РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2020Справа № 910/6938/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум»

до Міністерства оборони України

про внесення змін до договору

за участі представників:

від позивача - Новікова В.О. (уповноважений представник);

від відповідача - Кривошея Д.А. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торум» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про внесення змін до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/19/33 від 02.10.2019. У зв`язку з тим, що після підписання та укладення вищезазначеного договору мало місце істотна зміна обставин, якими позивач керувався при прийнятті рішення щодо його укладення, позивач просить внести зміни до Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/19/33 від 02.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 відкрито провадження у справі №910/6938/20 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов в повному обсязі заперечив проти задоволення позовних вимог зазначивши, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Заявлені позовні вимоги про внесення змін до договору у зв`язку з істотною зміною обставин, які вплинули на можливість позивача виконати свої зобов`язання за договором є необґрунтованими оскільки в даному випадку одночасно відсутні чотири обов`язкові, які передбачені ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України зокрема, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Окрім того, відповідачем було зазначено, що долучений до позовної висновок Київської Торгово-промислової палати №1730-4/555 носить рекомендаційний характер та не є обов`язковим до виконання відповідачем.

З огляду на викладене, відповідач зазначив про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача в судовому засіданні 23.06.2020 було заявлено клопотання про продовження процесуального строку на подачу відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.06.2020 не заперечував проти заявленого клопотання позивача.

23.06.2020 судом протокольно постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання та продовжено позивачу строк для подання відповіді на відзив.

17.07.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що істотні зміни обставин, якими керувались сторони у при укладені договору настали внаслідок раптової зупинки господарської діяльності контрагента позивача, який мав зобов`язання перед позивачем, що підтверджується висновком Київської торгово-промислової палати №1730-4/555, який слід вважати належним доказом відповідно до п. 8.6. договору, в якому сторони погодили, що доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-Промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

Представник позивача в судовому засіданні 03.09.2020 підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.09.2020 заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, наданих в ході розгляду справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торум» (постачальник, позивач) та Міністерством оборони України (покупець, відповідач) відповідно до рішення Тендерного комітету замовника (протокол від 19.09.2019 №75/465/9) укладений договір №286/1/19/34 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати у 2019 році нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний гас) (лот 1. (09131000-6) авіаційний гас (палив для реактивних двигунів РТ та/або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно Специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією.

Відповідно до Специфікації, зазначено строк постачання продукції до 01.11.2019 (включно) у загальній кількості 8730 тонн за ціною за одиницю виміру продукції в загальній сумі 168779709 грн та до 16.11.2019 (включно) у загальній кількості 2100 тонн за ціною за одиницю виміру продукції в загальній сумі 40599930 грн що у загальній вартості складає 251255566,80 грн.

Пунктом 3.1. договору, сторони визначили, що ціна договору становить: без ПДВ 209379639 (двісті дев`ять мільйонів триста сімдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн 00 коп., крім того ПДВ 41875927 (сорок один мільйон вісімсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн 80 коп. Ціна договору, що підлягає оплаті становить 251255566 (двісті п`ятдесят один мільйон двісті п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн 80 коп., у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт в місцях завантаження і транспортні витрати.

У пункті 4.1. договору визначено, що розрахунок за фактично постачену продукцію здійснюється протягом 30 календарних днів (за умовами надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів передбачених цим договором.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору, сторони погодили, що постачальником продукція постачається на умовах DDP до складу замовника, відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів установлених діючими технічними умовами. Постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України.

Пунктом 5.5. договору визначено, що договір вважається виконаним при умові постачання 100 % продукції.

Згідно п. 6.3. договору, постачальник зобов`язаний: забезпечити постачання продукції у строки, встановлені договором; забезпечити постачання продукції, згідно специфікації та якість якої відповідає умовам, установленим розділом ІІ договору.

Відповідно до п. 7.1. сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та договором.

Пунктами 8.1., 8.2., 8.5. договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Згідно з п.п. 9.1.,9.2. сторони погодили, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 10.1. договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору, коригування зобов`язань здійснюється на підставі підписання обома сторонами актів завершення.

Пунктом 11.4. договору встановлено, що зміни і доповнення до цього договору здійснюються тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод, які додаються до договору та будуть його невід`ємними частинами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що після підписання та укладення договору відбулась істотна зміна обставин, яка вплинула на можливість виконання позивачем зобов`язань за договором №286/1/19/33 від 02.10.2019 щодо строків поставки товару.

Зокрема, позивач зазначає, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за вищевказаним договором, позивачем було направлено заявку №0210-1 від 02.10.2019 ТОВ «Ферст Груп» про постачання нафтопродуктів, зокрема палива авіаційного для газотурбінних двигунів Джет А-1 (JET A-1) у строки та за адресами вказаними у заявці.

Проте, контрагент позивача у листі №1010/191 від 10.10.10 повідомив про неможливість постачання товару у строки визначені умовами договору, оскільки у зв`язку з проведеним обшуком у приміщенні виробничої бази за адресою: м. Кам`янське, проспект Аношкіна, буд. 181/117 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2019 у справі № 201/7022/19, було призупинено здійснення ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» господарської діяльності.

Окрім того, ТОВ «Ферст Груп» повідомило, що після відновлення господарської діяльності на вищезазначеній базі, підприємство мало опікуватись передусім забезпеченням потреб Міністерства оборони України у нафтопродуктах, відповідно до укладених раніше договорів.

Позивач стверджує, що порушення ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» строків виконання зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів №16/10-а від 16.10.2018 призвело до затримки постачання позивачем продукції за договором №286/1/19/34 від 07.10.2019 та не залежить від його волі.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено судом вище, позивач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку відповідачу продукцію у строки, встановлені специфікацією у договорі. Зокрема, у специфікації вказано, що строк постачання продукції до 01.11.2019 (включно) та до 16.11.2019 (включно) відповідно.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 11.4. договору визначено, що зміни і доповнення до цього договору здійснюються тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод, які додаються до договору та будуть його невід`ємними частинами.

Згідно із матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача із листом вих. №2210-1 від 28.10.2019 в якому просив, продовжити строки поставки нафтопродуктів, у зв`язку із настанням істотної зміни обставин за договором.

Окрім того, у вказаному листі позивач зазначив, що на виконання п. 8.6. договору, позивачем буде надано відповідний документ, виданий торгово-промисловою палатою.

Листом 286/9/7660 від 09.12.2019 відповідач зазначив про необхідність прискорення процедури поставки. Окрім того, з метою недопущення зриву забезпечення ЗСУ паливом авіаційним, ефективного використання бюджетних котів просить надати позивача графік постачання із зазначенням номерів вагонів, їх вагу та терміни постачання до військових частин.

Згідно з ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов`язує можливість зміни договору не з безпосередньою наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, що настають при такій істотній зміні обставин.

Зокрема, при вирішенні спорів про зміну договорів з підстав, передбачених ст. 652 Цивільного кодексу України, необхідним є доведення позивачем того, яким чином змінились обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору та чому зміна обставин є істотною і не може бути усунута.

Частина 4 статті 652 Цивільного кодексу України встановлює, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Слід зазначити, що істотна зміна обставин є оціночним поняттям, критерії визначення якого закріплені в ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, яка визначає, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про внесення змін до договору.

Разом з тим, при зверненні з вимогами про внесення змін до договору, на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, на позивача у відповідності до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

- зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

- покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

- продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

- узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

- зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни:

- зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Виходячи зі змісту п. 6 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових коригувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Відповідно до п. 8.3. договору встановлено, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах.

Пунктом 8.5. договору визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Як встановлено судом, істотна зміна обставин, а саме призупинення здійснення господарської діяльності контрагента позивача ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» у зв`язку з проведеним обшуком у приміщенні виробничої бази за адресою: м. Кам`янське, проспект Аношкіна, буд. 181/117 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2019 у справі № 201/7022/19 відбулось у період з червня по 21серпня 2019 року. При цьому Договір №236/1/19/33 сторонами було укладено 02.10.2019 на підставі рішення Тендерного комітету замовника від 19.09.2019, тобто на час початку процедури закупівлі та укладення договору позивач мав бути обізнаним про можливість здійснення поставок палива у визначений умовами договору строк від свого контрагента та обставини, які перешкоджають вчасному виконанню зазначених зобов`язань, в тому числі і у зв`язку з тимчасовим припиненням господарської діяльності ТОВ «Ферст Груп».

Зазначене спростовує доводи позивача щодо наявності одночасно всіх чотирьох умов, передбачених частиною 4 ст.651 ЦК України, зокрема стосовно того, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане і зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, оскільки зазначені обставини вже існували на час укладення договору.

Крім того, положеннями п. 8.6. договору сторони погодили, що доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-Промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

В підтвердження таких обставин, позивач посилається на висновок Київської торгово-промислової палати України від 26.12.2019 №1703-4/555 щодо неможливості виконання зобов`язань за договором №286/1/19/33 від 02.10.2019 в якому зазначено, що для виконання постачання товару за спірним договором стало неможливим внаслідок істотної зміни обставин, якими підприємство керувалось при укладені договору від 02.10.2019 і які суттєво впливають на баланс інтересів сторін та строки виконання сторонами зобов`язання за укладеним договором.

Вказаний висновок судом оцінюється критично, оскільки суду було зазначений висновок не у повному обсязі, що унеможливлює встановлення його повного змісту. Також зазначений висновок підтверджує наявність певних обставин і має рекомендаційних характер, зокрема позивачу вказано на наявність підстав для ініціювання внесення змін до договору та роз`яснено його право на звернення до суду.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ч. 4 ст. 219 Господарського кодексу України встановлено, що сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Пунктом 3.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (надалі - Регламент ТПП України) визначено, що не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Враховуючи встановлені судом обставини, оцінивши Висновок Київської торгово-промислової палати України від 26.12.2019 №1703-4/555, суд не приймає вказаний висновок як належний та допустимий доказ у розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такий доказ документально не підтверджує наявність об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання зобов`язань позивачем та не встановлює істотної зміни обставин при виконанні договору №286/1/19/33 від 02.10.2019.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що у відповідності до умов договору та чинного законодавства, сторони не дійшли спільної згоди щодо внесення змін до істотних умов договору, а також враховуючи, що наданий відповідачем висновок Торгово-промислової палати України не є належним доказом обставин щодо продовження строку виконання зобов`язання, суд відхиляє доводи позивача щодо наявності істотних змін обставин як підставу для внесення змін до договору.

Позивач не був позбавлений можливості у випадку неможливості отримання пального, яке є предметом договору у ТОВ «Ферст Груп» звернутись до інших постачальників аналогічної продукції на ринку з метою вчасного виконання своїх зобов`язань за договором.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи, що відповідачем не доведено підстав для внесення змін до договору щодо продовження строків виконання зобов`язання та продовження строку дії договору, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРУМ" задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 14.09.2020.

Суддя Я.В. Маринченко