ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/1040/20
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Станкова І.М.,

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 - Приземний С.С. (адвокат),

від ОСОБА_2 - не з`явився,

від ОСОБА_3 - не з`явився,

від ОСОБА_4 - не з`явився,

від ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області - не з`явився,

від ТОВ «ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА» - Дубовський П.В. (адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2020 про відмову у відкритті провадження

у справі за позовом: 1. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА»

про скасування наказу, визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2020 рокупозивачі звернулись до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - ГУ Держгеокадастру, відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА» (далі - Товариство, відповідач 2) в якому просили:

- скасувати наказ ГУ Держгеокадастру № 7252/0/14-18-СГ від 22.10.2018 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду із зміною цільового призначення»;

- визнати недійсним договір оренди землі № 149-ДО від 22.10.2018 з дати його укладання.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2020 відмовлено у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України (заява не підлягає розгляду за правила господарського судочинства).

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, ОСОБА_1 звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, направити справу до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушення норм процесуального права, а саме ст. ст. 4, 20 ГПК України.

Так, на думку скаржника право фізичної особи на звернення до господарського суду із позовом про визнання недійсним правочину укладеного суб`єктами господарювання під час здійснення господарської діяльності підтверджується постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 року та ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі №915/1654/19.

Апелянт вважає що суд першої інстанції приймаючи ухвалу порушив приписи ст. ст. 4, 20, 45 ГПК України, щодо права фізичних осіб на вирішення спору, який виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, а саме скасування наказу та визнання недійсним Договору оренди землі, який укладено суб`єктами господарювання юридичними особами.

11.09.2020 до суду від Товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє зазначає, що між позивачами та відповідачами відсутні господарські відносини та відсутній спір про право, що виникає з відповідних відносин. Враховуючи що позивачі у заявлених правовідносинах не є суб`єктами господарювання, даний спір непідвідомчий господарському суду за суб`єктним складом учасників справи, у зв`язку з цим, оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання 16.09.2020 не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. ст. 42, 46 ГПК України, не скористались, проте така неявка представника сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки. Ухвалою апеляційного суду про призначення справи до розгляду явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що всі сторони належним чином повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представника ГУ Держгеокадастру.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а ухвалу господарського суду - скасувати.

Представник ТОВ «ПІВІ ПРОГРЕСІВКА-БЕТА» в судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1); справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3); справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п. 4).

Тобто, юрисдикція господарських судів поширюється, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи суб`єктний склад основного зобов`язання (п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 545/1014/15-ц).

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог у даній справі є скасування наказу ГУ Держгеокадастру та визнання недійсним договору оренди укладеного між відповідачами. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі мешкають та працюють на території Ташинської сільської ради, де відповідач-2 планує будівництво сонячної електростанції. Оспорюваним наказом та договором відповідачі порушили вимоги національного екологічного законодавства, в результаті чого позбавили права позивачів на безпечне для життя і здоров`я довкілля, участь в громадському обговоренні планованої діяльності, подачу пропозицій та їх врахування при прийнятті рішень, погіршують екологічну ситуацію та природні якості землі, завдають шкоду довкіллю.

З урахуванням викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

За таких обставин, господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, оскільки даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку роз`яснивши позивачам, що даний спір (за суб`єктним складом сторін) підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів, адже за приписами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Господарським судом вірно встановлено, що оспорюваний Наказ прийнятий суб`єктом владних повноважень, водночас має приватноправовий характер, оскільки стосується реалізації речового (відповідного майнового) права конкретної юридичної особи - відповідача-2, з наступним укладанням оспорюваного Договору оренди землі. Разом із тим, стороною даного спору, а саме позивачами виступають фізичні особи, які не є підприємцями.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на постанову апеляційного суду та ухвалу Верховного Суду у справі №915/1654/19, то судова колегія не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах ВП Верховного Суду.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає. Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269-271, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.09.2020.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

Разюк Г.П.