РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.09.2020Справа № 910/4109/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" про стягнення 319 415,50 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (далі - Компанія) договору від 19 жовтня 2018 року № 19/10/18 позивач надав відповідачу передбачені цією угодою послуги з нанесення дорожньої розмітки на загальну суму 519 698,40 грн. Оскільки Компанія оплату вартості наданих їй послуг здійснила лише частково, заборгувавши таким чином Товариству 296 587,20 грн., позивач, посилаючись на статті 11, 627, 629 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 179, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищевказану суму боргу, а також 11 115,93 грн. трьох процентів річних та 11 712,37 коп. інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 березня 2020 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4109/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов.

Проте Компанія в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направила.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 24 березня 2020 року про відкриття провадження в справі № 910/4109/20 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02095, місто Київ, вулиця Княжий Затон, будинок 21, квартира 135. Проте вказане відправлення було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату з посиланням на його відсутність за цією адресою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, копія вищенаведеної ухвали додатково була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на фактичну адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 .

Копія цього документа була отримана уповноваженим представником відповідача 30 березня 2020 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення цього судового відправлення № 104.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Зважаючи на те, що Компанія належним чином була повідомлена про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Слід також зазначити, що 9 липня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання позивача від 6 липня 2020 року, в якому останній просив суд стягнути з відповідача на його користь суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Також до цієї заяви Товариством було долучено ряд доказів на підтвердження понесених ним судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2018 року між Компанією та Товариством був укладений договір № 19/10/18, за умовами якого останнє зобов`язалося у 2018 році надати замовникові послуги з нанесення дорожньої розмітки на вулиці Макарова на ділянці від вулиці Дубенської до будинку № 17 у місті Рівне, а відповідач, у свою чергу, - прийняти й оплатити такі послуги.

Вищезазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Пунктом 2.1 вказаної угоди передбачено, що виконавець повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні умови. Методи Контролювання. Правила застосування».

Відповідно до пункту 3.1 цього правочину його сума становить 639 900,00 грн., у тому числі 106 600,00 грн. ПДВ.

За змістом пункту 4.1 договору розрахунки замовником проводяться на поточний рахунок виконавця шляхом передоплати у розмірі 30 % від договірної ціни до виконання робіт та решта 70 % - після підписання сторонами актів виконаних робіт КБ-2в, які подаються виконавцем замовнику до 25 числа поточного місяця 2018 року, за договірними цінами, які розраховані виконавцем і затверджені замовником.

Замовник зобов`язаний підписати подані виконавцем документи (акти виконаних робіт встановленої форми КБ-2в), що підтверджують завершення надання послуг, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 10 (десяти) календарних днів з дня їх одержання. У випадку відсутності письмової відмови від підписання, акти вважаються підписаними, а роботи - прийнятими (пункт 4.2 договору).

Згідно з пунктом 4.3 наведеної угоди оплата проводиться за умови виконання усіх елементів регулювання дорожнього руху на вулиці, де наноситься розмітка (осьова лінія, пішохідні переходи, напрямки руху тощо).

Строк надання послуг - з моменту підписання договору до 31 листопада 2018 року (пункт 5.1 договору).

Відповідно до пункту 10.1 цього договору останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2018 року, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору Товариство виконало передбачені цією угодою роботи на загальну суму 519 698,40 грн. Дана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками цих суб`єктів господарювання акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року.

Про належне виконання Товариством своїх зобов`язань за цим договором щодо виконання погоджених між сторонами робіт також свідчить відсутність з боку Компанії претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даної угоди.

Проте з матеріалів справи вбачається, що Компанія погасила наявну в неї перед виконавцем заборгованість лише частково, сплативши позивачу за договором від 19 жовтня 2018 року № 19/10/18 грошові кошти в сумі 223 111,20 грн. та заборгувавши таким чином останньому 296 587,20 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи виписками з банківського рахунку позивача, а також бухгалтерською довідкою Товариства від 23 січня 2020 року № 4.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором від 19 жовтня 2018 року № 19/10/18, яка складає 296 587,20 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Компанія на момент прийняття рішення не надала документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати вищенаведених робіт позивач також просив суд стягнути з Компанії три проценти річних у розмірі 11 115,93 грн., нарахованих за період з 18 грудня 2018 року по 17 березня 2020 року на суму основного боргу в розмірі 296 587,20 грн., а також 11 712,37 грн. інфляційних втрат, нарахованих на зазначену суму боргу протягом наведеного періоду.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлені Товариством до стягнення розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними та відповідають вимогам чинного законодавства, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум компенсаційних виплат також підлягають задоволенню.

За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Як було зазначено вище, 9 липня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання позивача від 6 липня 2020 року, в якому останній просив суд стягнути з відповідача на його користь суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2020 року між Товариством та адвокатським об`єднанням "Скорпіон" (далі - Об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги, згідно з умовами якого останнє зобов`язалося надати клієнту правову допомогу при стягненні заборгованості за надання послуги з нанесення дорожньої розмітки на вулиці Макарова на ділянці від вулиці Дубенської до будинку № 17 у місті Рівне. Відповідно до додатку №1 до цього договору вартість правової допомоги, що надається в його межах, становить 10 000,00 грн.

Судом встановлено, що 31 березня 2020 року між Товариством та Об`єднанням було укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року.

За умовами пункту 1 цієї додаткової угоди сторони договору узгодили, що правова допомога клієнту надається у межах справи № 910/4109/20 за позовом Товариства до Компанії про стягнення заборгованості у розмірі 319 415,50 грн.

Відповідно до пункту 2 вказаної додаткової угоди правова допомога надається клієнту лише в межах обсягів, визначених сторонами в пункті 2 цього договору та лише в суді першої інстанції - Господарському суді міста Києва.

З матеріалів справи також вбачається, що 17 червня 2020 року між Товариством та Об`єднанням було підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року, згідно з яким загальна вартість правової допомоги складає 10 000,00 грн.; сторони підтверджують, що правова допомога оплачена. Оплата правової допомоги за вказаним договором у розмірі 10 000,00 грн. також підтверджується платіжним дорученням від 17 червня 2020 року № 2021, копія якого міститься в матеріалах справи.

На підтвердження того, що Дяденчук Анатолій Іванович є адвокатом, позивачем до матеріалів справи було долучено копію відповідного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 11 вересня 2014 року серії РН № 1126, а також ордер від 10 березня 2020 року серії ВК № 1004434, виданого Об`єднанням, що підтверджує повноваження наведеного адвоката на представництво інтересів Товариства в суді.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги задоволення пред`явлених Товариством позовних вимог, а також зважаючи на відсутність клопотання відповідача про зменшення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у зв`язку, зокрема, з їх неспіврозмірністю, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на Компанію 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (02095, місто Київ, вулиця Княжий Затон, будинок 21, квартира 135; ідентифікаційний код 40445002) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімія Парк" (35312, Рівненська область, Рівненський район, селище міського типу Клевань, вулиця Центральна, будинок 38; ідентифікаційний код 38986599) 296 587 (двісті дев`яносто шість тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 20 коп. основного боргу, 11 115 (одинадцять тисяч сто п`ятнадцять) грн. 93 коп. трьох процентів річних, 11 712 (одинадцять тисяч сімсот дванадцять) грн. 37 коп. інфляційних втрат, 4 791 (чотири тисячі сімсот дев`яносто одну) грн. 23 коп. судового збору та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 7 вересня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко