____________________.
Дата видачі судового наказу стягувачу _______________.
Суддя О.В. Чинчин