номер провадження справи 9/91/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 Справа № 908/1713/20

м.Запоріжжя

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", (04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А)

про стягнення суми 79442,86 грн. Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" про стягнення з відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" страхового відшкодування в сумі 72651,60 грн., трьох процентів річних в сумі 809,89 грн., інфляційних втрат в сумі 1169,69 грн. та пені в сумі 4811,68 грн.

Ухвалою суду від 08.07.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1713/20, присвоєний номер провадження 9/91/20, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між ПрАТ «Страхова компанія "Брокбізнес», та ОСОБА_1 12.12.2018 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006-471535, застрахованим транспортним засобом за яким, зокрема, є «Great Wall Volеex», держ. н.з НОМЕР_1 . 05.04.2019 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу «Great Wall Volеex», держ. н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Mitsubishi», держ. н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який є винуватцем ДТП, що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності № 760/10599/19. Внаслідок пошкодження транспортного засобу «Great Wall Volеex» власнику завдано матеріальну шкоду. Відповідно до звіту ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» про оцінку автомобіля № 278-2019 від 10.06.2019 вартість відновлювального ремонту вищезазначеного транспортного засобу «Great Wall Volеex» склала 105731,569 грн., ринкова вартість на момент ДТП - 115151,60 грн. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту ТЗ більше ніж на 70% перевищує його ринкову вартість, вказаний транспортний засіб, з урахуванням п. 21.2 договору страхування, вважається фізично знищеним. Згідно з умовами п.п. 8.1.1 8.8, 15.9, 15.11.1 договору СК «БРОКБІЗНЕС» виплатила страхове відшкодування в сумі 73161,60 грн., з наступного розрахунку: 115151,60 грн. (ринкова вартість ТЗ до моменту ДТП) - 35660,00 грн. (вартість залишків) + 670,00 грн. (послуги евакуатора) - 7000,00 грн. (сума франшизи). Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mitsubishi», держ. н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» за полісом обов`язкового страхування № АМ/5093004, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винної особи, в сумі 72651,60 грн. (73161,60 - 510,00 грн. (сума франшизи за полісом). На адресу відповідача була направлена вимога від 14.11.2019 за вих. № 1870-05, яка отримана ним 18.11.2019. Вимога залишена без задоволення. У зв`язку із тим, що виплату страхового відшкодування не було здійснено відповідачем у строк, встановлений в п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», позивачем за прострочення грошового зобов`язання, яке виникло з 16.02.2020, нарахорвано до сплати відповідачу суму 809,89 грн. 3% річних, суму 1169,69 грн. інфляційних втрат та суму 4811,68 грн. пені. Позов обґрунтовано ст.ст. 524, 533-535, 625, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", п.п. 36.2, 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору добровільного страхування наземного транспорту.

Від відповідача надійшов відзив в якому останній зазначив, що визнає позов частково з наступних підстав. Поліс АМ/5093004, яким застрахований транспортний засіб "Мітсубіші", державний номер НОМЕР_2 , було укладено ПрАТ "УАСК АСКА" у відповідності із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та встановленими у ньому франшизою у сумі 510, 00 грн. та лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну у розмірі 100 000,00 грн. ПрАТ "СК "Брокбізнес" здійснила виплату своєму Страхувальнику відповідно до індивідуальних умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 006- 471535НТ від 12.12.2018, керуючись індивідуальними умовами Договору страхування. ПрАТ "СК Брокбізнес" здійснило розрахунок на підставі п. 21.2 Договору страхування, знищення ТЗ- фактичне знищення, що унеможливлює відновлення ТЗ, а також конструктивна загибель ТЗ - стан ТЗ, витрати на відновлювальний ремонт якого перевищують 70% його ринкової вартості на дату настання страхового випадку. Однак відповідно до п. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до наданого позивачем Звіту № 278-2019 від 10.06.2019 року, складеного ТОВ "Незалежна експертно-асистуюча компанія", ринкова вартість транспортного засобу "Great Wall Voleex", державний номер НОМЕР_1 , складає 115151,60 грн., вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ складає: 105731,69 грн. (в тому числі ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів). Таким чином, відповідно до Звіту № 278-2019 від 10.06.2019 року витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу не перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, а тому ПрАТ "УАСК АСКА" не може здійснити виплату, як за фізично знищений транспортний засіб. Оскільки відносини між ПрАТ "УАСК АСКА" та ПрАТ "СК "Брокбізнес" регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то відповідно до ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до Звіту № 278-2019 від 10.06.2019 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Great Wall Voleex", д.н. НОМЕР_1 , з урахуванням зносу складає 55962,00 грн. (в тому числі ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів), коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0,60. Сума страхового відшкодування повинна бути зменшена на суму франшизи, яка відповідно до полісу АМ/5093004 встановлена в розмірі 510,00 грн. Крім того, відповідно до п. 36.2 вказаного Закону сума страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ у розмірі 5465,97 грн. ПрАТ "УАСК АСКА" здійснило розрахунок страхового відшкодування, що підтверджується страховим актом № F-2153 від 22.06.2020 року, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті ПрАТ "СК Брокбізнес" складає 49986,23 грн. Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги визнаються частково, а саме: в розмірі 49986,23 грн., інші позовні вимоги відповідач вважає незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня усій території України установлено карантин. На засіданні Уряду 25.03.2020, запроваджено режим надзвичайної ситуації по всій території України на 30 днів, всі карантинні обмеження також подовжені на 30 днів - до 24 квітня 2020. В подальшому дію карантину продовжено. На засіданні Уряду 22 липня 2020 року постановлено продовжити дію карантину на всій території України до 31 серпня 2020. На засіданні Уряду 26.08.2020 ухвалено рішення про продовження адаптивного карантину в Україні до 31 жовтня 2020.

Згідно з Законом України № 540-IХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)", який набрав чинності 02.04.2020, розділ Х "Прикінцеві положення" ГПК України доповнено пунктом 4 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Згідно з п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17.07.2020, встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Встановлений п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ 20-денний строк закінчився 06.08.2020.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» (Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-471535НТ, згідно з умовами якого застраховано транспортні засоби, в тому числі: «Great Wall Volеex», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску (п. 4, Додаток 2 до договору).

05.04.2019 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Great Wall Volеex», держ. н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «Mitsubishi», держ. н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 325498, складеною працівниками Управління патрульної поліції у місті Києві, в якій, зокрема, зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 . Правил дорожнього руху.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019 у справі №760/10599/19 на особу, яка керувала автомобілем «Mitsubishi», держ. н.з. НОМЕР_2 , накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi Lanser», держ. н.з. НОМЕР_2 ,, застрахована в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (відповідач) згідно з полісом АМ №005093004 (діючий станом на 05.04.2019); франшиза згідно з цим полісом - 510,00 грн.; ліміт за шкоду майну - 100 000,00 грн.

У результаті ДТП транспортний засіб «Great Wall Volеex», державний номерний знак НОМЕР_1 , що застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», зазнав механічних пошкоджень. ТОВ «СК «БРОКБІЗНЕС» отримано повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку та заяву ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування на підставі договору №006-471535НТ від 12.12.2018.

Відповідно до Звіту № 278-2019 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 10.06.2019 ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Great Wall Volеex», д.н НОМЕР_1 , згідно калькуляції, склала 105731,569 грн. (в тому числі ПДВ на вартість складових та матеріалів); ринкова вартість на момент огляду - 115151,60 грн., коефіцієнт фізичного зносу 0,60279. Згідно з висновком за цим Звітом вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, в результаті його пошкодження в ДТП склала 55962,20 грн. (в т.ч. ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів).

Відповідно до складеного позивачем страхового Акту від №77739/1 сума виплати страхового відшкодування страхувальнику за вищевказаним договором №006-471535НТ від 12.12.2018 на підставі здійсненого страховиком розрахунку склала 73161,60 грн.

За платіжним дорученням №17255 від 11.10.2019 сума 73161,60 грн. страхового відшкодування перерахована ТОВ «СК «БРОКБІЗНЕС» на рахунок страхувальника.

Позивачем на адресу в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" була направлена вимога вих. № 1870-05 від 14.11.2019 про відшкодування на користь ТОВ «СК «БРОКБІЗНЕС» суми 73161,60 грн. заподіяних збитків. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вимога отримана відповідачем 18.11.2019.

У зв`язку із тим, що вимога залишена ПрАТ "УАСК "АСКА" без задоволення, позивач звернувся до суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, зокрема є: договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" слідує, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст.ст. 3, 5 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

В частині 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування)/страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням наведених норм права, позивач, як страховик, виплатив страхувальнику - ОСОБА_1 за договором добровільного страхування наземного транспорту № 006-471535НТ від 12.12.2018 суму 73161,60 грн. стразову виплату застрахованого транспортного засобу (автомобіля марки "«Great Wall Volеex», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску), пошкодженого при настанні дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується платіжним дорученням №17255 від 11.10.2019.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами ст. 27 Закону України "Про страхування", де зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, виходячи з правової конструкції ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про страхування", позивач повинен довести наступні обставини:

- наявність договору страхування (страхового полісу) у особи, яка безпосередньо є винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, укладеного з відповідачем, як страховиком;

- розмір страхового відшкодування, яке виплатив позивач за договором майнового страхування;

- обсяг права вимоги, яке страхувальник, який одержав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто довести розмір збитків, які поніс страхувальник.

Позивачем додано до позову копію Звіту № 278-2019 про оцінку транспортного засобу, складеного 10.06.2019 ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» на підставі договору з позивачем, в якому, зокрема, визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Great Wall Volеex», д.н НОМЕР_1 , згідно калькуляції, яка склала 105731,69 грн.; ринкова вартість на момент огляду - 115151,60 грн., коефіцієнт фізичного зносу 0,60279.

Згідно з висновком у зазначеному Звіті оцінки вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, в результаті його пошкодження в ДТП склала 55962,20 грн. (в т.ч. ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів). При цьому зазначено, що вартість вказаного матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та величини ВТВ (втрата товарного вигляду).

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що враховуючи, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу відповідно до Звіту про оцінку № 278-2019 більше ніж на 70% перевищує його ринкову вартість, транспортний засіб, з урахуванням п.21.2 договору страхування, вважається фізично знищеним, тому відповідно до п. 15.11.1 договору сума страхового відшкодування визначається, як різниця між ринковою вартістю ТЗ на дату настання страхового випадку та ринковою вартістю його залишків, розрахованих згідно з п.15.9 договору, за вирахуванням франшизи попередніх страхових виплат та інших відрахувань згідно умов договору.

Позивачем за платіжним дорученням № 17255 від 11.10.2019 виплачено своєму страхувальнику суму 73161,60 грн., яка згідно зі Страховим Актом була визначена з наступного розрахунку: 115151,60 грн. (ринкова вартість ТЗ до моменту ДТП) - 35660,00 грн. (вартість залишків) + 670,00 грн. (послуги евакуатора) - 7000,00 грн. (сума франшизи).

Як встановлено судом вище, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi Lanser», держ. н.з. НОМЕР_2 , яким керувала особа, що визнана винною у вчиненні ДТП, застрахована в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (відповідач) згідно з полісом АМ №005093004; франшиза згідно з цим полісом - 510,00 грн.; ліміт за шкоду майну - 100 000,00 грн.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується страховою сумою, зазначеною у стразовому полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (стаття 12 Закону).

Отже, страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика у випадках, якщо до нього з заявою про виплату звернувся не безпосередньо потерпілий, а страховик за договором майнового страхування.

Частинами 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Оскільки відповідачем у цьому спорі є не особа, яка завдала шкоди, а страховик, у якого ця особа застрахувала свою цивільну відповідальність, для правильного вирішення спору у цій справі перш за все слід з`ясувати у яких межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, несе відповідальність безпосередньо страховик.

За містом ст.ст. 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема: із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Доказів проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «Great Wall Volеex», державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем не надано. Натомість, згідно з поясненнями позивача на підставі Звіту № 278-2019 про проведення автотоварознавчого дослідження, складеного 10.06.2019, автомобіль було визнано фактично знищеним, розрахунок страхового відшкодування здійснено на підставі п.15.11.1 договору добровільного страхування наземного транспорту.

Разом із тим, на підставі вищевикладеного, вимоги про стягнення з відповідача в порядку суброгації суми страхового відшкодування у розмірі, який визначено на умовах договору, укладеного позивачем зі своїм страхувальником, є необґрунтованими.

Згідно з приписами п. 30.1 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Як слідує із надано позивачем Звіту про оцінку, вартість транспортного засобу до моменту ДТП складала 115151,60 грн., вартість відновлювального ремонту - 105731,69 грн. Тобто вартість відновлювального ремонту транспортного засобу не перевищує його вартості до моменту ДТП.

Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (пункт 34.4 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

У постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до з п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 зазначеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

ПрАТ "УАСК АСКА" складено відповідний страховий акт № F-2153 від 22.06.2020 в якому здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті на користь ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» в розмірі 49986,23 грн., з наступного розрахунку: 55962,00 грн. (з урахуванням ПДВ) (вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Great Wall Voleex", д.н. НОМЕР_1 , з урахуванням зносу відповідно до Звіту №278-2019 від 10.06.2019 року) - 510,00 грн. (франшиза за полісом) - 5465,97 грн. (сума ПДВ на яку відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» зменшується сума страхового відшкодування).

На підставі вищевикладеного, суд погоджується із доводами відповідача та приходить до висновку, що відповідач, як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, в даному випадку повинен здійснити відшкодування вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Great Wall Voleex", д.н. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП, яка згідно з висновком викладеним у Звіті про оцінку № 278-2019, визначена як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та величин ВТВ, та склала 55962,20 грн. (в т.ч. ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів), за вирахуванням суми ПДВ та суми 510,00 грн. франшизи.

При цьому, суд зазначає, що згідно з приписами ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» до витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, які відшкодовуються у зв`язку з пошкодження транспортного засобу, включаються також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем на підтвердження витрат на послуги евакуатора до позовної заяви додано копію квитанції № 1581660 від 06.04.2019 виписаної ПП ОСОБА_4 на транспортні послуги вартістю 670 грн. Однак з даного документу неможливо встановити, які саме транспортні послуги були надані і кому. Отже не вбачається, що надання послуг здійснювалось саме з евакуації, в т.ч. евакуації саме пошкодженого автомобіля "Great Wall Voleex", д.н. НОМЕР_1 , тому вказані витрати позивачем не доведені.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також з урахуванням ліміту відповідальності визначеного чинним законодавством, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню в сумі 49986,23 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 809,89 грн. - 3% річних, суми 4811,68 грн. пені (за період з 16.02.2020 по 30.06.2020) та суми 1169,69 грн. втрат від інфляції (за період березень - квітень 2020), нарахованих за прострочення виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правовий висновок про те, що згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

З виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Виходячи з викладених висновків Великої палати Верховного Суду та приписів законодавства, суд дійшов висновку, що порядок виплати страхового відшкодування, встановлений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", поширюється не тільки на страхувальника, але й на іншу особу, яка має право на виплату страхового відшкодування, в даному випадку - на позивача, у тому числі щодо строків виплати страхового відшкодування та відповідальності за їх порушення.

Обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування за наявності відповідних правових підстав для цього є грошовим зобов`язанням страховика. Тому в разі прострочення виконання даного зобов`язання до страховика може бути застосовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" вимогу вих. № 1870-05 від 14.11.2019 про відшкодування суми заподіяних збитків, яка згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримана відповідачем 18.11.2019, тому з урахуванням приписів п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прострочення грошового зобов`язання виникло з 17.02.2020.

Враховуючи вищевикладені судом висновки щодо розміру належної до стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування, яка становить 49 986,23 грн., до стягнення належить сума 553,13 - 3% річних за період з 17.02.2020 по 30.06.2020 та сума 802,98 грн. втрат від інфляції на період березень - квітень 2020.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Норма вказаної статті не містить обмежень щодо її застосування виключно у правовідносинах між страховиком і страхувальником за полісом ОСЦПВВНТЗ, тому суд дійшов висновку про можливість застосування даної відповідальності до відповідача у разі прострочення ним виплати страхового відшкодування на користь особи, яка має право на таке відшкодування, в даному випадку - позивача.

Суд зазначає, що за приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" іншого строку нарахування пені не встановлено.

Як встановлено судом, прострочення виконання зобов`язання з боку відповідача виникло з 17.02.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснивши перерозрахунок в частині пені за допомогою ІПС "Законодавство" встановив, що за прострочення сплати відповідачем суми 49986,23 грн. страхового відшкодування до стягнення на користь позивача належить сума 3280,52 грн. пені за період прострочення з 17.02.2020 по 30.06.2020 (135 днів).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задовольняються частково.

Згідно з приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-а) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", (04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3) суму 49986,23 грн. страхового відшкодування, суму 553, 13 грн. - 3% річних, суму 802,98 грн. втрат від інфляції, суму 3280,52 грн. пені, суму 1445,28 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва