ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/2408/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Партола Сергія Миколайовича, с. Мізяки,

до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», с. Золочівське,

про стягнення 148 543,87 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області, в порядку спрощеного позовного провадження, перебуває справа № 922/2408/20 за позовом фізичної особи-підприємця Партола Сергія Миколайовича до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення 148 543,87 грн.

Згідно із частини 4 статті 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Згідно з частиною 3 статті 95 Цивільного кодексу України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Із законодавчої дефініції поняття вбачається, що філія не може набути прав чи обов`язків саме для себе у взаємовідносинах із, в тому числі контрагентами, оскільки: вона є частиною юридичної особи та діє в її складі та її правоздатність не закріплюється за нею, а лише реалізовується в межах прав та обов`язків самої юридичної особи. Таким чином, правосуб`єктність юридичної особи не передається філії, а лише поширюється на неї.

В даному випадку, позовну вимогу заявлено до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» та визначено таку особу відповідачем як у вступній, так і в резолютивній частинах позову.

Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що однією з основних засад господарського судочинства є змагальність сторін.

Положення частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В даному випадку саме відповідач, як учасник процесу, повинен сприяти належного, повному та всебічному розгляді всіх обставин справи, в тому числі надавати суду необхідні документи, як-то положення (або інші установчі документи) про Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», за яким можливо встановити коло повноважень філії.

За змістом системного аналізу приписів статей 86, 236, 277 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу приписів частини 1 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни судового рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Слід зазначити, що вказані висновки в тому числі відповідають рекомендаціям Ради Європи, членом якої є Україна.

Так, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

З урахуванням наведеного, виходячи з суб`єктного складу учасників даної справи, беручи до уваги, що філія наділяються певною господарською компетенцією, втім, не має статусу юридичної особи та не наділяються самостійною цивільною правоздатністю та дієздатністю, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні установчі документи Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», суд вважає за необхідне, в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у останьої належним чином засвідчену копію положення чи іншого установчого документу, який регулює діяльність Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в редакції станом на 19 вересня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Невиконання визначених судом вимог може привезти до ускладнення розгляду господарської справи як для суду, так і для учасників процесу. Тому для протидії таким негативним явищам і з метою підвищення рівня дотримання вимог процесуального законодавства, авторитету суду, дисципліни громадян і посадових осіб у сфері цивільного судочинства законодавцем передбачена можливість застосування до порушників відповідних заходів процесуального примусу

Згідно зі статтею 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Взявши до уваги вищевикладене, призначення заходів процесуального примусу є забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері господарських відносин.

В даному випадку, подання витребуваних доказів лежить у сфері відповідальності відповідача, пов`язаної із виконанням вимог суду в частин виконання процесуальних обов`язків, як-то передбачено статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, невиконання процесуальних обов`язків у строк, встановлений судом, або не зазначення про поважність причин неподання доказу, як і не повідомлення суду про неможливість подати витребуваний доказів, має своїм наслідком застосування заходів примусу, в тому числі і стягнення штрафу (стаття 135 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 42, 74, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області,-

УХВАЛИВ:

В порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» належним чином засвідчену копію положення чи інший установчий документ, який регулює діяльність філії в редакції станом на 19 вересня 2019 року..

Встановити Державному підприємству «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу в особі Харківської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» строк для подання витребуваних доказів - до 23 вересня 2020 року.

Попередити відповідача, що при невиконанні процесуальних обов`язків, зокрема ухиленні від вчинення дій, покладених судом на сторону, можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу відповідно до статті 135 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 10 вересня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/2408/20