ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.2020 Справа № 905/716/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП", м.Вишневе, Київська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мостового Микити Вікторовича, м.Білозерське, Донецька область

про захист права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг та стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача: Мунтян О.М., ордер серія КВ №209296 від 22.06.20р.

від відповідача: Мостовий М.В., Єфіменко М.Ю. ордер серія ХВ№ від 05.06.20р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП", м.Вишневе, Київська область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Мостового Микити Вікторовича, м.Білозерське, Донецька область про захист права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг та стягнення заборгованості, в якій просить суд:

- заборонити фізичній особі-підприємцю Мостовому Микиті Вікторовичу здійснювати будь-яке використання знаку для товарів і послуг торгової марки "СИРНЕ КОРОЛІВСТВО" у господарській діяльності без дозволу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП";

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Мостового Микиту Вікторовича повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП" "Пакет рекомендацій" по веденню бізнесу "СИРНЕ КОРОЛІВСТВО";

- стягнути з фізичної особи-підприємця Мостового Микити Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП" роялті за користування торгівельною маркою в сумі 48544,20грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017 у відповідача виникла заборгованість за січень, лютий та березень 2020 в сумі 48544,20грн. Позивач також зазначає про порушення відповідачем умов договору щодо повернення "Пакету рекомендацій" по веденню бізнесу.

Ухвалою суду від 25.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

16.06.2020 та 22.06.2020 до суду від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та письмові пояснення в яких останній заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні.

23.06.2020 до суду від позивача надійшли відповідь на відзив на позовну заяву та заява б/н від 23.06.2020 про збільшення позовних вимог в якій позивач збільшує позовні вимоги в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Мостового Микити Вікторовича роялті за користування торгівельною маркою за період січень - травень 2020р. в сумі 80907,00грн.

Ухвалою суду від 14.07.2020 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП" про збільшення позовних вимог; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 11.08.2020.

16.07.2020, 22.07.2020 та 04.08.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли: - письмові заперечення, - клопотання про долучення документів до матеріалів справи, - додаткові пояснення.

31.07.2020 та 10.08.2020 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо розрахунку суми роялті.

Ухвалою суду за результатами підготовчого засідання від 11.08.2020 закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні н 09.09.2020.

12.08.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

09.09.2020 через канцелярію суду відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи акту приймання передачі від 09.09.2020 про передачу пакету рекомендацій відповідно до договору франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017.

У судове засідання 09.09.2020 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволені судом.

Присутній у судовому засіданні 09.09.2020 відповідач та представник відповідач проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав та мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях і запереченнях по суті спору.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАБЛ Ф ГРУП» є власником знака для товарів і послуг «Сирне королівство» згідно свідоцтва №211214, зареєстрованого 25.04.2014 в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, а також згідно свідоцтва №184868, зареєстрованого 25.04.2014 в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 8, 29, 35, 43 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг.

15.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП" (Сторона 1, позивач) та фізичною особою - підприємцем Мостовим Микитою Вікторовичем (Сторона 2, відповідач) було укладено договір франчайзингу «Сирне королівство» №15/06/17-23Ф (далі - договір), за умовами п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Сторона 1 зобов`язується за плату надати Стороні 2 право на використання в підприємницькій діяльності Сторони 2 комплексу прав належних Стороні 1, а Сторона 2 зобов`язується дотримуватися умов використання наданих йому прав та сплатити Стороні 1 обумовлену договором винагороду.

Відповідно до п.1.2 договору, до комплексу прав, що Сторона 1 передає Стороні 2 входять право користування правами інтелектуальної, комерційної таємниці, права на використання торговельної марки «Сирне королівство», технологіями продажу, маркетинговими технологіями, право на використання комерційного досвіду та ділової репутації Сторони 1 для здійснення Стороною 2 діяльності на обумовлений цим договором строк.

Згідно п.1.3. договору, використання прав здійснюватиметься таким чином: Сторона 2 вправі здійснювати реалізацію продукції, що постачається Стороною 1 за договором поставки, безпосереднім споживачам під торговельною маркою Сторони 1.

Умовами п.1.4. договору сторони погодили, що для безпосередньої реалізації даного договору не пізніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів з моменту підписання Сторонами даного договору будуть укладені договори поставки. У випадку не укладання договорів поставки, даний договір франчайзингу вважається неукладеним, а сплачені на його основі кошти підлягають поверненню.

Згідно п.2.3. договору, протягом дії цього договору, Сторона 2 зобов`язана виконувати умови даного договору та додатків до нього, дотримуватися всіх вимог Сторони 1, а також виконувати інші зобов`язання, до яких відносяться, зокрема,

підпункт 2.3.1.9.

- вести бізнес сумлінно у відповідності до стандартів, встановлених Стороною 1 у «Пакеті рекомендацій» та повідомлених протягом здійснення стажування персоналу;

- здійснювати діяльність, обумовлену даним договором, тільки у погодженому в цьому договорі приміщені;

- вчасно і відповідно до умов даного договору виплачувати Стороні 1 всі платежі, що підлягають сплаті згідно з ст.3 даного договору.

Відповідно до п.3.1. договору, валюта платежів та їх строки вказані в додатку 1, що є невід`ємною складовою даного договору.

При здійсненні платежу після прострочення, Сторона 1 із грошових коштів, що надійшли, зараховує спочатку нараховані штрафні санкції, а потім належний до сплати платіж (п.3.2. договору).

Надані послуги Сторона 1 відображає в акті-здачі виконаних робіт, який підписують Сторони (п.3.3. договору).

Згідно п.4.1. договору, після сплати Стороною 2 вступного платежу, Сторона 1 передає 1 (один) екземпляр «Пакета рекомендацій» з метою неухильного виконання та використання Стороною 2 при ведені Бізнесу. Передача «Пакета рекомендацій» оформлюється актом передачі.

Пунктом 4.2. договору визначено, що «Пакет рекомендацій» і всі частини є власністю Сторони 1 і передається Стороні 2 винятково в тимчасове користування.

Відповідно до п.8.1. договору, Сторони договору відповідають за порушення своїх зобов`язань за договором відповідно до відповідних пунктів договору й законодавчих актів України.

Згідно п.11.1. договору, Сторона 1 має право припинити дію даного договору шляхом направлення відповідного повідомлення, зокрема, якщо Сторона 1 не сплачує належний Стороні 1 платіж, відповідно до статті 3 цього договору.

За умовами п.11.2. договору, після одержання повідомлення про припинення дії договору Сторона 2 повинна протягом 1 місяця припинити експлуатацію бізнесу, включаючи, але не обмежуючись зазначеним: припинити користування об`єктами інтелектуальної власності Сторони 1 та системою Бізнесу. Припинення користування системою бізнесу передбачає, що Сторона 2 в своїй подальшій діяльності не використовує елементи системи бізнесу, частково або в повній їх сукупності, не копіює «Пакет рекомендацій» або його елементи, не використовує основний асортимент товарів, що використовуються при веденні бізнесу та описані у «Пакеті рекомендацій».

Пунктом 11.3. договору сторонами погоджено, що у випадку строкового припинення дії договору і небажання жодної із Сторін продовжити термін його дії, або дострокового припинення дії договору з ініціативи Сторони 2, Сторона 2 повідомляє про це Сторону 1 за один місяць шляхом направлення рекомендованого листа, а також не пізніше дати припинення дії договору завершує експлуатацію бізнесу, користування системою бізнесу, об`єктами інтелектуальної власності Сторони 1, знімає вивіску або вивіски, на яких була зазначена Торгова марка, по яким споживач асоціював підприємство Сторони 2 з мережею «Сирне королівство». У 30 - денний термін Сторона 2 повинна привести приміщення, його художнє оформлення та інтер`єр до такого стану, при якому воно б не асоціювалося у споживача з мережею «Сирне королівство».

Відповідно до п.11.4. договору, у разі припинення дії цього договору (незалежно від причин такого припинення) Сторона 2 повинна зробити всі платежі Стороні 1 за даним договором, договорами поставок, ліцензійним договором або іншим договором, який має безпосередній зв`язок з даним договором, до дня розірвання або припинення дії даного договору.

У разі припинення дії цього договору (незалежно від причин такого припинення) Сторона 2 не має права претендувати на повернення будь-яких платежів (у т.ч. вступного платежу) сплачених за даною угодою, які зараховуються у дохід Сторони 1. Припинення дії цього договору та повернення Стороні 1 «Пакета рекомендацій» засвідчується актом звірки про відсутність взаємозобов`язань між Сторонами за цим договором (п.11.5. договору).

Згідно умов додатку №1 від 15.06.2017 до договору франчайзингу, щомісячно з дати відкриття Торгівельного магазину Сторона 2 з 1 по 10 число кожного місяця сплачує Стороні 1 грошову суму. Розмір грошової суми Сторони зобов`язуються встановити не пізніше ніж 5-го числа (місяця, наступного за місяцем запуску магазина Стороною 2), шляхом підписання додаткової угоди до договору (п.5 додатку №1). Несплата роялті в зазначений строк є підставою для одностороннього розірвання договору з боку Сторони 1, при цьому до сторони 2 застосовуються ті ж самі санкції, що й у разі розірвання договору у зв`язку з порушенням його умов (п.9 додатку №1).

Додатком №2 від 15.06.2017 до договору франчайзингу сторонами визначено вид ліцензії на використання знака - невиключна (п.3 додатку №2). Під невиключною ліцензією розуміється дозвіл Сторони 2 на використання знака в порядку та на умовах, визначених договором та додатками до нього, при тому, що за таким дозволом Сторона 1 залишає за собою право на використання знака та виключне право розпоряджатися знаком на свій розсуд по всій території України, а також зберігає право видачі інших невиключних ліцензій третім особам (п.4 додатку №2).

15.06.2017 сторонами договору укладено додаткову угоду, якою Сторони погодили встановити розмір щомісячної грошової винагороди Стороні 1, а саме: 4% від загального місячного доходу від кожного магазина Сторони 2. Також Сторонами погоджено наступну процедуру оплати платежів:

п.2 Сторони зобов`язуються щомісячно з 1-го по 5-те число кожного календарного місяця здійснити обмін інформацією стосовно кількості проданого товару в магазині Сторони 2 та встановити загальну фактичну суму місячних продаж товарів та місячного доходу в магазині Сторони 2. Встановлення загальної фактичної суми продаж товарів та місячного доходу оформлюється актом взаєморозрахунків сторін, що підписується Сторонами або їх уповноваженими особами.

п.3 на підставі акту взаєморозрахунків Сторона 1 направляє рахунок Стороні 2 (але не пізніше 5-го числа поточного місяця для розрахунків). В свою чергу Сторона 2 зобов`язується оплатити рахунок в строки, що вказані в п.5 додатку №1 до договору.

п.4 цей акт складено у двох примірниках по одному для кожної із сторін, що її підписали.

15.06.2017 Сторонами підписаний акт прийому-передачі, який є додатком №3 до договору франчайзингу. За вказаним актом Сторона 1 передала, а Сторона 2 прийняла «Пакет рекомендацій» по веденню бізнесу «Сирне королівство». Даним актом також Сторони підтверджують, що згідно договору, Сторона 2 передала, а Сторона 1 прийняла вступний платіж (паушальний внесок) у розмірі 175140,00грн., що еквівалентно 6000,00 євро (згідно котируванню українського міжбанківського ринку для EUR/UAN на сайті www.fin.biz.ua встановленим на день підписання цього додатку до договору).

За твердженнями позивача, з початку ведення бізнесу у мережі «Сирне королівство» та до жовтня 2019 року зобов`язання по сплаті роялті виконувались відповідачем належним чином. В подальшому відповідач перестав сплачувати роялті. Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач заснував підприємство та розпочав вести аналогічний бізнес конкуруючий з бізнесом «Сирне королівство», що є грубим порушенням умов п.2.3.1.8 договору.

У зв`язку із цим позивач направив відповідачу повідомлення про дострокове з 20 грудня 2019 року припинення договору на підставі п.11.1 договору та у відповідності до п.11.2 договору про припинення експлуатації бізнесу «Сирне королівство» протягом одного місяця з дня отримання повідомлення.

Також позивач звертався до відповідача з претензіями від 10.02.2020 та від 10.03.2020 про припинення дії договору франчайзингу «Сирне королівство» №15/06/17-23Ф, з вимогами про припинення експлуатації бізнесу «Сирне королівство», повністю розрахуватися по роялті та іншим договорам, пов`язаним з припиненим договором франчайзингу, повернути «Пакет рекомендацій», підписати акт звірки про відсутність зобов`язань та внести належні зміни у фіскальні чеки.

Як зазначає позивач, останній платіж по договору було зроблено відповідачем за грудень 2019 року і з цього часу відповідач не здійснював сплату Роялті, продовжуючи при цьому безпідставно вести бізнес та використовуючи Торгівельну марку «Сирне королівство». Таким чином, сума несплаченого відповідачем роялті за січень, лютий, березень, квітень та травень, склала 80907,00грн.

Отже, на думку позивача, має місце неналежне виконання ФОП Мостовим М.В. умов договору франчайзингу, що ї стало підставою звернення позивача до суду із розглядуваним позовом у даній справі.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позов, та в подальшому у письмових поясненнях і запереченнях, посилається на обставини того, що договірні відносини між сторонами були припинені у грудні 2019 року, доказами чого, на його думку, є порушення саме позивачем права виходити на ринок продажу з власною Торговельною маркою у м.Дніпрі, використовуючи власну торгівельну мережу «Сирне королівство» поза співпрацею з ФОП Мостовим М.В., незважаючи на наявність цього переважного права у ФОП Мостового М.В. за укладеним договором франчайзингу.

Відповідач вказує, що оплата роялті була здійснена у повному обсязі до фактичного припинення договору, а саме до грудня 2019 року. Після отримання позовної заяви відповідачем було повернуто повністю «Пакет рекомендацій» по веденню бізнесу «Сирне королівство» у вигляді акту прийому-передачі від 30.05.2020 та надіслано акт звірки про відсутність зобов`язань за укладеним договором франчайзингу. Також за твердженнями відповідача відсутність заборгованості за актами звірки (розрахунків) по усім напрямкам співробітництва за договором франчайзингу та розірвання договорів про оренду приміщень, де відбувався продаж товару ТМ «Сирне королівство» вказують на те, що відповідач не має на час фактичного припинення договору невиконаних зобов`язань перед позивачем. Крім того, відповідач зауважує, що фіскальні чеки на відпуск продукції, про які зазначає позивач у позові, містять помилкові дані щодо зазначення ПІБ відповідача та жодним чином не підтверджують факту продажу товару у магазині м.Дніпро під ТМ «Сирне королівство» після грудня місяця 2019 року. Листи, які надходили від позивача не не були оформлені належним чином, тобто не мали додатків у вигляді актів звірки сторін, актів виконання робіт за проміжні етапи роботи за договором франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017.

Обставини укладання договору франчайзингу «Сирне королівство» №15/06/17-23Ф, прийняття за актом прийому-передачі «Пакету рекомендацій» по веденню Бізнесу та отримання повідомлення про припинення дії договору відповідачем не заперечуються.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного

законодавства. Дана норма кореспондується з нормою статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України).

Частиною другою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною першою статті 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до частини 3 статті 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 431 ЦК України, порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним Кодексом, іншим законом чи договором. До об`єктів інтелектуальної власності, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг) (стаття 420 ЦК України, стаття 155 ГК України).

У відповідності до статті 492 ЦК України, Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Статтею 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», який є спеціальним законом, що застосовується в даних правовідносинах, визначає, що знаком є позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Частиною другою статті 5 цього Закону визначено, що об`єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом(частина три статті 5 вказаного Закону).

Відповідно до частин першої та другої статті 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 495 ЦК України передбачено, що майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Такі права включають, зокрема, виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб. Використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом (стаття 426 ЦК України).

Згідно частини четвертої статті 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАБЛ Ф ГРУП» є власником знака для товарів і послуг «Сирне королівство» згідно свідоцтва №211214, зареєстрованого 25.04.2014 в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, а також згідно свідоцтва №184868, зареєстрованого 25.04.2014 в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 8, 29, 35, 43 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуґ" свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом; свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуґ" будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України; порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 20 названого Закону на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки;

Отже, вищевказані норми визначають право особи, наділеної правом інтелектуальної власності, звернутися до суду з позовом з метою захисту свого права інтелектуальної власності, в тому числі застосування негайних заходів щодо запобігання порушення права інтелектуальної власності.

Відповідно до приписів статті 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017 (з додатками) за умовами якого відповідач (Сторона 2) взяв на себе зобов`язання зі сплати винагороди (роялті) за використання у своїй діяльності прав інтелектуальної власності, що належать позивачу (Сторона 1).

15.06.2017 сторонами договору укладено додаткову угоду, згідно якої сторони зобов`язуються щомісячно з 1-го по 5-те число кожного календарного місяця здійснити обмін інформацією стосовно кількості проданого товару в магазині Сторони 2 та встановити загальну фактичну суму місячних продаж товарів та місячного доходу в магазині Сторони 2.

Також вказаною додатковою угодою сторони погодили встановити розмір щомісячної грошової винагороди Стороні 1, а саме: 4% від загального місячного доходу від кожного магазина Сторони 2.

Умовами пункту 5 Додатку №1 від 15.07.2017 до договору №15/06/17-23Ф від 15.06.2017 з додатковою угодою до нього від 15.06.2017, визначено строк оплати Стороною 2 щомісяця платежів, а саме з 1 по 10 число кожного місяця. Несплата платежів у зазначений строк є підставою для одностороннього розірвання цього договору з боку Сторони 1, при цьому до Сторони 2 застосовуються ті ж самі санкції, що й у разі розірвання договору у зв`язку з порушенням його умов (п.9 додатку №1 від 15.06.2017).

При цьому згідно п.11.1. договору, несплата Стороною 2 належний Стороні 1 платіж відповідно до статті 3 договору, надає право Стороні 1 припинити дію даного договору шляхом направлення відповідного повідомлення.

Після одержання повідомлення про припинення дії договору Сторона 2 повинна протягом 1 місяця припинити експлуатацію бізнесу, включаючи, але не обмежуючись зазначеним: припинити користування об`єктами інтелектуальної власності Сторони 1 та системою Бізнесу. Припинення користування системою бізнесу передбачає, що Сторона 2 в своїй подальшій діяльності не використовує елементи системи бізнесу, частково або в повній їх сукупності, не копіює «Пакет рекомендацій» або його елементи, не використовує основний асортимент товарів, що використовуються при веденні бізнесу та описані у «Пакеті рекомендацій» (п.11.2 договору).

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що:

- ТОВ «ДАБЛ Ф ГРУП», у зв`язку з несплатою платежів та порушенням зобов`язань за договором, звернулося до ФОП Мостового М.В. з повідомленням від 12.12.2019 про припинення дії договору франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017, в якому просило терміново провести повні розрахунки за даним договором;

- претензією від 10.02.2020 ТОВ «ДАБЛ Ф ГРУП» звернулося до ФОП Мостового М.В. з вимогою про сплату роялті за використання об`єктів інтелектуальної власності за договором за січень 2020 року;

- 13.03.2020 ТОВ «ДАБЛ Ф ГРУП» звернулося до ФОП Мостового М.В. з претензією (повторно) про сплату роялті за використання об`єктів інтелектуальної власності за договором за січень-лютий 2020 року.

