номер провадження справи 28/105/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.09.2020 Справа № 908/2237/20

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом фермерського господарства «Воля 2008» (71400, Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Суворова, буд. 60)

до відповідача фермерського господарства «Юрія Погурського» (71400, Запорізька область, Великобілозерський район, село Велика Білозерка, вул. Перемоги, буд. 188)

про спонукання до виконання зобов`язань

Без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося фермерське господарство «Воля 2008» з позовом до відповідача фермерського господарства «Юрія Погурського» про зобов`язання ФГ «Юрія Погурського» виконати умови п. 2.6 договору про спільне вирощування сільськогосподарської продукції, укладеного 01.01.2015 року між сторонами, шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою ФГ «Юрія Погурського», яка належить йому на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія ЗП №006385, виданого 15.10.1998 Великобілозерською районною державною адміністрацією Запорізької області.

Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо безперешкодного доступу позивача до земельної ділянки та вчинення дій, які перешкоджають та позбавляють позивача можливості обробки земельної ділянки.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Разом з позовом, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 138 ГПК України, від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову. Відповідно до зазначеного клопотання позивач просив вжити заходів забезпечення позову у вигляді заборони будь-кому вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, загальною площею 25 га, яка належить Фермерському господарству «Юрія Погурського» на праві постійного користування згідно із Державним актом на право постійного користування землею серія ЗП №006385.

Позивач в клопотанні зазначає, що забезпечення позову є заходом охорони його законних інтересів.

Розглянувши матеріали клопотання про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 згаданої статті передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із подальшими змінами) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК (яка кореспондується з ст. 74 ГПК України чинної редакції), обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно абзаців 2, 3, 4 пункту 3 постанови пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову в обов`язковому порядку повинна містити дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття того чи іншого заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову. Такі докази повинні міститься в позовних матеріалах або в заяві про забезпечення позову, тому питання про вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані позивачем до позову або до заяви про забезпечення позову.

Аналіз наведених норм свідчить, що заходи забезпечення позову повинні ставитися заявником до конкретної особи, яка на час звернення позивача до суду вчиняє протиправні дії, чим порушує законні права заявника.

Також заявник повинен чітко визначити коло дій, які особа повинна вчинити або утриматися від вчинення.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити фермерському господарству «Воля 2008» в задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом заборони будь-кому вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, загальною площею 25 га, яка належить Фермерському господарству «Юрія Погурського» на праві постійного користування згідно із Державним актом на право постійного користування землею серія ЗП №006385.

Ухвала набрала законної сили 04.09.2020.

Порядок набрання ухвалою законної сили визначений статтею 235 ГПК України.

Порядок оскарження ухвали суду першої інстанції визначений статтями 254, 255, 256 ГПК України.

Суддя О.В. Федорова