ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" вересня 2020 р. Справа № 924/985/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» м. Одеса про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

01.09.2020р. до господарського суду Хмельницької області із заявою про забезпечення позову до подання позову звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» м. Одеса в якій просить суд вжити заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «КМ-Холдинг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Гіппо» про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 27.02.2019р. укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «КМ-Холдинг» та зареєстрованим в реєстрі за № 52, шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення магазину, яке прибудоване до дев`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 656,7 кв. м., яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Прибузька,32.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що 19 грудня 2018 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Гіппо» (Покупець - Боржник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» м. Одеса (Заявник, Продавець, Іпотекодержатель) було укладено договір поставки №79-ЛВ/18/КК, на виконання якого заявник передав ТОВ «Гіппо» товар тютюнові вироби та інші товари, а Боржник взяв на себе зобов`язання оплачувати відповідний товар. На виконання умов договору поставки, Боржнику було поставлено тютюнові вироби та інші товари, що підтверджуються видатковими накладними. Заявник вказує, що ТОВ «Гіппо» (Боржник) за отриманий товар не розраховувалося, у зв`язку із чим в останнього утворилась заборгованість в сумі 1897975,16 грн.

Водночас, як зазначає заявник, в забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки №79-ЛВ/18/КК, 27.02.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» (Іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «КМ-Холдинг» (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Фелісієнко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 52.

Предметом Іпотечного договору є забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Договору поставки, з цією метою Іпотекодавець передав, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку Предмет іпотеки - нерухоме майно, яке належить Іпотекодавцю на праві власності, а саме нежитлове приміщення магазину, яке прибудоване до дев`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 656,7 кв. м., яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Прибузька, буд. 32.

Як вказує заявник, боржник за основним зобов`язанням не виконує зобов`язання за договором поставки, відмовився від підписання актів звірок, надав гарантійний лист про виконання зобов`язань від 13.07.2020 року, проте його умови не виконав. З метою врегулювання спору в досудовому порядку представник позивача неодноразово звертався по телефону та намагався зустрітися особисто із представником Боржника, а Боржник неодноразово обіцяв погасити заборгованість, однак, заборгованість на даний час не погашена в повному обсязі. Разом з тим, в період досудового врегулювання спору, Боржник масово почав припиняти діяльність магазинів під знаком для товарів і послуг «Вопак», що належить ТОВ «Гіппо» (Боржнику) на праві власності.

Посилається також на те, що у серпні 2020 року Заявник дізнався, що відносно Боржника відкрито виконавчі провадження, зокрема від 19.08.2020р., 10.08.2020р., 06.08.2020р., 03.08.2020р., 29.07.2020р., які до цього часу є незавершеними.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень Заявнику стало відомо про порушення значної кількості судових проваджень за позовними заявами третіх осіб до Боржника з вимогами про стягнення заборгованості через невиконання договірних зобов`язань. Заявник вважає, що стягнення заборгованості у примусовому порядку з Боржника виявиться неможливим, враховуючи відсутність оплат з боку Боржника, припинення діяльності його торгових точок, відсутністю товару за місцями торгівлі та наявністю щодо нього значної кількості незавершених виконавчих проваджень.

У зв`язку з чим, Позивач з метою захисту своїх законних прав та майнових інтересів по погашенню заборгованості має намір звернутись до суду з позовом до Іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки. В той же час, Заявник вважає, що крім стягнення суми заборгованості з Боржника за договором поставки, стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором виявиться також неможливим, в зв`язку з тим, що Іпотечний договір був підписаний директором Рибочкою Варварою Сергіївною, яка згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником ТОВ «КМ-Холдинг» з 24.04.2018 р. і по цей час. В той же час, відповідно до відомостей ЄДРЮОФОПГО ОСОБА_1 також є керівником ТОВ «Гіппо» (Боржник) з 14.02.2017 р. і по цей час.

Також посилається на те, що на дату укладення договору поставки, місцезнаходження боржника (ТОВ «Гіппо») було за адресою: Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Клима Савура, будинок 21 А, саме за даною адресою зареєстрований на цей момент Іпотекодавець (ТОВ «КМ-Холдинг») та засновник Боржника ТОВ «Вопак-Трейд» (). Проте, засновником ТОВ «Вопак-Трейд» є компанія «СІ БІ РІТЕЙЛ ІНВЕСТМЕНТС ПАБЛІК ЛІМІТЕД» (місцезнаходження: Кіпр, Р.С.1095, місто НІКОСІЯ, вулиця Лампусас, будинок 1, КІПР), яка в той же час є співзасновником Іпотекодавця ТОВ «КМ-Холдинг». Виходячи з вищевикладеного, ТОВ «КМ-Холдинг» (Іпотекодавець) та ТОВ «Гіппо» (Боржник) є пов`язаними юридичними особами, у яких один і той самий керівник та засновник.

Враховуючи вищенаведене, заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки як вважає заявник є велика ймовірність відчуження майна на користь третіх осіб або здійснення інших дій, що завдасть збитків останньому

Оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття визначених ним заходів до забезпечення позову, господарський суд не вбачає підстав для вжиття таких, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6)зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно п. 1 чинної на даний час постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 статті 140 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення магазину, яке прибудоване до дев`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 656,7 кв. м., яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Прибузька,32.

Згідно з п. 3 постанови пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повного припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Як встановлено судом, 19.12.2018р. між ТОВ «Гіппо» (Покупець - Боржник) та ТОВ «Тедіс Україна» (Продавець,) було укладено договір поставки № 79-ЛВ/18/КК.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки, 27.02.2019 року між ТОВ «Тедіс Україна» (Іпотекодержатель) та ТОВ «КМ-Холдинг» (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір

В іпотеку передано нерухоме майно, яке належить Іпотекодавцю на праві власності, а саме нежитлове приміщення магазину, яке прибудоване до дев`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 656,7 кв. м., яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Прибузька, буд. 32.

Статтею 2 цього договору встановлено обмеження розпорядження предметом іпотеки. Так, згідно з п. 2.2. Договору, Іпотекодавець не повинен без згоди Іпотекодержателя розпоряджатись будь-яким чином Предметом іпотеки або його частиною, а також укладати стосовно предмета іпотеки договори оренди (найму), лізингу та будь-які інші договори, що встановлюють обтяження Предмета іпотек, окрім як із Боржником. Предмет іпотеки знаходиться в оренді в ТОВ «ГІППО». Укладення Іпотекодавцем з Боржником будь-якого іншого договору оренди (найму), лізингу, та будь-яких інших договорів, що встановлюють обтяження Предмета іпотеки здійснюється виключно за згодою Іпотекодержателя.

Судом зазначається, що метою забезпечувального зобов`язання, такого як застава (іпотека), є набуття кредитором (заставодержателем) переважного перед іншими кредиторами боржника (заставодавця) права задоволення своїх вимог за рахунок переданого в забезпечення зобов`язання майна боржника (предмета застави (іпотеки), що прямо випливає зі змісту ст. 1 закону «Про заставу», ст. ст. 1, 3 закону «Про іпотеку».

Особливістю таких правовідносин є те, що заставодавець хоч і залишається власником переданого в заставу майна, проте на період забезпечення позбавлений правомочності розпорядження цим майном, а заставодержатель у свою чергу у випадку порушення боржником забезпеченого зобов`язання має право в будь-який момент переважно перед іншими кредиторами такого боржника задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У зв`язку із цим заставодержатель має власний пріоритетний майновий інтерес до отриманого в заставу майна боржника, який може бути реалізований ним у будь-який момент у разі порушення забезпеченого зобов`язання.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник вказує лише на невиконання Боржником за основним зобов`язанням взятих на себе зобов`язань щодо оплати товару, на наявність виконавчих проваджень у Боржника за основним зобов`язанням, а також на пов`язаність юридичних осіб ТОВ «КМ-Холдинг» та ТОВ ГІППО».

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Тедіс Україна» від 01.09.20р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Посилання заявника на невиконання Боржником за основним зобов`язанням взятих на себе зобов`язань щодо оплати товару, на наявність виконавчих проваджень у Боржника за основним зобов`язанням, а також на пов`язаність юридичних осіб ТОВ «КМ-Холдинг» та ТОВ ГІППО», не є доказами, які, на переконання суду, могли б свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до істотного утруднення виконання рішення суду.

За таких обставин та з огляду на те, що заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюванних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» м. Одеса про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на предмет іпотеки - нежитлове приміщення магазину, яке прибудоване до дев`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 656,7 кв. м., яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Прибузька, 32, відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили 02.09.2020р. та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали господарського суду Хмельницької області.

Суддя С.В. Гладій

Від друк: 4 примірн.:

1 до справи,

2 - заявнику - ТОВ „Тедіс Україна (65044, м. Одеса, проспект Шевченка,4А)(реком. з повід.)

3 ТОВ „КМ Холдинг (43005, м. Луцьк, Волинської обл.., вул. Клима Савура,21А)(реком. з повід.)

4 ТОВ „Гіппо (43005, м. Луцьк, Волинської обл.., вул.. Клима Савура,21А)(реком. з повід.)