УХВАЛА

10 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № Б-39/187-08

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Банаська О.О., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.,

учасники справи:

боржник - Фізична особа-підприємець Місюра Віктор Вікторович,

представник боржника в судове засідання не з`явився,

ліквідатор - арбітражний керуючий Онищенко К.С.,

представник ліквідатора в судове засідання не з`явився,

ОСОБА_1 присутня в судовому засіданні особисто,

представник ОСОБА_1 - Котляр А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора, арбітражного керуючого Онищенка К.С. за вх. № 4912/2020

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2020

у складі колегії суддів: Черноти Л.Ф. (головуючий), Зубченко І.В., Радіонової О.О.

та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.12.2019

у складі колегії суддів: Усатого В.О. (головуючий), Міньковського С.В., Яризька В.О.

за заявою ліквідатора (вх. № 40890 від 07.12.2019) про витребування майна з незаконного володіння

у справі за заявою Фізичної особи-підприємця Місюри Віктора Вікторовича

до Фізичної особи-підприємця Місюри Віктора Вікторовича

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 07.12.2017 до Господарського суду Харківської області від ліквідатора надійшла заява (вх. № 40890 від 07.12.2017) про витребування майна банкрута, в якій ліквідатор просив заборонити ОСОБА_1, яка на даний момент є власником чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , відчужувати у будь-який спосіб зазначене нерухоме майно; витребувати вищезазначену квартиру з володіння ОСОБА_1 та передати її ліквідатору ФОП Місюри В.В. арбітражному керуючому Онищенку К.С.; скасувати державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_1 ; відновити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 .

2. Заява ліквідатора обґрунтована тим, що ухвалою суду від 20.03.2017 задоволено заяву ліквідатора, визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута, оформлені протоколом від 23.04.2010, а саме: квартири АДРЕСА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 24.06.2010 р. квартири АДРЕСА_2 , укладений між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов`язки ліквідатора ФОП Місюри В.В.) та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрований в реєстрі за №2145; зобов`язано громадянина ОСОБА_3 повернути майно, що було предметом договору купівлі-продажу від 24.06.2010 р., укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2145, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , до ліквідаційної маси ФОП Місюри В.В., а ліквідатора - арбітражного керуючого Родзинського А.А. зобов`язати повернути грошові кошти громадянину ОСОБА_3 , що були сплачені останнім за придбання цього майна у розмірі 93 610 грн.

3. Ліквідатор вважає, що майно банкрута вибуло з володіння боржника незаконно, поза його волею, відтак існують підстави витребувати спірне майно від неналежного набувача на підставі частини першої статті 388 Цивільного кодексу України з метою його включення до ліквідаційної маси та погашення грошових вимог заставного кредитора.

4. 16.09.2019 представник ОСОБА_1 надав заяву про застосування строків давності, в якій зазначає що ліквідатором пропущений трирічний строк для звернення із заявою про витребування майна, та просить суд застосувати строки позовної давності у справі про витребування майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду

5. 11.12.2019 ухвалою Господарського суду Харківської області у справі № Б-39/187-08 відмовлено ліквідатору в задоволенні заяви про витребування майна (вх. № 40890 від 07.12.2017).

6. 07.05.2020 постановою Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора ФОП Місюри В.В. - арбітражного керуючого Онищенка К.С. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.12.2019 у справі № Б-39/187-08 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.12.2019 у справі № Б-39/187-08 залишено без змін.

7. Відмовляючи в задоволенні заяви ліквідатора, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна, яке на момент його придбання не було обтяжено будь-якими зобов`язаннями та право на це майно набуто на законних підставах у особи, яка не була стороною договору купівлі-продажу від 24.06.2010, який у подальшому було визнано недійсним, отже також правомірно набула право власності на квартиру, якою розпорядилась у відповідності до положень законодавства. Втручання у право власності ОСОБА_1 безумовно покладе на останню надмірний та індивідуальний тягар.

8. Суди зауважили, що ліквідатор боржника не надав жодних доказів та не довів неможливості досягнення ним поставленої мети менш обтяжливим для власника квартири - ОСОБА_1 , засобом, а тому покладення на останню індивідуального та надмірного тягаря в результаті недобросовісних дій ліквідатора боржника ОСОБА_4 , вказує про недотримання балансу інтересів у цій справі та призводить до порушення принципу пропорційності і як наслідок порушення права власності ОСОБА_1 , гарантованого статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також призведе до порушення статті 8 Конвенції.

9. Також, суди зауважили, що в даному випадку спірне майно, яке належало на праві власності банкруту було відчужено ліквідатором банкрута під час проведення ліквідаційної процедури з банкрутства на виконання вимог постанови суду від 22.12.2008, тобто ліквідатору не потрібна була згода ФОП Місюри В.В. на продаж його майна (нерухомості), оскільки його воля на продаж майна була визначена постановою про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. 12.06.2020 ліквідатором, арбітражним керуючим Онищенком К.С. через Східний апеляційний господарський суд подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.12.2019 у справі № Б-39/187-08, прийняти нове рішення про задоволення заяви ліквідатора ФОП Місюри В.В. - арбітражного керуючого Онищенка К.С. про витребування майна (вх. № 40890 від 07.12.2017).

11. Скаржник вважає, що висновок судів попередніх інстанції в оскаржуваних рішеннях про вибуття спірного майна з власності банкрута з його волі, та, відповідно, відмова у витребуванні спірного майна на користь банкрута на підставі статті 388 Цивільного кодексу України, не відповідає висновкам щодо застосування зазначеної норми у подібних правовідносинах, викладеним у постановах Верховного Суду.

12. Ліквідатор вказує, що Верховний Суд у постанові від 27.11.2018 у справі № 904/6495/13, зокрема, дійшов висновку про те, що визнання в судовому порядку недійсним правочину з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі очевидно підтверджує вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності та законності, передбачених Законом про банкрутство, та означає порушення ним тих повноважень розумного власника, якими наділив його законодавець в момент введення ліквідаційної процедури.

13. Скаржник також посилається на постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, за результатами касаційного розгляду справи № Б-19/207-09, в якій підтримано правову позицію Верховного Суду (постанова від 01.08.2018 по справі № 908/431/14, постанова від 21.06.2018 у справі № 927/939/17), яка полягає у тому, що здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку частини першої статті 388 Цивільного кодексу України.

14. Також скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14, відповідно до якої розглядаючи спори щодо витребування майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 Цивільного кодексу України, а під час розгляду спорів про витребування майна суди мають установити всі юридичні факти, визначені статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

15. Крім того, скаржник посилається на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617, постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 908/431/14, від 21.06.2018 у справі № 927/939/17, від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09, відповідно до якої власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є його останнім набувачем, незалежно від того, скільки це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача, а також на пункту 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 щодо ефективного способу захисту цивільного права.

16. Скаржник також стверджує, що права добросовісного набувача у випадку витребування у нього набутого чужого майна підлягають захисту в порядку, встановленому статтею 661 Цивільного кодексу України та посилається на постанови Верховного Суду від 24.03.2020 у справі № 200/9962/17-ц, від 25.09.2018 у справі № 914/760/17.

17. Окремо скаржник вказує про порушення судами попередніх інстанцій положень статті 80 Господарського процесуального кодексу України прийняття до уваги доказів, наданих ОСОБА_1 за день до судового засідання та ненаправлених ліквідатору.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

18. 01.09.2020 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому остання просить Суд касаційну скаргу ліквідатора ФОП Місюри В.В. арбітражного керуючого Онищенка К.С. на ухвалу господарського суду Харківської області від 11.12.2019 року у справі № Б-39/187-08 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 року по справі № Б-39/187-08, залишити без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, є законними та правильними по суті, на відміну від формальних і необґрунтованих міркувань ліквідатора, наведених в його касаційній скарзі, яка має бути залишена без задоволення.

19. ОСОБА_1 вважає, що в межах цієї конкретної справи відсутні законні підстави для витребування спірного майна у неї, як у добросовісного набувача в порядку статті 388 Цивільного кодексу України, на яку посилається ліквідатор боржника Онищенко К.С.

20. Висновок судів, що втручання у право власності ОСОБА_1 на квартиру покладе на останню індивідуальний та надмірний тягар за обставин цієї справи та буде становити порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, ОСОБА_1 вважає цілком обґрунтованим і таким, що узгоджується з позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведеною в постанові від 13.11.2019 по справі № 645/4220/16-ц, а також із практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі "ALENTSEVA v. RUSSIA", № 31788/06, § 72 - 77, від 17 листопада 2016 року).

21. Окремо, ОСОБА_1 звертає увагу на тому, що позбавлення її власності на квартиру АДРЕСА_2 неминуче призведе до порушення її права на повагу до приватного та сімейного життя, її житла у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в межах цієї конкретної справи існують певні соціальні та біологічні аспекти, які свідчать про необхідність дотримання судом гарантій, передбачених статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

22. ОСОБА_1 також вважає, що ліквідатор боржника ОСОБА_5 звернувся до суду з вимогою про витребування майна з пропущенням строку позовної давності, у зв`язку з чим, нею було подано відповідну заяву про застосування строку позовної давності під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції.

23. 17.08.2020 ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі № Б-39/187-08 Господарського суду Харківської області за касаційною скаргою ліквідатора ФОП Місюри В.В., арбітражного керуючого Онищенка К.С. за вх. № 4912/2020 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.12.2019, розгляд справи призначено на 10.09.2020.

Висновки судової колегії з розгляду касаційної скарги у даній справі

24. Заслухавши присутніх учасників справи, розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з огляду на таке.

25. Відповідно до частини першої статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

26. Під час підготовки даної справи № Б-39/187-08 до судового розгляду колегією суддів було встановлено, що у справі № Б-19/207-09 предметом судового розгляду була вимога ліквідатора ФОП Кравченка А.І. арбітражного керуючого Докашенка Д.В. про витребування з володіння гр. ОСОБА_6 та визнання права власності на майно банкрута - однокімнатну квартиру, з підстав визнання судом недійсними результатів аукціону, на якому був здійснений продаж майна банкрута, та договору купівлі-продажу майна, укладеного між арбітражним керуючим Фоміним Г.В. і переможцем за результатами проведеного аукціону.

27. Тобто правовідносини у даній справі № Б-39/187-08 та справі № Б-19/207-09 є подібними.

28. При цьому, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 23.04.2019 у вказаній справі № Б-19/207-09 дійшов наступних висновків: "Колегія суддів Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, за результатами касаційного розгляду справи № Б-19/207-09 підтримує правову позицію Верховного Суду (постанова від 01.08.2018 по справі № 908/431/14, постанова від 21.06.2018 у справі № 927/939/17), яка полягає у тому, що здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку частини першої статті 388 Цивільного кодексу України."

29. Колегія суддів відзначає, що відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

30. Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

31. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

32. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

33. Враховуючи подібність фактичних обставин та правового регулювання справи № Б-39/187-08 та справи № Б-19/207-09, з метою формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування статті 388 Цивільного кодексу України, з урахуванням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне передати справу на розгляд судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі частини першої статті 302 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання щодо відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Справу № Б-39/187-08 Господарського суду Харківської області разом з касаційною скаргою ліквідатора ФОП Місюри В.В., арбітражного керуючого Онищенка К.С. за вх. № 4912/2020 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.12.2019 передати на розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

Л. Катеринчук