ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Справа № 915/2216/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Степановій С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088 ()

поштова адреса: вул. Космонавтів, 89, м. Миколаїв, 54000

до відповідача Фізичної особи-підприємця Долгорукової Олени Олегівни, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 )

про стягнення грошових коштів в сумі 8 338, 46 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Орехов С.А., адвокат, довіреність від 01.07.2020 року;

від відповідача: представник не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Долгорукової Олени Олегівни заборгованість у сумі 8 338, 46 грн., з яких: 6 250, 72 грн. - основний борг; 1 043, 96 грн. - пеня; 606, 23 грн. - 20 % річних; 437, 55 грн. - штраф 7 % від суми боргу.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.11.2019 року призначено судове засідання по справі на 04.12.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.12.2019 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі (підготовчого провадження). Замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.12.2019 року призначено у даній справі № 915/2216/19 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Направлено матеріали справи на адресу Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зупинено провадження у даній справі до проведення Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз судової експертизи.

26.02.2020 року до господарського суду Миколаївської області від Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист із доданими матеріалами справи № 915/2216/19 та Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 19-1456 від 18.02.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.03.2020 року поновлено провадження у справі № 915/2216/19 та призначено підготовче засідання по справі на 31.03.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.03.2020 року відмовлено ТзОВ "Баядера Логістик" у задоволенні клопотання (вх. № 3682/20 від 23.03.2020 року) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 915/2216/19, призначеного на 31.03.2020 року, у зв`язку з відсутністю технічної можливості.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.03.2020 року відкладено підготовче засідання без зазначення дати.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.07.2020 року призначено підготовче засідання по справі на 27.07.2020 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 26.08.2020 року.

В судовому засіданні 26.08.2020 судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

В судовому засіданні 26.08.2020 представник позивача усно просив суд викликати відповідача в судове засідання для з`ясування питань.

Суд зазначає, що в порушення ч. 1 ст. 207 ГПК України позивачем не наведено поважних причин неможливості заявлення вказаного клопотання в підготовчому засіданні.

В свою чергу, розглянувши усне клопотання позивача, суд зазначає, що відповідач ФОП Долгорукова Олена Олегівна була присутня в судовому засіданні 04.12.2019 року та надала відповіді на всі питання, поставлені відповідачу як судом, так і представником позивача.

Враховуючи вищевикладене, судом відмовлено у задоволенні усного клопотання позивача.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 1870 від 15.04.2019 року, а саме: зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за отриманий товар, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі та нараховано відповідачу пеню, 20 % річних та штраф відповідно до умов договору та вимог законодавства. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193 ГК України, ст. 526, 530, 611, 625, 692 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

25.11.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 18017/19).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що договір поставки № 1870 від 15.04.02018 року є нікчемним, оскільки був оформлений без волі відповідача, без згоди та відповідачем не підписаний.

Заперечення обґрунтовані положеннями ст. 203, 207, 208, 215, 712 ЦК України.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги укладеним між ТзОВ «Баядера Логістик» (постачальник) та ФОП Долгоруковою Оленою Олегівною (покупець) договором поставки № 1870 від 15.04.2019 року (арк. 9-10).

Умовами договору передбачено наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця алкогольні напої (надалі-товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

Відповідно до п. 9.7 Договору даний договір чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, даний договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та тих же умовах.

Відповідно до п. 3.2 Договору постачальник зобов`язаний поставити товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також в засвідчених покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена в засвідчених поконцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 3.3 Договору постачальник поставляє товар покупцю на підставі його замовлення. Покупець має право здійснити замовлення в усній формі або за допомогою факсильного, електронного чи поштового зв`язку.

Відповідно до п. 3.4 Договору при прийманні товару покупець в присутності представника постачальника повинен перевірити: цілісністьпакування, наявність марок акцизного збору, відповідність фактичної кількостітовару кількості, зазначеній в накладних, термін зберігання.

При встановленні невідповідності якості чи кількості товару інформації, яка зазначена у товаросупровідних документах, покупець зобов`язаний у присутності представника постачальника, скласти відповідний Акт згідно з вимогами чинного законодавства.

Підпис уповноваженого представника покупця в накладній на товар засвідчує, що товар прийнятий покупцем від постачальника за кількістю та за якістю. Претензії покупця щодо якості товару після підписання ним накладної на товар розглядаються та задовольняються постачальником в окремому порядку, який визначається постачальником в кожномувипадку окремо.

Відповідно до п. 3.6 Договору покупець зобов`язаний до моменту першої поставки надати постачальникові довіреність зі зразками підписів осіб уповноважених приймати товар і підписувати товаросупроводжувальні документи та зразки печаток/штампів (за наявності). Підпис особи уповноваженої приймати товар на товаросупроводжувальних документах, зразок якого є у Довіреності, наданій покупцем, вважається достатнім доказом того, що товар прийнятий уповноваженою особою покупця, без необхідності завірення такого підпису печаткою/штампом. У випадку, якщо зразок підпису та (або) зразок печатки/штампу на накладній не збігається за зразками підписів та (або) зразками печаток/штампів наданих покупцем постачальнику у довіреності, проте такий підпис наявний на накладних, що були оплачені покупцем раніше, то вважається, що товар прийнятий уповноваженою особою покупця.

Відповідно до п. 4.1 Договору найменування, кількість, асортимент товару визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар.

Відповідно до п. 5.1 Договору ціна на товар визначена у прайс-листі постачальника, який діє на момент здійснення покупцем замовлення.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна на товар визначається постачальником у видатковій накладній на товар.

Відповідно до п. 6.1 Договору розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженими сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін-шляхом попередньої оплати.

Відповідно до п. 6.2 Договору датою оплати покупцем вартості отриманого від постачальника товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до п. 7.1 Договору у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від сумиборгу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.

Відповідно до п. 9.2 Договору у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику 20 % річних від суми боргу за користування чужими коштами.

До договору складено Довіреність від 15.04.2019 року, зі змісту якої вбачається, що ФОП Долгорукова Олена Олегівна в особі Долгорукова О.О. даною довіреністю надала повноваження особам, а саме Долгорукову В.О. та Федоренко И.Г., на отримання матеріальних цінностей від ТзОВ «Баядера Логістик», поставлених в рамках договору поставки № 1870 від 15.04.2019 року (арк. 11).

В абз. 2 вищевказаної довіреності зазначено, що «довіритель в цій довіреності надає зразки печаток/штампів (за їх наявності), якими уповноважена/ні особа/и, що буде/уть приймати цінності від імені довірителя, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання матеріальних цінностей по договору, а також перелік уповноважених осіб, які уповноважені отримувати матеріальні цінності в рамках договору від ТОВ «Баядера Логістик» та зразки їх підписів (при цьому наведений нижче перелік вказаних осіб не є вичерпним).

На підтвердження факту поставки відповідачу товару на загальну суму 7 517, 34 грн. позивачем подано видаткові накладні № 8736/8320 від 16.04.2019 на суму 3 192, 48 грн. та № 8740/8321 від 16.04.2019 на суму 4 324, 86 грн. (арк. 12-13).

Підставою поставки товару у видаткових накладних зазначено «договір № 1870 від 15.04.2019».

Видаткові накладні в графі «одержав» містять підпис без зазначення прізвища, ініціалів та/або посади особи, яка приймала товар.

В підготовчому засіданні 04.12.2019 під час обговорення питань, які ставляться на судову експертизу, зокрема, щодо необхідності винесення на розгляд експертизи питання щодо належності підпису у видаткових накладних, відповідач усно зазначила, що видаткові накладні вона не підписувала. В свою чергу представник позивача усно зазначив, що «у видаткових накладних мова не йде про підписи відповідача, а товар отримано матеріально відповідальною особою, яка включена у довіреність. Видаткові накладні підписував не відповідач», що підтверджується протоколом судового засідання від 04.12.2019.

В судовому засіданні 26.08.2020 представник позивача усно зазначив, що видаткові накладні підписував син відповідачки, який вказаний в довіреності. Крім того, факт укладення договору, на думку позивача, підтверджується наявністю у позивача копій документів, які могли бути надані позивачу лише самим відповідачем ФОП Долгоруковою О. О., а саме: копією паспорту, ідентифікаційного коду, ліцензій на провадження діяльності тощо, тобто необхідних для укладення договору документів.

Позивач вказує, що 16.04.2019 року відповідачем готівкою частково проведено оплату за отриманий товар в сумі 1 266, 62 грн., що підтверджується складеним позивачем ТзОВ «Баядера Логістик» (склад магазин) службовим чеком від 16.04.2019 - підставою зазначено РН № 8320 від 16.04.2019 (арк. 14). Судом встановлено, що особу платника в службовому чеці на зазначено.

На підтвердження факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар в розмірі 6 250, 72 грн. останнім подано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 по 30.11.2019 (арк. 15). Акт звірки взаєморозрахунків підписано одноособово позивачем. Суду не подано доказів направлення відповідачу вказаного акту.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.12.2019 року призначено у даній справі № 915/2216/19 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення судової експертизи судом поставлено наступні питання:

Чи виконано підпис особисто Долгоруковою Оленою Олегівною в графі "Покупець" договору поставки № 1870 від 15.04.2019 року, укладеного між ТзОВ "Баядера Логістик" та ФОП Долгоруковою О.О.? (арк. 40-41);

Чи виконано підпис особисто Долгоруковою Оленою Олегівною в графі "Керівник" (або ФОП) довіреності від 15.04.2019 року? (арк. 42).

Відповідно до Висновку експерта № 19-1456 від 18.02.2020 року (арк. 106-116) за результатами судової почеркознавчої експертизи встановлено:

1. Підпис від імені Долгорукової Олени Олегівни в графі «Покупець» договору поставки № 1870 від 15.04.2019 року, укладеному між ТзОВ «Баядера Логістик» та ФОП Долгоруковою О.О. (арк. 40-41), виконано не Долгоруковою Оленою Олегівною особисто, а іншою особою.

2. Підпис від імені Долгорукової Олени Олегівни в графі «Керівник» (або ФОП) довіреності від 15.04.2019 року (арк. 42) виконано не Долгоруковою Оленою Олегівною особисто, а іншою особою.

Висновок експерта прийнято судом до розгляду.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Правове регулювання підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Форма правочину.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права (постанова ВП ВС від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц ).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ГК України поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Приписами ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Волевиявлення на укладення договору учасник (сторона) правочину здійснює в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Таким чином, скріплення підписом письмового документа учасником (сторони) правочину є елементом щодо укладення договору.

Відсутність в договорі такого елементу, як підпис сторони, яким скріплюється письмовий документ, свідчить про відсутність у нього волевиявлення на укладення цього договору (постанова ВС від 21.03.2019 року по справі № 303/2893/13-ц).

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли (п. 7.7 постанови ВП ВС від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц ).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію (п. 7.11 постанови ВП ВС від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц ).

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (п. 7.18 постанови ВП ВС від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц ).

2. Правове регулювання правовідносин представництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

3. Правове регулювання оформлення первинних документів.

Первинні документи, які складені на виконання умов договору та підтверджують факт поставки товару покупцеві, мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення № 88).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції від 16.11.2018) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні:

- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із п. 2.4, 2.5 Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до п. 2.15 Положення № 88 первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 29.01.2020 року № 916/922/19.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Позивач обґрунтовує свої вимоги укладеним між ТзОВ «Баядера Логістик» (постачальник) та ФОП Долгоруковою Оленою Олегівною (покупець) договором поставки № 1870 від 15.04.2019 року. На підтвердження факту поставки товару позивачем надано довіреність від 15.04.2019 року на отримання матеріальних цінностей та видаткові накладні від 16.04.2019 року № 8736/8320 та № 8740/8321.

Під час розгляду справи відповідачем заперечувався факт укладення та підписання ФОП Долгоруковою О. О. договору поставки № 1870 від 15.04.2019 року з ТзОВ «Баядера Логістик», довіреності від 15.04.2019 року на отримання матеріальних цінностей, а також видаткових накладних.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.12.2019 року призначено у даній справі № 915/2216/19 судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої встановлено, що підпис від імені Долгорукової Олени Олегівни в договорі поставки № 1870 від 15.04.2019 року та довіреності від 15.04.2019 виконано не Долгоруковою Оленою Олегівною особисто, а іншою особою.

При перевірці й оцінці експертного висновку судом встановлено, що при призначенні та проведенні експертизи було додержано вимог законодавства, обставин, які виключали б участь експерта у справі встановлено не було. Судом також враховано достатність поданих експертові об`єктів дослідження, повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, обґрунтованість експертного висновку. Відтак, суд дійшов висновку, що експертний висновок є належним та допустимим доказом у справі. Експертний висновок прийнятий судом та оцінюється в сукупності з іншими доказами у справі.

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме довести факт поставок товару 16.04.2019 року тими беззаперечними доказами, на підставі яких суд може встановити наявність цих обставин (фактів) (ст. 73, 74 ГПК України).

Разом з цим, докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТзОВ «Баядера Логістик», а саме договір поставки № 1870 від 15.04.2019 року та довіреність від 15.04.2019 року не можна вважати достовірними, оскільки, як було встановлено під час експертного дослідження, підпис у договорі та довіреності виконано не відповідачем Долгоруковою Оленою Олегівною особисто, а іншою особою.

Отже, в силу приписів ст. 203, 207 ЦК України та ст. 181 ГК України в суду відсутні правові підстави для тверджень про те, що між сторонами взагалі було укладено договір поставки, як і підстави для тверджень про уповноваження відповідачем інших осіб на отримання будь-якого товару.

У даному випадку особу, яка підписала договір поставки № 1870 від 15.04.2019 року та довіреність від 15.04.2019 року, не встановлено взагалі, а тому у суду відсутні підстави вважати, що дана особа діяла від імені відповідача.

У зв`язку з підробленням підпису відповідача на договорі поставки № 1870 від 15.04.2019 року, відсутнє волевиявлення відповідача на укладення такого договору, що суперечить ч. 3 ст. 203 ЦК України. Крім того, підроблення Договору свідчить про його укладення злочинним шляхом і такі дії підпадають під кваліфікацію відповідних норм Кримінального кодексу України (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 910/14115/16, постанові від 31.01.2019 року у справі № 922/4371/17).

Учасниками справи також не заперечується факт, що видаткові накладні підписано не Долгоруковою Оленою Олегівною особисто, а іншою особою.

Дослідивши надані позивачем видаткові накладні від 16.04.2019 року № 8736/8320 та № 8740/8321, суд встановив, що ці видаткові накладні не відповідають наведеним вище вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів, оскільки не містять даних (П.І.Б.) та посади особи, яка підписала ці видаткові накладні від одержувача, а відтак не можуть бути беззаперечними доказами факту поставки товару саме відповідачу. У видаткових накладних в графі «одержувач» міститься лише підпис без зазначення особи та/або її посади, що надавали б змогу суду ідентифікувати особу, яка приймала участь у господарській операції. Видаткові накладні не містять відтиск печатки одержувача товару, що також унеможливлює твердження про участь саме відповідача в отриманні товару.

Встановлені недоліки в оформленні видаткових накладних від 16.04.2019 року № 8736/8320 та № 8740/8321 не можуть вважатись неістотними, оскільки перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від одержувача.

Посилання позивача на ту обставину, що видаткові накладні підписано сином відповідача ФОП Долгорукової О. О., суд вважає безпідставними, оскільки: 1) вказані обставини не підтверджено жодними доказами у справі; 2) в довіреності від 15.04.2019 до договору, яку не підписував відповідач та на яку посилається позивач, не міститься взірця підпису ОСОБА_2 , що також унеможливлює встановлення судом належності підпису певній особі.

Службовий чек про внесення до каси ТзОВ «Баядера Логістик» готівкових коштів також не може підтверджувати як факт поставки товару, так і факт часткової оплати за поставлений товар саме відповідачем ФОП Долгоруковою О. О., оскільки не містить посилань на особу платника (прізвище, ініціали платника, дані, які надають змогу ідентифікувати особу платника, зокрема, ідентифікаційний код, паспортні дані тощо). Сам факт внесення готівкових грошових коштів в касу позивача невстановленою особою з посиланням на реквізити видаткової накладної від 16.04.2019 року не свідчить про те, що саме відповідач ФОП Долгорукова О. О. підтвердила прийняття товару за договором поставки № 1870 від 15.04.2019 року та погодилась з його умовами, не підписавши останній. Отже, в спірному випадку в суду відсутні правові підстави для застосування положень ст. 241 ЦК України щодо схвалення правочину, оскільки положення ст. 241 ЦК України регулюють питання вчинення правочину з перевищенням повноважень, тобто ті випадки, коли правочин вже вчинений представником з перевищенням повноважень. В спірному випадку правочин взагалі не вчинено, правовідносини представництва не оформлено (не підписано договір та довіреність).

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вільного волевиявлення сторін на укладення договору, його укладення та підписання, а також виконання в матеріалах справи не міститься.

Помилковими є посилання позивача на підтвердження факту укладення договору з відповідачем на наявність у позивача належних відповідачу документів (паспортних даних, ідентифікаційного коду, ліцензій тощо), оскільки надання вказаних документів відповідачем позивачу може свідчити про переддоговірну процедуру укладення договору, тоді як факт укладення договору повинен підтверджуватись його підписанням сторонами.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача коштів на підставі договору поставки № 1870 від 15.04.2019 року, який не укладено, оскільки останній сторонами не підписано, відтак в суду відсутні правові підстави для тверджень про укладення договору, зокрема, на умовах, викладених у ньому. Будь-яких доказів, які б підтверджували факт поставки відповідачу товару в матеріалах справи не міститься. Оскільки вимоги про стягнення пені, 20 % річних та штрафу є похідними, нарахування штрафних санкцій передбачено умовами договору поставки № 1870 від 15.04.2019 року, який не підписано відповідачем, в цій частині позов також є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, в позові слід відмовити.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 1 921, 00 грн. покладається на позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 ГПК України суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.12.2019 року зобов`язано відповідача ФОП Долгорукову О. О. забезпечити оплату за проведення експертизи, докази чого подати суду.

Відповідачем виконано вимоги ухвали суду та проведено оплату за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 5 652, 00 грн., що підтверджується банківською квитанцією МР_АВ26078PSN_12132510 від 28.01.2020 (арк. 104). Докази понесення вказаних витрат відповідачем подано суду згідно заяви (вх. № 1067/20 від 28.01.2020).

Відповідно до ч. 4 ст. 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 127 ГПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотань щодо неспівмірності витрат від позивача до суду не надходило.

Відповідно до ч. 7 ст. 125 ГПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження чи залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково в порядку, передбаченому статтями 129, 130 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Як вказано судом вище, відповідачем подано суду докази понесення витрат на оплату експертизи 28.01.2020, тобто з дотриманням передбачених ч. 8 ст. 129 ГПК України строків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 5 652, 00 грн. слід стягнути з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 191, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", вул. Харченка Євгенія, 42, м. Київ, 02088 () на користь відповідача Фізичної особи-підприємця Долгорукової Олени Олегівни, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) 5 652, 00 грн. (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві грн. 00 коп.) судових витрат, понесених за проведення судової експертизи.

3. Наказ видати відповідачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.09.2020 року.

Суддя Е.М. Олейняш