РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2020Справа № 910/6151/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 10022,88 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 10022,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив термін доставки вантажу.

Суд своєю ухвалою від 12.05.2020 відкрив провадження у справі № 910/6151/20, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві зазначив, що позивач не надав доказів понесення збитків.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу на 80% та розміру витрат на професійну правничу допомогу на 80%.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

07.02.2018 товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ГРЕЙНСВАРД» (замовник) та акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») (перевізник) уклали договір про надання послуг №07153/ПЗ-2018, предметом якого є здійснення перевізником вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно з п. 8.8 договору у разі судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

АТ «Укрзалізниця» прийняло до перевезення по станції Жмеринка Південно-західної залізниці вантаж - вагони залізничні на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку, станція призначення - Красне Львівської залізниці, одержувач - ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» згідно із залізничними накладними:

- № 41277161, № 41277195, № 41277187, № 41277203, № 41277179, № 41277153 - 20.10.2019;

- № 41297367, № 41297383, № 41297334, № 41297318, № 41297342, № 41289059, № 41288986, № 41288929, № 41288937, № 41288911, № 41288978 та № 41289018 - 21.10.2019.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 ЦК України.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, передбачено, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (далі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць України), Статут залізниць України визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на корить третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Нормами статті 41 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), термін доставки вантажу визначається виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць» (пункт 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються:

на одну добу:

- на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу;

- у разі переадресування вантажів;

на 2 доби:

- у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи;

- у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

Відповідно до пункту 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення, до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.11 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Суд встановив, що вантаж по перевізним документам:

- № 41277161, № 41277195, № 41277187, № 41277203, № 41277179, № 41277153 доставлено 30.10.2019, тобто з простроченням 4 доби;

- № 41297367, № 41297383, № 41297334, № 41297318, № 41297342, № 41289059, № 41288986, № 41288929, № 41288937, № 41288911, № 41288978 та № 41289018 - 30.10.2019, тобто з простроченням 3 доби.

Так, загальна відстань перевезення 441 км (графа 30), перевезення здійснювалось вагонною відправкою (графа 29), 29.10.2019 здійснено переадресування (графа 49).

441 км / 200 км/добу = 3 доби (округлюється до повної доби)

3 доби + 1 доба + 1 доба = 5 діб (відповідно до п. 2.4 Правил збільшується на 1 добу на операції пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на 1 добу у разі переадресування вантажу).

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України у разі прострочення доставки вантажу перевізник повинен сплатити штраф у розмірі:

- 10% провізної плати - у разі прострочення доставки вантажу на 2 (дві) доби (більше ніж на 48 годин)

- 20% провізної плати - у разі прострочення доставки вантажу на 3 (три) доби (більше ніж на 72 години)

- 30% провізної плати - у разі прострочення доставки вантажу на 4 (чотири) доби (більше ніж на 96 годин).

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно з графою 53 перевізних документів позивач 30.10.2019 в проміжок часу з 10 год. 24 хв. по 10 год. 25 хв. роз кредитував перевізні документи.

Пунктом 2.9 Правил передбачено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до додатка 3 «Пояснення щодо заповнення накладної» до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.200 № 644, така відмітка проставляється в графі 49 електронної накладної.

Перевізні документи № 41277161, № 41277195, № 41277187, № 41277203, № 41277179, № 41277153, № 41297367, № 41297383, № 41297334, № 41297318, № 41297342, № 41289059, № 41288986, № 41288929, № 41288937, № 41288911, № 41288978 та № 41289018 - 30.10.2019 не містять відповідної відмітки.

Провізна плата по кожному перевізному документу з врахуванням переадресування становить 2386,40 грн. (графа 39 перевізних документів).

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 10022,88 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання можливості зменшення розміру неустойки, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Нормами чинного законодавства встановлено, що зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, є правом, а не обов`язком суду.

Водночас, наведені відповідачем обставини не є тими винятковими обставинами, які, на думку суду, можуть бути покладені в основу рішення про зменшення розміру неустойки.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд відзначає таке.

Згідно ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач надав суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Зокрема, позивач надав суду договір про надання правової допомоги № 01-02 від 03.02.2020, укладений між ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» та адвокатом Накоп`юком Я.В., акт виконаних робіт (наданих послуг) №01-02/55 від 23.04.2020, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 4000,00 грн., рахунок на оплату № 01-02/55 від 23.04.2020 на суму 4000,00 грн. та платіжне доручення № 440 від 23.04.2020 на суму 4000,00 грн.

Суд вважає розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вулиця Тверська, будинок 5 м. Київ, 03680, код 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (вулиця Івана Федорова, будинок 32, літ. А, 3-й поверх, місто Київ, 03038, код 41564379) 10022,88 грн. штрафу, 2102,00 грн. судового збору, 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. А. Ковтун