Проте, на звернення позивача відповідач відповіді не надав, не виконав умови зазначені у договорі та вимоги позивача викладені у надісланих повідомленні та претензіях.

За умовами п.11.5. договору, припинення дії договору та повернення Стороні 1 «Пакета рекомендацій» засвідчується Актом звірки про відсутність взаємозобов`язань між Сторонами за договором.

Таким чином зі змісту аналізу п.11.5 договору, враховуючи, що умовами договору з додатковою угодою та додатком до нього, не визначено іншого порядку припинення дії договору та повернення «Пакета рекомендацій», вбачається, що припинення дії договору та повернення Стороною 2 Стороні 1 «Пакета рекомендацій» здійснюється шляхом складання та підписання Акта звірки про відсутність взаємозобов`язань між Сторонами за договором.

Тобто, за висновком суду договір не є припиненим до моменту підписання сторонами Акту звірки про відсутність взаємозобов`язань між Сторонами за договором.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що на момент звернення позивача із позовом відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором не виконав умов щодо повернення ТОВ «ДАБЛ Ф ГРУП» «Пакета рекомендацій» по веденню бізнесу та сплати роялті, а також не дотримався умов порядку припинення договору та його наслідків. Акт звірки про відсутність взаємозобов`язань між Сторонами за договором, яким засвідчується припинення дії договору та повернення ТОВ «ДАБЛ Ф ГРУП» «Пакета рекомендацій» по веденню бізнесу, Сторонами не підписано.

Також відповідачем не доведено вчинення дій визначених п.11.2 договору після одержання повідомлення про припинення дії договору, враховуючи, що судом не приймаються в якості доказів припинення експлуатації бізнесу надані відповідачем договір оренди приміщення №АД-01/04/18-101 від 01.04.2018р. та угода про зміну сторони у зобов`язанні від 01.09.2018р. (т.1, а.с.175-186), оскільки вказані договори регулюють відносини щодо приміщення розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Гагарина, б.27 при цьому адреса за якою було розташовано магазин відповідача: м.Дніпро, ТРЦ «Караван Megastore», комплекс будівель та споруд, б.17, перший пусковий комплекс, секція А-33/2.

Також суд не бере до уваги докази надані відповідачем разом з клопотанням про долучення до матеріалів справи, що надійшло на адресу суду 13.08.2020р. (т.2, а.с.61-95), з підстав визначених п.9 ст.80 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що посилання відповідача на відсутність доходу від реалізації товару після одержання повідомлення про припинення дії договору не підтверджує факт припинення експлуатації бізнесу останнім.

Відповідно до п.5.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» якщо ліцензійним договором передбачено оплатне використання об`єкта права інтелектуальної власності, ліцензіарові не може бути відмовлено у вимозі про стягнення плати з мотиву невикористання ліцензіатом відповідного об`єкта (якщо договір є чинним). У разі коли сторони ліцензійного договору погодили розмір зазначеної плати у формі відрахувань від доходу, сума плати може визначатися виходячи з ціни, яка за порівнюваних обставин звичайно стягується за правомірне використання об`єкта інтелектуальної власності. У визначенні ціни ліцензії може застосовуватись дохідний підхід до оцінки майнових прав інтелектуальної власності, який відповідно до пункту 9 Національного стандарту №4 "Оцінка майнових прав інтелектуальної власності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1185, ґрунтується на застосуванні оціночних процедур переведення очікуваних доходів у вартість об`єкта оцінки.

Згідно п.5.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №12 від 17.10.2012, у застосуванні положень частини другої статті 1110 ЦК України необхідно мати на увазі, що передбачена нею можливість відмови від ліцензійного договору не потребує для своєї реалізації звернення до суду (що не виключає можливості оскарження в суді обґрунтованості такої відмови). Відмова вважається такою, що відбулася, з моменту одержання ліцензіаром або ліцензіатом повідомлення про неї, якщо інше не передбачено договором.

Умовами п.11.5 договору франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017 визначено порядок припинення договору, шляхом складання та підписання Акта звірки про відсутність взаємозобов`язань між Сторонами за договором.

Таким чином, у даному випадку враховуючи, що відповідач після отримання повідомлення про припинення договору не вчинив, передбачені умовами п.11.5 договору дії, суд приходить до висновку, що договір франчайзингу є чинним.

Зважаючи на те, що відповідач з грудня 2019 року не надавав позивачу відомостей про щомісячний валовий дохід, що в свою чергу є підставою для нарахування щомісячного платежу, позивачем здійснено нарахування боргу відповідачу, виходячи із середньомісячного товарообороту в сумі 404535,44грн. на підставі звітів, наданих відповідачем за січень-листопад 2019 року, враховуючи, що загальний дохід відповідача за 11 місяців 2019 року склав 4449889,88грн.

Сума щомісячної грошової винагороди (роялті) відповідно до п.1.1 додаткової угоди від 15.06.2017р. договору франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017р. становить 4% від загального місячного доходу від кожного магазину Сторони 2.

Отже, середньомісячна сума платежу складає 16181,40грн. (404535,44грн. х 4%).

Таким чином, враховуючи, що останній платіж було здійснено за грудень 2019 року, борг нараховано за 5 календарних місяців, починаючи з січня 2020 року по травень 2020 року включно, в розмірі 80907,00грн. (16181,40грн. х 5).

Подання вказаних звітів та здійснення платежів за період січень-листопад 2019 року у визначених сумах відповідачем не спростовується. Заперечень щодо порядку проведення розрахунку роялті відповідачем не надано. Доказів оплати заявленої до стягнення суми 80907,00грн. суду не надано та відповідно матеріали справи не містять.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, та встановлених в ході судового розгляду справи, відповідач суду не надав. Отже, доводи відповідача щодо незгоди із заявленими позовними вимогами є безпідставними, необґрунтованими та такими, що є юридично неспроможними оскільки позбавлені належного доказового обгрунтування. Відтак наведені доводи відповідача не спростовують вищевказаний висновок суду.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП" "Пакет рекомендацій" по веденню бізнесу "СИРНЕ КОРОЛІВСТВО", суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами під час розгляду справи підписано акт приймання передачі від 09.09.2020 про передачу пакету рекомендацій відповідно до договору франчайзингу №15/06/17-23Ф від 15.06.2017.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, у разі якщо відсутній предмет спору. Суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, провадження у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП" "Пакет рекомендацій" по веденню бізнесу "СИРНЕ КОРОЛІВСТВО" підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, суди не повинні ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі, але не зобов`язані надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/13407/17, від 15.01.2020 у справа № 910/18141/17, від 12.03.2020 у справі №902/447/19.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом чотири частини три статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши умови укладеного договору та положення наведених норм чинного законодавства, а також встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 231, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАБЛ Ф ГРУП", м.Вишневе, Київська область, до фізичної особи-підприємця Мостового Микити Вікторовича, м.Білозерське, Донецька область про захист права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг та стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Закрити провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання фізичної особи-підприємця Мостового Микиту Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ДАБЛ Ф ГРУП» (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 1, літера А, кімната 6, м.Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08133) «Пакет рекомендацій» по веденню бізнесу «Сирне королівство» у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Заборонити фізичній особі-підприємцю Мостовому Микиті Вікторовичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) здійснювати будь-яке використання знаку для товарів і послуг торгової марки «Сирне королівство» у господарській діяльності без дозволу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАБЛ Ф ГРУП» (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 1, літера А, кімната 6, м.Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08133).

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мостового Микити Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАБЛ Ф ГРУП» (вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 1, літера А, кімната 6, м.Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, 08133) роялті за користування торговельною маркою в сумі 80907,00грн. та судовий збір в сумі 6306,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

У судовому засіданні 09.09.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2020.

Суддя М.О. Лейба