РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.09.2020Справа № 910/4459/20
За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 37566,05 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про стягнення вартості нестачі вантажу при його перевезенні залізницею у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем його обов`язків перевізника.

Відповідач вимоги позову відхиляє, оскільки на його переконання з наданими документами Позивач не довів вартість вантажу (надані документи не оформлені належним чином, оскільки не містять підпису головного або старшого бухгалтера, та не було надано копії податкової накладної).

Заяву Відповідача про поновлення строку для подання відзиву суд залишає без задоволення, оскільки строки для подачі відзиву продовжились на підставі п. 4 Прикінцевих положень ГПК України (у редакції, що діяла на момент подання відзиву) на строк дії такого карантину, а отже, відзив подано вчасно і строк подачі не пропущено.

Позивач доводи Відповідача відхиляє, та вважає, що ним надані належні докази на підтвердження вартості вантажу, а отже, і суми збитків, завданої його втратою.

Доводи Позивача, що відзив підписаний не уповноваженою на це особою, судом відхиляються, оскільки даний позов виник з діяльності регіональної філії Відповідача («Донецької залізниці»), яка під час здійснення перевезення оформила комерційні акти про нестачу вантажу, відтак, представник філії, який підписав відзив, був уповноважений Відповідачем на вчинення цих процесуальних дій, як таких, що безпосередньо пов`язані з діяльністю філії з питань забезпечення схоронності вантажу при його перевезенні залізницею.

Заперечень на відповідь на відзив Відповідача у встановлений судом строк не надходило. Також, заперечення не надійшли і станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

При цьому, враховано, що до суду не надходили передбачені п. 4 Прикінцевих положень ГПК України заяви про поновлення або продовження процесуальних строків.

Отже, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Договору №04-26/19/798 від 19.04.2019 (далі - Договір) між Позивачем, як покупцем, та ПАТ «ЮЖКОКС», як постачальником, останнім було здійснено поставку коксу Позивачу залізничним транспортом за накладною №47349543 у вагонах, зокрема, №№53413647, 52580602, 52798014 та 53500401 сполученням Запоріжжя-Каменське - Маріуполь-Сортувальний. Судом досліджено указану накладну, та встановлено, що вона оформлена належним чином відповідно до Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Мінтрансу України 21.11.2000 N644 у редакції наказу Мінінфраструктури України від 08.06.2011 N138).

28.09.2019 на станції Маріуполь-Сортувальний на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначені у вищевказаній накладній та вагонах, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у цій накладній по вказаних вище вагонах, про що зроблено відповідну відмітку у накладній та про що складено комерційні акти №№ 485604/1142, 1143, 1144 та 1145 на підставі ст. 129 Статуту Залізниць та п. 2 Правил складання актів (затв. наказом Мінтранспорту України від 28 травня 2002 р. N 334).

Так, у комерційному акті №485604/1142 зазначено, що комісією проводилось контрольне зважування вагона № 52580602 і його огляд, та комісією було встановлено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 300-400мм, «шапкоподібне»; вантаж марковано по всій площі вагона 30% розчином вапна; за рухом поїзда, праворуч, над 3-5 люками є виїмка розміром 2400мм*700мм*500мм в глибину вагона; маркування порушено; вагон прибув у технічно справному стані, течі вантажу нема; зважуванням встановлено, що фактична маса вантажу менше документу на 1500 кг; при повторному зважуванні нестача підтвердилась.

У наступному комерційному акті №485604/1143 також зазначено, комісією проводилось контрольне зважування вагона № 53413647 і його огляд, та комісією було встановлено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 300-400мм, «шапкоподібне»; вантаж марковано по всій площі вагона 30% розчином вапна; за рухом поїзда, праворуч, над 1-3 люками є виїмка розміром 3100мм*600мм*400мм в глибину вагона; маркування порушено; вагон прибув у технічно справному стані, течі вантажу нема; зважуванням встановлено, що фактична маса вантажу менше документу на 1650 кг; при повторному зважуванні нестача підтвердилась.

У ще одному комерційному акті №485604/1144 також зазначено, що комісією проводилось контрольне зважування вагона № 53500401 і його огляд, та комісією було встановлено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 300-400мм, «шапкоподібне»; вантаж марковано по всій площі вагона 30% розчином вапна; за рухом поїзда, ліворуч, над 2-4 люками є виїмка розміром 3200мм*400мм*600мм в глибину вагона; маркування порушено; вагон прибув у технічно справному стані, течі вантажу нема; зважуванням встановлено, що фактична маса вантажу менше документу на 1750 кг; при повторному зважуванні нестача підтвердилась.

Також, у комерційному акті №485604/1145 зазначено, що комісією проводилось контрольне зважування вагона № 52798014 і його огляд, та комісією було встановлено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 300-400мм, «шапкоподібне»; вантаж марковано по всій площі вагона 30% розчином вапна; за рухом поїзда, ліворуч, над 6-7 люками є виїмка розміром 2200мм*700мм*600мм в глибину вагона; маркування порушено; вагон прибув у технічно справному стані, течі вантажу нема; зважуванням встановлено, що фактична маса вантажу менше документу на 1850 кг; при повторному зважуванні нестача підтвердилась.

Судом вказані комерційні акти досліджено та встановлено, що вони оформлені належним чином з дотриманням вимог указаних Правил складення актів.

Розрахунок вартості нестачі вантажу, наведений Позивачем у позові, судом перевірено, визнано обґрунтованим та арифметично правильним, зокрема оскільки Позивачем було враховано норми недостачі, передбачені Правилами видачі вантажів (затв. наказом Мінтранспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644), та оскільки розрахована Позивачем вартість нестачі обрахована без перевищення розміру нестачі, який вказаний у комерційних актах.

Вартість недостачі вантажу є доведеною наступними документами у сукупності:

- сертифікати якості № 3092 (містять посилання договір та на номери вагонів з зазначенням типу та ваги вантажу);

- рахунок-фактура № 92831103 (містить посилання на договір поставки; вагу, тип, номенклатуру товару, дату відвантаження, номери вагонів у яких здійснювалося відвантаження);

- платіжне дорученням № (містить посилання на договір поставки товару) з реєстром оплачуваних рахунків до платіжного доручення (містить посилання на оплату за рахунком-фактурою № 92831103.

Вказані документи суд приймає на доведення вартості вантажу. Судом також враховано, що ці надані Позивачем докази є більш вірогідними на доведення вартості вантажу, так не спростовані з боку Відповідача.

Окремо, відхиляючи заперечення Відповідача щодо неналежного оформлення документів, суд зазначає, що вказані вище надані Позивачем документи підписані його посадовими особами та скріплені печатками Позивача, і Відповідач не довів, що ці посадові особи є неналежними підписантами, що документи є нечинними чи підробленими тощо. При цьому, роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 2008 року, на яке посилається Відповідач, вказує не вичерпний перелік документів, якими може бути підтверджена вартість вантажу, а може бути підтверджена і «іншими документами відправника», відтак, всупереч посиланням Відповідача, Позивач не зобов`язаний надавати документи тільки з цього переліку у роз`ясненні, а може надати і інші документи відправника, які будуть підтверджувати вартість втраченого вантажу, що і було зроблено Позивачем у даному випадку.

Отже, за розрахунком Позивача, який не спростований Відповідачем, перевірений та визнаний обґрунтованим судом, загальна сума недостачі складає 37566,05 грн.

За приписами ст.ст. 909, 920 та 924 ЦК України перевізник має відповідати за нестачу прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях і несуть відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами перевезення іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за нестачу прийнятого до перевезення вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від нього причин.

За приписами п. (б) ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Документи, які необхідні за вказаними вимогами ст. 130 Статуту залізниць України, описані вище в рішенні суду та залучені до справи.

Згідно вищеописаної залізничної накладної одержувач вантажу - Позивач, який також є покупцем за Договором.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Вину у недостачі спірного вантажу на суму 37566,05 грн., внаслідок його не збереження, яка є доведеною з огляду на обставини, встановлені вищеописаними комерційними актами (виїмки у вантажі де відкриваються люки, маркування порушено, протікання вантажу нема, вагони технічно справні, перевантажування здійснювалось Відповідачем на його станції, після повторного перевантажування нестача підтвердилася) Відповідач перед судом належними засобами доказування не спростував і також не довів, що нестача вантажу виникла з незалежних від Відповідача причин.

З огляну на все вищенаведене позовні вимоги про стягнення суми вартості нестачі вантажу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1952,16 грн., які підтверджені належними доказами: договір №845 від 30.03.2018, додаткова угода №4 від 03.12.2018, додаткова угода №26 від 09.12.2019, додаткова угода №85/1 від 20.03.2020, акт №1 від 25.03.2020, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) 37566 (тридцять сім тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 05 коп. вартості нестачі вантажу, а також 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору та 1952 (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 16 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.