РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2020Справа № 910/12414/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейддер» (02002, Україна, м.Київ, вул. Є.Сверстюка, 2-а, офіс 501, )

до FishingFloats.com s. r. o. (50011, Czech Republic, Hradec Kralove, Stefanikova 341/35)

про стягнення 5956,73 Євро, що еквівалентно 179103,98 Гривень

Представники сторін:

Від позивача: Чабанов А.О., адвокат

Від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейддер» (м.Київ, Україна) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до FishingFloats.com s. r. o. (Чехія) про стягнення заборгованості у розмірі 4497,24 Євро (що еквівалентно 124 404,32 Гривень), з яких: 2462,86 Євро боргу за поставлений товар по контракту на поставку товару № 4 від 31.01.2019, 1231,43 Євро штрафу, 805,95 Євро 70% річних за прострочення виконання зобов`язання та покладення на відповідача 14 300 Гривень витрат на правову допомогу адвоката.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.09.2019 прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейддер» до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/12414/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 24.03.2020.

Судом встановлено, що відповідач - FishingFloats.com s. r. o. є нерезидентом України, достовірної інформації щодо наявності на території України офіційно зареєстрованого представництва на момент порушення провадження у справі у суду немає, а тому про розгляд даної справи відповідача належить повідомляти в порядку, передбаченому чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Адреса місцезнаходження відповідача FishingFloats.com s. r. o. є: 50011, Czech Republic, Hradec Kralove, Stefanikova 341/35; реєстраційний номер CZ05247918).

У відповідності до приписів ст. 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судом у порядку Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, до якої Україна приєдналася 19.10.2000, було надіслано судове доручення до компетентного органу - Ministry of Justice of the Czech Republic, International Department for Civil Matters про вручення за кордоном судових або позасудових документів з додатками відповідачу.

02.03.2020 засобами поштового зв`язку від Районного суду міста Градець Карлове до Господарського суду міста Києва надійшов документ, з якого вбачається, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення підготовчого засідання, призначеного на 24.03.2020.

Призначене на 24.03.2020 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20, про що сторони були повідомлені відповідним оголошенням на сайті Судової влади України.

04.05.2020 позивач надав до суду нотаріально засвідчений переклад документів, що надійшли від Районного суду міста Градець Карлове на українську мову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.05.2020, враховуючи право сторін на доступ до правосуддя, призначив підготовче засідання на 14.07.2020.

25.06.2020 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5956,73 Євро (що еквівалентно 179103,98 Гривень), з яких: 2462,86 Євро боргу за поставлений товар по контракту на поставку товару № 4 від 31.01.2019, 1231,43 Євро штрафу, 2262,44 Євро 70% річних за прострочення виконання зобов`язання та покладення на відповідача 14 300 Гривень витрат на правову допомогу адвоката та витрат на оплату перекладу документів та нотаріального засвідчення перекладу у розмірі 7223,00 грн. До заяви долучені докази доплати судового збору та надсилання примірника заяви відповідачу.

У судовому засіданні 14.07.2020 представник позивач підтримав подану заяву про збільшення позовних вимог, просив її прийняти до розгляду. Суд постановив прийняти вказану заяву про збільшення позовних вимоги до розгляду, подальший розгляд здійснювати з урахуванням цією заяви.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату та час розгляду справи повідомлявся в порядку ст.120 ГПК України шляхом надсилання ухвали суду від 05.05.2020 безпосередньо на адресу: 50011, Czech Republic, Hradec Kralove, Stefanikova 341/35, яка повернена до суду «як невручена».

14.07.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті спору на 03.09.2020.

У судовому засіданні 03.09.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, правової позиції по суті спору не висловив, проте, судом було вчинено всі дії з метою належного повідомлення вказаного учасника судового процесу про розгляд справи.

З приводу неявки вказаного учасника судового процесу господарський суд зазначає наступне.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, за висновками суду, враховуючи обізнаність відповідача про судове провадження № 910/12414/19, неявка відповідача не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 03.09.2020. Жодних пояснень, клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2019 року між позивачем - ТОВ «Трейддер» (продавець за договором) та відповідачем - FishingFloats.com s. r. o. (покупець за договором) був укладений контракт на поставку товару № 4, за умовами якого продавець зобов`язався поставляти партіями товар торгових марок «ZЕМЕХ», «МЕТSUI», а покупець - приймати та оплачувати його на умовах, визначених у цьому контракті. Найменування, ціна і кількість товару, що поставляється узгоджується сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього контракту (пункт 1.2 контракту).

Згідно положень п.2.1 контракту визначено, що вартість кожної партії товару, що поставляється за цим Контрактом, визначається в Специфікації. Загальна сума контракту визначається, як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до Специфікацій.

Відповідно до п. 2.3 контракту, оплата товару здійснюється у валюті Євро, код валюти 978 в формі банківського переказу на рахунок продавця в порядку і строки, які визначені у відповідній Специфікації.

Відповідно до пп. 3.1-3.2 контракту, умови, строк і місце поставки партії товару зазначається у Специфікації.

Як вбачається з наданих матеріалів, сторонами до контракту № 4 від 31.01.2019 було підписано Специфікацію № 1 від 31.01.2019, відповідно до якої позивач зобов`язався передати відповідачу товар 39-ти найменувань, загальною вартістю 4857,86 Євро.

Відповідно до п.п. 1-3 Специфікації № 1 узгоджено, базисні умови поставки: EXW (EX WORKS), місце поставки і передачі товару: Україна, Київ, вулиця Сирецька 33-В; строк і порядок оплати: передоплата в розмірі 50% від загальної суми Специфікації протягом 5 календарних днів з дати підписання Специфікації, остаточний розрахунок в розмірі 50% від загальної суми Специфікації протягом 45 календарних днів з дати отримання (передачі) товару покупцеві (Перевізнику) в місці поставки / передачі товару.

На виконання умов договору відповідач здійснив оплату 50% передоплати вартості товару у сумі 2395,00 Євро, що підтверджується банківською випискою від 05.02.2019, копія якої долучена до справи.

За авіанакладною перевізника FedEx № 04 02.12.2019 позивач відправив на адресу відповідача 11.02.2019 обумовлений товар, який згідно відмітки одержувача отриманий 15.02.2019, здійснивши також його митне декларування за електронною декларацією.

Відповідно до примірника митної декларації за накладною № 04 ТОВ «Трейддер» (відправник/експедитор) здійснено поставку на користь FishingFloats.com s. r. o. (одержувач) товару, вартістю 4857,86 Євро.

25.06.2019 позивач, враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару у повному обсязі, надіслав на адресу відповідача претензію № 1 про сплату заборгованості у розмірі 2462,86 Євро вартості товару, що залишився неоплаченим, у т.ч. після поставки, та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання. Вказана вимога отримана адресатом 11.07.2019, проте залишена без відповіді та задоволення.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що відповідач остаточний розрахунок за поставлений товар на загальну суму 4857,86 Євро, у т.ч. на вимогу, у добровільному порядку не оплатив, враховуючи 2395,00 Євро попередньої оплати заборгованість складає 2462,86 Євро. За прострочення виконання зобов`язання, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення з відповідача1231,43 Євро штрафу відповідно до п.6.1 контракту, 2262,44 Євро 70% річних за період з 24.03.2019 по 14.07.2020 відповідно до п.6.2 контракту.

Даний Контракт вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб`єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Умовами п.7.2 контракту на поставку товару № 4 від 31.01.2019 визначено, що покупець і продавець приймуть усі заходи до вирішення спірних питань і розбіжностей, що виникають при виконанні умов цього контракту і / або в зв`язку з ним, шляхом взаємних переговорів. В разі, якщо сторони не можуть дійти згоди таким шляхом, усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим контрактом або в зв`язку з ним, у тому числі що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Господарському суді м. Києва (Україна) із застосуванням матеріального права України. У разі ліквідації (перейменування) зазначеного суду, всі перераховані вище спори підлягають розгляду в суді, який буде правонаступником ліквідованого (перейменованого) або в господарському суді за місцезнаходженням Продавця.

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

З наданих документів судом встановлено, що спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару по Специфікації № 1 від 31.01.2019 за контрактом на поставку товару № 4 від 31.01.2019, що був відправлений відповідачу за авіанакладною № 04 в частині оплати 2462,86 Євро.

Згідно з ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою відносини, що склалися між сторонами по за контрактом на поставку товару № 4 від 31.01.2019 є правовідносинами, які регулюються нормами законодавства про поставку, тому до предмету доказування у даній справі відноситься встановлення судом на підставі належних засобів доказування факту поставки позивачем товару відповідно до умов договору, що є підставою для здійснення розрахунків, та визначення правових наслідків, які настають у цьому випадку для кожної із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно положень статті 664 Цивільного кодексу України , обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у визначений строк.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Сторонами у Специфікації № 1 від 31.01.2019 до контракту № 4 від 31.01.2019 узгоджено кількості продукції за 39-ти найменуваннями, загальною вартістю 4857,86 грн, місце поставки, умови здійснення оплати.

Матеріалами справи встановлено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань по контракту за Специфікацією № 1 від 31.01.2019 в частині поставки товару та передачі його перевізнику за авіанакладною № 04 -11.02.2020, вантаж вручено одержувачу - 15.02.2019.

Докази висловлення відповідачем будь-яких зауважень щодо кількості, якості поставлено товару, строків поставки, у матеріалах справи відсутні.

За умовами пункту 3 Специфікації № 1 від 31.01.2019 встановлено строк і порядок оплати вартості товару: передоплата в розмірі 50% від загальної суми Специфікації протягом 5 календарних днів з дати підписання Специфікації, остаточний розрахунок в розмірі 50% від загальної суми Специфікації протягом 45 календарних днів з дати отримання (передачі) товару покупцеві (Перевізнику) в місці поставки / передачі товару.

Враховуючи, що згідно накладної № 04 товар передано для відправлення 11.02.2020 та отримано відповідачем 15.02.2019, строк здійснення відповідачем кінцевого розрахунку відповідно до п.3 Специфікації є таким, що настав 23.03.2019.

За відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 2462,86 Євро основного боргу за Специфікацією 3 1 від 31.01.2019 по контракту № 4 від 31.01.2019, що еквівалентно станом на час звернення до суду з даним позовом 73450,37 Гривень (курс НБУ за 1 Євро станом на 21.6.2019 29,823203 Гривні), визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Умовами п. 6.1 контракту сторони визначили, що в разі прострочення оплати товару на 30 календарних днів покупець зобов`язаний сплатити продавцю штраф в розмірі 50% від вартості не оплаченого в термін товару.

З огляду на порушення замовником строку оплати вартості товар на заявлену суму 2462,86 євро, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1231,43 Євро штрафу, є обґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Пунктом 6.2 контракту визначено, що у випадку прострочення оплати товару покупець зобов`язаний сплатити продавцю 70% річних від вартості несплаченого в строк товару.

За період з 24.03.2019 по 14.07.2020 позивачем за прострочення відповідачем зобов`язання щодо оплати 2462,86 Євро нараховано 2262,44 Євро 70% річних.

Після здійснення перевірки наведеного заявником розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вказаним вимогам відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів на підтвердження відсутності підстав для оплати отриманого товару не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейддер» до FishingFloats.com s. r. o. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2686,56 Гривень відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, покладаються на відповідача.

Щодо розподілу заявлених позивачем судових витрат: витрат на професійну правничу допомогу адвоката та витрат за переклад та його нотаріальне посвідчення, за наслідками розгляду спору, суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

На підтвердження понесення заявлених витрат до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги № 8 від 21.06.2019, укладений між Адвокатським бюро «Чабанов та Партнери» та ТОВ «Трейддер», як клієнтом, замовлення № 1 від 21.06.2019 до договору, предметом якого є надання правничої допомоги у справі про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та річних відсотків з FishingFloats.com s. r. o. (реєстраційний номер 05247918) згідно Специфікації № 1 від 30.01.2019 до контракту на поставку товару № 4 від 30.01.2019, вартістю 14300,00 грн, рахунок-фактура № 13 від 21.06.2019 на суму 14300,00 грн правничої допомоги, копія банківської виписки з рахунку АБ «Чабанов та Партнери» від 21.06.2019 на суму 14300,00 грн оплати правничої допомоги згідно рахунку-фактури № 13 від 21.06.2019, довіреність № 1, видана ТОВ «Трейддер» адвокату Чабанову А.О., копію свідоцтва серія КС № 6457/10 від 15.02.2018 про право Чабанова А.О. на заняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (надланих послуг) № 1 від 25.06.2020.

Проаналізувавши надані документи, в яких визначено опис робіт (наданих послуг), суд вважає, що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, адвокат Чабанов А.О. брав участь у судових засіданнях по справі, здійснював підготовку заяв по суті справи.

Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи №910/12414/20, не надходило.

Враховуючи погоджені між клієнтом умови оплати наданих послуг професійної правничої допомоги, пов`язаної із розглядам даної справи, надані докази та пояснення позивача, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача та покладення на відповідача витрат позивача, пов`язаних із оплатою правничої допомоги адвоката у сумі 14300,00 грн.

В розумінні ч. 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесених позивачем витрат на оплату послуг перекладача та нотаріуса для здійснення на виконання ухвали суду від 17.09.2019 перекладу на англійську мову позовної заяви з додатками та ухвали від 17.09.2019 для направлення на адресу компетентного органу судового доручення про вручення судових документів відповідачу та нотаріально засвідченого перекладу, заявником надано рахунок ФОП Бурикіної О.О. № 3816 від 25.09.2019 з переліком послуг (письмовий переклад ухвали Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 № 910/12414/19), письмовий переклад позовної заяви з додатками від 09.09.2019) на загальну суму 6206,00 грн, копія банківської виписки з рахунку позивача про перерахування на користь ФОП Бурикіної О.О. коштів у сумі 6206,00 грн оплати за переклад документів та їх нотаріальне засвідчення згідно рах.№ 3816 від 25.09.2019, Акт приймання-передачі наданих послуг між позивачем та ФОП Бурикіною О.О. на суму 6206,00 грн вартості письмового перекладу ухвали суду від 17.09.2019 № 910/12414/19, письмового перекладу позовної заяви з додатками.

Також позивач вказує про понесення витрати за переклад та нотаріальне посвідчення перекладу документів, що надійшли до суду від Районного суду міста Градець Кралове, вартістю 1017,00 грн, на підтвердження оплати яких заявник надав рахунок на оплату ФОП Бурикіної О.О. № 4537 від 27.04.2020 на суму 1017,00 грн, платіжне доручення № 8 від 27.04.2020 на суму 1017,00 грн, Акт надання послуг № 4537 від 29.04.2020 на суму 1017,00 грн вартості наданих послуг (письмовий переклад документів по справі № 910/12414/19 та нотаріальне посвідчення), підписаний між позивачем та ФОП Бурикіною О.О.

Отже, загальний розмір витрат позивача, пов`язаних з розглядом даної справи у суді, які в силу вимог ст. 123 ГПК України підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача в межах заявлених вимог становить 7223,00 грн. (6206,00 грн +1017,00 грн).

Вказані витрати є співмірними, обґрунтованими та на підставі наданих документів приймаються судом як належні.

Враховуючи викладене, за відсутності заперечень відповідача, з огляду на задоволення позову у справі у повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача 7223,00 грн інших судових витрат, пов`язаних із розглядом справи (послуг перекладача та нотаріуса) в порядку ст. 123 ГПК України.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з FishingFloats.com s. r. o. (50011, Czech Republic, Hradec Kralove, Stefanikova 341/35, реєстраційний номер CZ05247918) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейддер» (02002, Україна, м.Київ, вул. Є.Сверстюка, 2-а, офіс 501, ) 2462, 86 Євро основного боргу, 1231,43 Євро штрафу, 2262,44 Євро 70% річних, 2686 (дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 56 коп витрат по сплаті судового збору, 14300 (чотирнадцять тисяч триста) грн. 00 коп витрат на правову допомогу адвоката, 7223 (сім тисяч двісті двадцять три) грн. 00 коп витрат, пов`язаних із розглядом справи (послуг перекладача та нотаріуса).Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4.Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

5.Копію рішення направити на адресу відповідача напряму разом з повідомленням про порядок його оскарження.

Повний текст рішення складено 10.09.2020

Суддя О.М.Ярмак