ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1445/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (вул. Брянська, 15, офіс 25, м. Запоріжжя, 69002)

до відповідача: Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (пр-т Небесної сотні, 32-А, м. Одеса, 65121)

про стягнення 202456,17 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Карабак В.А.;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 202456,17 грн, з яких: 190356,00 грн - основна заборгованість, 2303,90 грн - 3% річних, 1120,46 грн - інфляційних втрат, 8675,81 грн - пені.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору від 29.10.2018 №477/МТЗ-18 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

01.07.2020 від позивача до суду за вх. ГСОО № 16952/20 надійшла відповідь на відзив відповідача (а.с.93-100, т.1).

Так, в ухвалі суду від 16.07.2020 суд звернув увагу відповідача, що станом на 16.07.2020 в матеріалах справи наявна відповідь позивача на відзив, проте відсутній підписаний уповноваженим представником відповідача відзив.

31.08.2020 від відповідача до канцелярії суду супровідним листом за вх. ГСОО №22749/20 надійшов відзив на позов (а.с.133-138, т.1), згідно якого відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 716,68 грн 3% річних та 8103,10 грн пені, крім цього відповідач у відзиві просить суд призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Викладаючи свою позицію по суті позовних вимог, відповідач зазначив, що за даними бухгалтерського обліку ДП «Одеський авіаційний завод» у відповідача дійсно рахується заборгованість перед позивачем у сумі 190356,00 грн за поставлений товар по видатковим накладним, на які посилається позивач, разом з цим, відповідач заперечує щодо розрахунку штрафних санкцій, наведених позивачем, оскільки, за позицією відповідача, позивачем невірно визначено момент виникнення обов`язку з оплати вартості поставленого товару. Відповідач наголошує, що десятиденний строк оплати товару, який визначений п.4.2. договору, повинен відраховуватись від дати проходження вхідного контролю товаром, який згідно Інструкції П-7 має становити не більше 20-ти днів. Крім цього відповідач зазначає, що укладений між сторонами договір закінчив свою дію 31.12.2019, а отже нарахування штрафних санкцій після спливу цього строку є неправомірним, у зв`язку з чим відповідачем у відзиві наведено контррозрахунок спірних сум. Також відповідач зазначив, що позивачем було порушено вимоги Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим відповідачу було спричинено збитки на суму 31726,00 грн.

У відзиві відповідач вказав, що додатки до відзиву були надані разом з копією відзиву 24.06.2020, проте копія відзиву разом з додатками, направлені на електронну адресу суду, не були прийняті судом до розгляду та залучені з підстав відсутності підпису уповноваженої особи та засвідчення додатків.

В свою чергу позивач, у вищевказаній відповіді на відзив наголосив, що п. 4.2. договору передбачено, що строк оплати має розрахуватись виходячи з моменту поставки товару, а умова договору щодо оплати товару при умовах проходження товаром вхідного контролю вказує на підставу оплати, а не на початок відліку строку. Також позивач зазначив, що строк дії договору не є тотожним терміну дії зобов`язання та закінчення договору не є підставою для припинення визначених договором зобов`язань в силу ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України. З приводу тверджень відповідача щодо спричинення йому збитків внаслідок нереєстрації податкових накладних позивач вказав, що ця обставина ним не визнається та не стосується предмету спору у цій справі.

Під час розгляду справи по суті представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені ним вимоги до відповідача та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача під час розгляду справи по суті у судові засідання не з`являвся.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.06.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "30" червня 2020 о 12год. 00хв.

Ухвалою суду від 11.06.2020 забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" у судовому засіданні 30.06.2020 о 12год.00хв. в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Запорізької області.

30.06.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до "16" липня 2020 о 09год. 15хв., про що представника позивача було повідомлено безпосередньо у судовому засіданні, а відповідача шляхом направлення відповідної ухвали суду від 30.06.2020 в порядку ст.120 ГПК України. Також, ухвалою суду від 30.06.2020 судом було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 16.07.2020 о 09год.15хв. в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Запорізької області.

16.07.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до 31 серпня 2020 о 15год.00хв., про що представника позивача було повідомлено безпосередньо у судовому засіданні, а відповідача шляхом направлення відповідної ухвали суду від 16.07.2020 в порядку ст.120 ГПК України. Крім цього, ухвалою суду від 16.07.2020 судом було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 31.08.2020 о 15год.00хв. в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Запорізької області.

У судовому засіданні 31.08.2020 судом було протокольно відмовлено у клопотанні відповідача про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження та після виходу з нарадчої кімнати проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

29.10.2018 між Державним підприємством "Одеський авіаційний завод" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (продавець) було укладено договір №477/МТЗ-18 (а.с.10-13, т.1), згідно з п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити авіаційно-технічне майно (товар). Конкретні кількість товару, його номенклатура та вартість визначаються на підставі тендерних пропозицій та вказується у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору поставка товару покупцю здійснюється на умовах СРТ, м. Одеса, просп. Небесної Сотні, 32А, згідно з правилами «Інкотермс 2010».

За умовами п.2.2. договору термін поставки товару встановлюється не пізніше 20 календарних днів, які рахуються від дати підписання Специфікації. Специфікацією визначається найменування, номенклатура, кількість, ціна та строки поставки товару, які склалися на підставі затверджених тендерних пропозицій.

Відповідно до п. 2.4. договору датою поставки товару за кількістю є дата підписання накладної щодо приймання товару покупцем, датою приймання товару за якістю є дата проходження товаром вхідного контролю на підприємстві покупця.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. договору поставка товару здійснюється за цінами, які визначені на підставі тендерних пропозицій та вказані в Специфікації і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки продавця, пов`язані з поставкою товару. Загальна вартість договору складається з суми усіх Специфікацій, за якими здійснюється постачання товару, які є невід`ємною частиною даного договору.

У відповідності до п.п.4.1., 4.2. договору оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця згідно рахунку-фактури. Оплата за договором здійснюється окремо по кожній партії товару протягом 10 банківських днів, які рахуються від дати поставки товару, при умовах проходження товаром вхідного контролю, який здійснюється на підприємстві покупця на підставі рахунку наданого продавцем.

Згідно з п.п.6.1., 6.3. договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами договору. За порушення строків оплати товарів з покупця стягується пеня у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 9.3. договору він набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2019. Закінчення строку діє даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором.

За умовами п. 9.5. договору усі зміни й доповнення до даного договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони зроблені в письмовій формі, підписані сторонами й скріплення печатками сторін.

Згідно з наявними в матеріалах справи специфікаціями № 3-5 до договору (14-16, т.1), між сторонами було погоджено здійснення позивачем на користь відповідача поставки товару на загальну суму 190356,00 грн. У вказаних специфікаціях передбачений інший строк оплати товару протягом 15 банківських днів з дати проходження вхідного контролю на підприємстві покупця в безготівковому порядку згідно виставленого рахунку без урахування суми ПДВ. Суму ПДВ покупець сплачує після отримання зареєстрованої в ЄРПН відповідної податкової накладної, виписаної на поставку товару.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.17-20, т.1), відповідачем на підставі договору було прийнято від позивача товар згідно наступних видаткових накладних:

- від 09.12.2019 №РН-0000351 на суму 86400,00 грн;

- від 19.11.2019 №РН-0000336 на суму 43956,00 грн;

- від 20.11.2019 №РН-0000339 на суму 60000,00 грн.

Проте відповідач за отриманий від позивача товар за вищевказаними накладними не розрахувався, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача, позивач, окрім основного боргу в розмірі 190356,00 грн, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2303,90 грн, інфляційні втрати в сумі в сумі 1120,46 грн та пеню в сумі 8675,81 грн. Розрахунок спірних сум позивачем здійснено в межах наступного періоду:

- за накладною від 09.12.2019 №РН-0000351 на суму 86400,00 грн за період з 24.12.2019 по 08.05.2020;

- за накладною від 19.11.2019 №РН-0000336 на суму 43956,00 грн за період з 04.12.2019 по 08.05.2020;

- за накладною від 20.11.2019 №РН-0000339 на суму 60000,00 грн за період з 05.12.2019 по 08.05.2020.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 263 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Частиною 1 статті 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором поставки від 29.10.2018 №477/МТЗ-18 в сумі 190356,00 грн, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

У зв`язку з тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично отриманий товар суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні нарахування.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок спірних сум (а.с.3, т.1), суд встановив, що розрахунок суми 3% відсотків річних є вірним та таким, що відповідає вимогам законодавства. При цьому, при перевірці розрахунку сум пені та інфляційних втрат в межах визначеного позивачем періоду, судом встановлено, що вірною сумою пені є 8681,58 грн, а інфляційних втрат 2652,26 грн, водночас, приймаючи до уваги положення ч.2 ст. 237 ГПК України, якими визначено, що суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, сума пені та інфляційних втрат підлягають стягненню з відповідача у розмірах, заявлених позивачем 8675,81 грн та 1120,46 грн відповідно.

Щодо викладених відповідачем у відзиві заперечень з приводу невірності визначеного позивачем моменту виникнення обов`язку з оплати вартості товару суд відзначає, що п. 4.2. договору передбачено обов`язок відповідача сплатити кошти протягом 10 банківських днів з дати саме поставки товару за кількістю, а не приймання товару за якістю, при цьому п.2.4. договору визначено, що датою поставки товару є дата підписання накладної. Крім того, матеріали справи не містять доказів не проходження товаром вхідного контролю, а отже обов`язок відповідача сплатити кошти за фактично отриманий від позивача товар настав, а відлік часу, протягом якого відповідач мав сплатити ці кошти відповідно до умов договору, має рахуватись починаючи з дати підписання накладної.

Крім цього суд зауважує, що специфікації, за якими здійснювались поставки у спірних правовідносинах, містять посилання щодо інших умов оплати, ніж передбачені договором. Разом з цим, при вирішенні питання щодо визначення строків оплати товару у спірних правовідносинах суд виходить саме з умов договору, які визначені у п.4.2. договору, оскільки: обидві сторони обґрунтовуючи свої позиції з цього приводу керуються саме п. 4.2. договору, а згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього; договором передбачено які умови поставки узгоджуються сторонами у специфікації, а саме: найменування, номенклатура, кількість, ціна та строки поставки товару; у специфікаціях не зазначено про внесення змін до умов договору щодо умов оплати та, зокрема, п. 4.2. договору; доказів укладення сторонами відповідних додаткових угод про внесення змін до п. 4.2. договору сторонами суду не подано.

З приводу заперечень відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем пені після закінчення строку дії договору, то суд зазначає, що у п. 9.3. договору сторони добровільно визначили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань за даним договором, при цьому закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору, а отже закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобов`язання між сторонами (аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 905/2187/13 та Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 910/7444/18).

Щодо заперечень відповідача про понесення ним збитків в сумі 31726,00 грн у зв`язку з відмовою у реєстрації податкових накладних, то їх стягнення не є предметом даного спору та відповідно предметом дослідження у даній справі.

З врахування вищевказаних обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором в сумі 190356,00 грн, 3% річних в сумі 2303,90 грн, інфляційні втрати в сумі 1120,46 грн та пеню в сумі 8675,81 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача позивач у позовній заяві на виконання вимог ст. 162 ГПК України повідомив суду, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає: судовий збір в розмірі 3036,85 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Згідно матеріалів справи позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу згідно заяви за вх. ГСОО №13066/20 від 25.05.2020 в сумі 9400,00 грн (а.с.35-50, т.1) та згідно заяви за вх. ГСОО №16789/20 від 30.06.2020 (а.с.79-92, т.1, а.с. 101-116, т.1) 5400,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду:

- договір про надання правової допомоги від 04.07.2019 (а.с.43-44, т.1), укладений між адвокатським бюро «Сергія Жечева» (адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» (клієнт), згідно з п. 1.1. якого предметом договору є надання адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнта у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. За умовами п. 1.2. договору сторони домовились, що надання правової допомоги за цим договором безпосередньо здійснюватиметься керівником адвокатського бюро адвокатом Жечевим Сергієм Олександровичем (адвокат) або іншим представником за окремим дорученням адвокатського бюро. Згідно з п. 3.1. договору він набирає чинності з моменту підписання та діє до « 31» грудня 2020 року. Відповідно до п. 4.2. договору гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється Актом приймання-передачі наданої правової допомоги.

- додаткову угоду №1 від 11.12.2019 до вищевказаного договору (а.с.45, т.1), якою між позивачем та адвокатом погоджено вартість послуг, що надаються адвокатом;

- розрахунок суми гонорару за надану адвокатом правову допомогу на суму 9400,00 грн (а.с.42, т.1);

- акт приймання-передачі від 18.05.2020 №ОУ-0000013, укладений між позивачем та адвокатом (а.с.41, т.1), згідно якого адвокатом надано послуги згідно вищевказаного договору на суму 9400,00 грн, а саме: консультація з клієнтом з приводу судового вирішення правовідносин між позивачем та ДП «ОАЗ», надання роз`яснень діючого законодавства України, роз`яснень позицій (3 години роботи адвоката, вартістю 2400,00 грн); правовий аналіз укладених між клієнтом та його контрагентом договору, складених первинних та бухгалтерських документів, надання роз`яснень та пропозицій (1 година роботи адвоката, вартістю 3000,00 грн); підготовка позовної заяви до Господарського суду Одеської області про стягнення з ДП «ОАЗ» заборгованості у сумі 202456,17 грн (5 годин роботи адвоката, вартістю 4000,00 грн);

- рахунок фактуру від 18.05.2020 №СФ-0000098 на суму 9400,00 грн та платіжне доручення від 18.05.2020 №424 про сплату позивачем на користь адвоката коштів за правову допомогу в сумі 9400,00 грн (а.с.40, т.1);

- розрахунок суми гонорару за надану адвокатом правову допомогу на суму 5400,00 грн (а.с.86, т.1);

- акт приймання-передачі від 30.06.2020 №ОУ-0000019, укладений між позивачем та адвокатом (а.с.85, т.1), згідно якого адвокатом надано послуги згідно вищевказаного договору на суму 5400,00 грн, а саме: підготовка відповіді на відзив по справі №916/1445/20 (3 години роботи адвоката, вартістю 2400,00 грн; участь представника у судовому засіданні, яке призначено на 30.06.2020 (1 година роботи адвоката, вартістю 3000,00 грн);

- рахунок фактуру від 30.06.2020 №СФ-0000119 на суму 5400,00 грн (а.с.83, т.1) та платіжне доручення від 30.06.2020 №448 про сплату позивачем на користь адвоката коштів за правову допомогу в сумі 5400,00 грн (а.с.84, т.1);

- свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю від 27.04.2011 №864, видане Жечеву Сергію Олександровичу;

- ордер від 30.06.2020 на надання правої допомоги ТОВ «Груп Інтрейд» в Господарському суді Одеської області адвокатом Карабак Валерією Андріївною, виданий адвокатським бюро «Сергія Жечева».

Відповідачем, в свою чергу, було подано до суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат позивача на правничу допомогу в сумі 5400,00 грн (а.с.128-132, т.1), згідно якої останній зазначив, що згідно наявних у справі документів юридичну допомогу позивачу надавало адвокатське бюро «Сергія Жечева», на користь якого і було перераховано кошти в сумі 5400,00 грн, натомість згідно ордеру, долученого до цієї заяви, представництво інтересів позивача здійснювалось адвокатом Карабак Валерією Андріївною, який згідно Реєстру адвокатів України здійснює індивідуальну адвокатську діяльність. При цьому відповідач зауважив про відсутність доказів щодо прийняття участі адвокатом у судовому засіданні 30.06.2020 при розгляді даної справи.

Так, згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до ст. 13 Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За змістом ч.1,3,5 ст. 14 Закону адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Адвокатське бюро має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

Частиною 6 статті 14 Закону передбачено, що адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

У відповідності до ч.1 ст. 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Отже, враховуючи, що наявний в матеріалах справи ордер на представництво інтересів позивача в Господарському суді Одеської області адвокату Карабак Валерії Андріївні виданий адвокатським бюро «Сергія Жечева», а умовами укладеного між позивачем та адвокатським бюро договору, як і вищевказаними нормами законодавства, не передбачені обмеження щодо залучення інших адвокатів до виконання укладених бюро договорів, викладені відповідачем заперечення з цього приводу судом до уваги не приймаються. Крім цього суд відзначає, що участь адвоката Карабак В.А. у судових засіданнях під час розгляду даної справи підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами судових засідань.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Проаналізувавши зміст вищевказаних доказів, наданих позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, суд вважає, що надані адвокатом послуги цілком відповідають критеріям реальності, розумності їх розміру та такими, що підтверджуються матеріалами справи, а отже враховуючи недоведення відповідачем неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, суд не вбачає наявності підстав для відмови або зменшення розміру витрат, заявлених позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням вищевказаного та приймаючи до уваги, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" судом було задоволено в повному обсязі, витрати позивача на правничу допомогу слід покласти на відповідача повністю в розмірі 14800,00 грн., а також судовий збір в розмірі 3036,85 грн

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (пр-т Небесної сотні, 32-А, м. Одеса, 65121, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (вул. Брянська, 15, офіс 25, м. Запоріжжя, 69002, ) заборгованість в сумі 190356 /сто дев`яносто тисяч триста п`ятдесят шість/грн 00 коп, 3% річних в сумі 2303 /дві тисячі триста три/ грн 90 коп, інфляційні втрати в сумі 1120 /одну тисячу сто двадцять/грн 46 коп, пеню в сумі 8675 /вісім тисяч шістсот сімдесят п`ять/грн. 81 коп, судовий збір в сумі 3036 /три тисячі тридцять шість/грн 85 коп та витрати на правову допомогу в сумі 14800 /чотирнадцять тисяч вісімсот/грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 07 вересня 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля