ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1257/20

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. розглянула у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа», м. Вишгород Вишгородського району Київської області

про стягнення грошових коштів

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 12.05.2020 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач, АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Комунального підприємства Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» (далі відповідач, КП «Вишгородтепломережа») про стягнення з останнього боргу у загальному розмірі 55 406,46грн, з яких: пеня у розмірі 43 509,29грн; 3% річних у розмірі 4 806,73грн, інфляційні втрати у розмірі 7 090,44грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 264-265 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11-16, 258, 509, 525-526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), та вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №1856/1617-КП-17 від 28.10.2016 в частині вчасної оплати коштів за поставлений газ, у зв`язку із чим позивач вправі вимагати від відповідача сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що КП «Вишгородтепломережа» повністю оплачено поставний АТ «НАК «Нафтогаз України» газ. Проте, відповідачем були допущено прострочення відповідних платежів, у зв`язку із збитковістю підприємства. Вказує на те, що оплата за поставлений позивачем газ здійснюється з рахунку із спеціальним режимом використання, відповідно до порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) №217 від 18.06.2014. Тобто, кошти які надходять від споживачів перераховуються автоматично на рахунок гарантованого постачальника природного газу, а саме, на рахунок позивача і в розпорядження відповідача не попадають. Вказує, що відповідач не є фактичним та кінцевим споживачем газу, оскільки останній використовується КП «Вишгородтепломережа» виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами та населенням міста, при цьому переважну частину з споживачів послуг відповідача є населення. Ураховуючи зазначене, відповідач просить суд задовольнити позовну заяву частково, а саме: зменшити розмір пені заявлений позивачем на 90%, проти задоволення 3% річних та інфляційних втрат відповідач не заперечує.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

2.1. 12.05.2020 у позовній заяві АТ «НАК «Нафтогаз України» заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яке ухвалою суду від 14.05.2020 задоволено.

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 14.05.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано учасникам справи подати суду заяви по суті справи, визначені ст. 161 ГПК України.

3.2. Водночас, судом взято до уваги те, що Указом Президента України від 13.03.2020 №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (далі - постанова КМУ від 11.03.2020 №211), з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин у період з 12.03.2020 по 22.05.2020.

20.05.2020 КМУ було прийнято постанову №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами), відповідно до п. 1 якої установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2, з 22.05.2020 до 31.10.2020 продовжено дію карантину, встановленого постановою КМУ від 11.03.2020.

Пунктом 4 розділу Х Перехідних положень ГПК України, зокрема, встановлено, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), інші процесуальні строки щодо подання відзиву та судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Водночас, 17.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-IX від 18.06.2020, яким п. 4 розділу Х Прикінцеві положення ГПК України викладений в новій редакції та вказано, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 4 розділу X Прикінцеві положення ГПК України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

За тиках обставин, строк для подання учасниками справи відповідних заяв по суті справи, визначених ст. 161 ГПК України, закінчився 06.08.2020.

Проте, протягом 20-денного строку після набрання чинності Законом України №731-IX від 18.06.2020 та станом на дату ухвалення цього рішення позивачем не було надано суду відповіді на відзив, а відповідачем заперечень на відповідь.

Ураховуючи зазначені обставини, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

28.10.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КП «Вишгородтепломережа» (споживач) укладено договір постачання природного газу №1856/1617-КП-17, із відповідними доповненнями (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.3 Договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 Договору).

Платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання, підприємствами, що виробляють теплову енергію (п. 6.3 Договору).

У п. 8.2 Договору сторони домовились, що у разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору постачальнику у період з жовтня 2016 року по лютий 2017 року поставно споживачу природний газ на загальну суму 2 310 266,94грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними між сторонами без зауважень та скріплено їх печатками: від 31.10.2016 на суму 102 924,20грн; від 30.11.2016 на суму 356 033,63грн; від 31.12.2016 на суму 530 833,36грн; від 31.01.2017 на суму 672 990,55грн; від 28.02.2017 на суму 647 485,20грн.

У свою чергу, споживачем прийнято вказаний природний газ та оплачено його вартість на загальну суму 2 310 266,94грн, що підтверджується відповідними банківськими виписками в яких міститься призначення платежу «розподіл коштів на виконання п. КМУ №217 від 18.06.2014; Зг. дог. №1856/1617-КП-17 від 28.10.2016» (т. 1 а.с. 38-90).

5. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач здійснював оплату поставленого природного газу несвоєчасно, АТ «НАК «Нафтогаз» нарахував КП «Вишгородтепломережа» пеню, 3% річних, інфляційні втрати та звернувся із даним позовом до суду.

6. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

6.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

На виконання умов Договору, постачальником було поставлено споживачу природний газ у період з жовтня 2016 року по лютий 2017 року на загальну суму 2 310 266,94грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними між сторонами без зауважень та скріплено їх печатками, а споживачем прийнято вказаний природний газ та оплачено його вартість, що підтверджується відповідними банківськими виписками. Доказів протилежного учасниками справи надано не було.

У своїй позовній заяві позивач стверджує, що КП «Вишкородтепломережа» несвоєчасно було оплачено поставлений АТ «НАК «Нафтогаз України» природний газ, у зв`язку із чим відповідач порушив п. 6.1 Договору, а відтак, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Проте, із зазначеним твердженням суд не погоджується з наступних підстав.

6.2. Відповідно до ст. 191 Закону України «Про теплопостачання» оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

Так, 18.06.2014 постановою КМУ №217 затверджений «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (далі - Порядок № 217), яким визначено механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу (далі - спеціальні рахунки).

Для цілей цього Порядку під постачальником природного газу із спеціальними обов`язками також розуміється постачальник природного газу, який до 01.10.2015 був визначений гарантованим постачальником відповідно до законодавства (абз. 5 п. 2 Порядку №217) .

Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 25.07.2012 №705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» (втратила чинність 04.12.2019), гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є НАК «Нафтогаз України», що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Згідно п. 3 Порядку №217 теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів «населення», «релігійні організації», «бюджетні установи», «інші споживачі» (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Згідно з п. 9 Порядку №217 уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

На підставі п. 13 Порядку №217 уповноважений банк згідно з умовами договору банківського рахунка здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме: до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня; до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій. Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

У п. 6.3 Договору, сторони домовились, що платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію.

Так, із матеріалів справи вбачається, що кошти з оплати отриманого відповідачем природного газу було перераховано позивачу на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання з посиланням у призначенні платежу на постанову КМУ №217 від 18.06.2014, про що свідчать відповідні банківські виписки в яких зазначено призначення платежу «розподіл коштів на виконання п. КМУ №217 від 18.06.2014; Зг. дог. №1856/1617-КП-17 від 28.10.2016». Усього на виконання вказаної постанови на рахунок позивача було проведено перерахування коштів в загальній сумі 2 310 266,94грн.

Ураховуючи зазначене та те, що КП «Вишгородтепломережа» перераховані кошти постачальнику на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання у відповідності до вимог Порядку №217, суд дійшов висновку, що відповідач у даному випадку позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.07.2019 у справі №924/297/18; від 24.07.2019 у справі №918/553/18; від 31.03.2020 у справі №917/530/19; від 18.03.2020 у справі №908/2304/18; від 20.02.2020 у справі № 924/235/19).

Отже, зважаючи на те, що оплата за спожитий природний газ здійснювалась у порядку та на умовах, визначених Порядком №217 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП у відповідності до умов п. 6.3. Договору, на які відповідач не міг вплинути, підстави для нарахування відповідачу пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з порушенням п. 6.1. Договору відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз» задоволенню не підлягають, а відтак клопотання КП «Вишгородтепломережа» про зменшення розміру пені на 90% залишається судом без розгляду.

7. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, то судовий збір у даній справі покладається на АТ «НАК «Нафтогаз України».

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 129, 236-238, 240 ГПК України, п. 4 розділу Х Перехідних положень ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» про стягнення грошових коштів відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення складений та підписаний 08.09.2020.

Станом на 08.09.2020 рішення законної сили не набрало.