ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2004/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

секретар судового засідання Тіщенко Д.І.,

в судове засідання представники сторін не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/2004/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" (49089, м.Дніпро, вул. Янгеля,35, )

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юг" (68534, Одеська область, Тарутинський район, с.Ламбрівка, )

про стягнення 121 423,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юг", в якій просить суд стягнути з відповідача 121 423,14 грн., в тому числі: 104 365,68 грн. - основної заборгованості, 14 122,58 грн. - пені, 1 358,71 грн. - інфляційних витрат та 1 576,17 грн. - 3% річних, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № МС-18/06-01 від 18.06.2019р. в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.07.2020р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

28.07.2020р. до Господарського суду Одеської області від ТОВ "КРОСТУ" надійшов супровідний лист (вх.№19966/20), згідно якого позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, такі недоліки усунув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.08.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2004/20 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "26" серпня 2020 р. о 13:45.

06.08.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача (вх.№20872/20).

26.08.2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання (вх.№ 22407/20), відповідно до якого останній просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із можливістю позасудового врегулювання спору.

В судовому засіданні 26.08.2020р. представник відповідача підтримав клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості мирного врегулювання спору, з огляду на що, судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 14.09.2020 р. об 10 год. 45 хв., про що повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ", в порядку ст.120 ГПК України.

В судове засідання 14.09.2020р. представник позивача не з`явився.

Відповідач в судове засідання 14.09.2020р. не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвали суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, та розписка від 26.08.2020р., про поважність причин відсутності не повідомив будь-яких клопотань або заяв про мирне врегулювання споруна адресу суду не надсилав, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 14.09.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

18.06.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю «КРОСТУ» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг» було укладено договір поставки №МС-18/06-1, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у визначені строки покупцеві, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Згідно до п. 1.2 договору, асортимент, номенклатура, загальна кількість та вартість товару, що підлягає поставці, визначаються Сторонами у Замовленнях та/або рахунках-фактурах та/або видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1 договору, поставка товару (товарів) здійснюється постачальником протягом 5 календарних днів і моменту замовлення товару на умовах: L-XW - склад постачальника, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Байкальська. 4 або м. Дніпро вул. Янгеля 35, згідно правил ІНКОТЕРМС-2010, якщо інше не вказано у додатках до даного Договору.

Поставка Товару здійснюється на підставі погодженою Сторонами - Замовлення. Покупець надсилає Постачальнику заявку на товар на електронну пошту: . Постачальник у відповідь надсилає відповідь про наявність товару та його актуальну ціну. Сторони погоджують у замовленні кількість, асортимент, характеристики якості, ціну Товару, адресу, умови поставки та дату (строк) здійснення поставки. Замовлення надається постачальнику у письмовому вигляді (електронною поштою, факсимільним зв`язком, врученням представнику), не менше ніж на 2 робочих дні (48 годин) до спланованої дати (строку) поставки (п. 2.2 договору).

Згідно п.3.3 договору, загальна сума договору складається з сум видаткових документів на фактично поставлений товар в період дії цього договору.

Відповідно до п.3.4 договору, покупець зобов`язаний здійснити повну 100% попередню оплату за товар у розмірі, що визначений у рахунку - фактурі, на протязі 1-го банківського дня з моменту виставлення постачальником такого рахунку-фактури. За домовленістю сторін порядок оплати за товар може бути змінений, що оформлюється додатково.

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.3.6 договору).

Згідно п.п. 4.1, 4.2 договору, товар приймається покупцем згідно видаткової накладної. Датою поставки товару є дата вказана у видатковій накладній. Постачальник вважається виконавшим свої зобов`язання за договором з моменту передачі товару в розпорядження покупця, що підтверджується підписом уповноваженого представника покупця на видатковій накладній або іншому товаросупровідному документі. Повноваження представника Покупця підтверджується за наявності довіреності Типової форми № М-2, централізовано - кільцевої довіреності, іншої довіреності на отримання ТМЦ, письмового договору, акту органу юридичної особи. Після прийомки товару, передана довіреність набуває статусу невід`ємного додатку до даного договору.

Місцем передачі Товару є фактична адреса, де постачальник передав, а покупець прийняв товар за кількістю та якістю (п.4.3 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору, у разі прострочення покупцем термінів оплати товару більше ніж на п`ять календарних днів, останній виплачує постачальнику за кожен день прострочення оплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на такий період.

Згідно п.п. 7.1,7.2 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.9.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2020р.

18.06.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю «КРОСТУ» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг» було укладено додаток №1 до договору поставки № МС-18/06-1 від 18.06.2019р., згідно якого сторони визначили порядок розрахунків, відповідно до п.1 якого в порядку та на умовах укладеного договору поставки сторони дійшли згоди про застосування наступного порядку розрахунків, покупець зобов`язався оплатити вартість поставленого товару на умовах: передплата 30 відсотків; оплата 70 відсотків протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару, що підтверджується підписаною видатковою накладною.

На виконання умов договору поставки № МС-18/06-1 від 18.06.2019р. ТОВ "КРОСТУ"

було поставлено ТОВ "Агро-Юг" товар на загальну суму 170 522,40 грн., при цьому, відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 66 156,72 грн. Решта заборгованості у сумі 104 365,68 грн. залишилась не сплаченою.

19.05.2020р. позивачем було направлено відповідачу претензію вих.№18/05 від 18.05.2020р. з вимогою до 29.05.2020р. перерахувати на рахунок постачальника суму заборгованості в розмірі 104 365,68 грн., яка була отримана відповідачем -23.05.2020, але залишена без відповіді.

З огляду на несплату заборгованості за договором поставки №МС-18/06-1 від 18.06.2019р., позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до ТОВ «Агро-Юг» про стягнення 104 365,68 грн. - основної заборгованості, 14 122,58 грн. - пені, 1 358,71 грн. - інфляційних витрат та 1 576,17 грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 18.06.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю «КРОСТУ» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг» було укладено договір поставки №МС-18/06-1, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у визначені строки покупцеві, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Згідно п.3.3 договору, загальна сума договору складається з сум видаткових документів на фактично поставлений товар в період дії цього договору.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов договору поставки № МС-18/06-1 від 18.06.2019р. ТОВ "КРОСТУ" було поставлено ТОВ "Агро-Юг" товар на загальну суму 170 522,40 грн., а саме: : шланг WIRE FOOD 102 у кількості 200 шт.; шланг WIRE FOOD 76 у кількості 200 шт. та шланг WIRE FOOD 50 у кількості 150 шт., що підтверджується підписаною з обох сторін видатковою накладною № УТ-2613 від 23.08.2019р.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 договору, товар приймається покупцем згідно видаткової накладної. Датою поставки товару є дата вказана у видатковій накладній. Постачальник вважається виконавшим свої зобов`язання за договором з моменту передачі товару в розпорядження покупця, що підтверджується підписом уповноваженого представника покупця на видатковій накладній або іншому товаросупровідному документі. Повноваження представника покупця підтверджується за наявності довіреності та після прийомки товару, передана довіреність набуває статусу невід`ємного додатку до даного договору.

Судом встановлено, що 23.08.2019р. ТОВ "Агро-Юг" видано довіреність №АЮ №3110 із терміном дії до 31.08.2019р. водію - експедитору Пісчанському В.М. для отримання: шлангу WIRE FOOD 102 у кількості 200 шт.; шлангу WIRE FOOD 76 у кількості 200 шт. та шлангу WIRE FOOD 50 у кількості 150 шт.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.1 додаток №1 до договору поставки, покупець зобов`язався оплатити вартість поставленого товару на умовах: передплата 30 відсотків; оплата 70 відсотків протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару, що підтверджується підписаною видатковою накладною.

При цьому, на виконання умов договору поставки № МС-18/06-1 від 18.06.2019р. за отриманий товар розрахувався частково в сумі 66 156,72 грн., а саме: 23.07.2019р. на суму 51 156,72 грн. та 18.10.2019р. на суму 15 000 грн., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями та банківськими виписками.

З огляду на те, що відповідач не повністю розрахувався за отриманий товар, позивачем було направлено відповідачу претензію вих.№18/05 з вимогою до 29.05.2020р. перерахувати на рахунок постачальника суму заборгованості в розмірі 104 365,68 грн. Зазначена претензія отримана відповідачем 23.05.2020, проте залишена без відповіді.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем вартості отриманого товару в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "КРОСТУ" в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 104 365,68 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.4 договору, у разі прострочення покупцем термінів оплати товару більше ніж на п`ять календарних днів, останній виплачує постачальнику за кожен день прострочення оплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на такий період.

Відповідно до ст. 3 Закону України „ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При перевірці розрахунку пені, здійсненого позивачем за загальний період з 02.10.2019р. по 02.04.2020р., судом встановлено його помилковість, з огляду на невірне визначення позивачем періоду виникнення та суми заборгованості у відповідача за договором поставки № МС-18/06-1 від 18.06.2020р.

Таким чином, судом за допомогою системи "Ліга-Закон", здійснено власний розрахунок пені, з урахуванням кінцевої дати нарахування пені визначеної позивачем, згідно з яким загальна сума пені складає 15 317,17 грн.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд, здійснивши за допомогою системи "Ліга Закон" перевірку розрахунку позивача 3% річних та інфляційних нарахувань, здійснених позивачем за загальний період з 02.10.2019р. по 02.04.2020р., також встановив їх помилковість, з огляду на невірне визначення позивачем періоду виникнення та суми заборгованості у відповідача за договором поставки № МС-18/06-1 від 18.06.2020р., у зв`язку з чим, судом було зроблено власні розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням кінцевих дат, визначених позивачем, згідно з якими загальна сума 3% складає 1 684,19 грн. та загальна сума інфляційних нарахувань складає 1 459,67 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняСума пені за період прострочення (грн.)Загальна сума процентів (грн.)Інфляційне збільшення суми боргу (грн.)
119 365,6823.09.19-17.10.20192 697,99245,27835,88
104 365,6818.10.2019-02.04.202012 619,18 1 438,92 623,79
Всього: 15 317,17Всього: 1 684,19Всього : 1459,67

Проте, враховуючи, що у суду відсутні повноваження щодо збільшення позовних вимог, а таке право належить виключно позивачу, суд, не виходить за межі позовних вимог та задовольняє заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми пені в сумі 14 122,58 грн., 3% річних в сумі 1 576,17 грн. та 1 358,71 грн. - інфляційних витрат.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами наявними матеріалами справи.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юг" (68534, Одеська область, Тарутинський район, с.Ламбрівка, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТУ" (49089, м.Дніпро, вул. Янгеля,35, ) 104 365 (сто чотири тисячі триста шістдесят п`ять) грн. 68 коп. - основної заборгованості, 14 122 (чотирнадцять тисяч сто двадцять дві) грн. 58 коп. - пені, 1 358 (одну тисячу триста п`ятдесят вісім) грн. 71 коп. - інфляційних витрат, 1 576 (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість) грн. 17 коп. - 3% річних та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 14 вересня 2020 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко