РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2020Справа № 910/3230/20
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю « Сігейт Пропертіс »

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю « Міжнародна юридична компанія « Кратос »

2. Товариства з обмеженою відповідальністю « Сага Інвест ЛТД »

3. Приватного підприємства « Українська консультаційна група »

4. Товариства з обмеженою відповідальністю « Служба охорони ЦСБ »

5. Товариства з обмеженою відповідальністю « Кий Ріал »

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державний реєстратор - Приватний нотаріус Петріцька Альона Павлівна

про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Король Д.В. - адвокат

Від відповідача - 1 не з`явився

Від відповідача - 2 Побережник А.О. - предст.

Від відповідача - 3 Побережник А.О. - предст.

Від відповідача - 4 Отцевич Є.Ю. - керівник

Від відповідача - 5 Багнюк І.В. - предст.

Від третьої особи не з`явився

Обставини справи

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю « Сігейт Пропертіс » звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів - товариства з обмеженою відповідальністю « Міжнародна юридична компанія « Кратос », товариства з обмеженою відповідальністю « Сага Інвест ЛТД », приватного підприємства « Українська консультаційна група », товариства з обмеженою відповідальністю « Служба охорони ЦСБ » та товариства з обмеженою відповідальністю « Кий Ріал » про визнання недійсним договору купівлі - продажу ( серія та номер: 6021, виданий 11.09.2019 р. ) видавник: Петріцька А.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу щодо об`єкта нерухомого майна - незавершений будівництвом офісний комплекс ( друга черга ), загальною площею 20299,1 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно - Хрещатицька, 9 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 , що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю « Міжнародна юридична компанія « Кратос » та товариством з обмеженою відповідальністю « Сага Інвест ЛТД », приватним підприємством « Українська консультаційна група », товариством з обмеженою відповідальністю « Служба охорони ЦСБ » та товариством з обмеженою відповідальністю « Кий Ріал », а також просить суд скасувати державну реєстрацію на вказаний об`єкт.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на момент укладення спірного договору був власником зазначеного нерухомого майна та не здійснював жодних дій по його відчуженню, а правовстановлюючі документи ( акт приймання - передачі активів, згідно розподільчого балансу від 22.05.2019 р. та розподільчий баланс від 22.05.2019 ), які були підставою для державної реєстрації за ТОВ « Сігейт Пропертіс » на вказане нерухоме майно не були скасовані у судовому порядку.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.03.2020 р. відкрите провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання на 02.04.2020 р.

Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державного реєстратора - Приватного нотаріуса Петріцьку Альону Павлівну.

02.04.2020 р. підготовче засідання не відбулось у зв`язку із виконанням постанови КМУ « Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 » від 11.03.2020 №211, Указу Президента України №87/2020 від 13.03.2020 щодо введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року « Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 » та з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20

Ухвалою суду від 05.06.2020 р. судом було повідомлено сторін про призначення підготовчого засідання на 25.06.2020 р.

25.06.2020 р. підготовче засідання було відкладене до 23.07.2020 р.

23.07.2020 р. підготовче засідання було відкладене до 06.08.2020 р.

Ухвалою від 06.08.2020 підготовче провадження було закрите і справа призначена до розгляду по суті на 13.08.2020

Представник відповідача - 1 у судове засідання не з`явився, але 06.08.2020 р. через канцелярію суду останнім подане клопотання про розгляд справи без його участі

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 25.03.2020 р. відповідач -1 ( ТОВ « МЮК « Кратос » ) проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, позивач ніколи не був та не є власником нерухомого майна, яке є предметом оскаржуваного правочину; позивачем не надано доказів, що оскаржуваний правочин будь - яким чином порушує його законні права та інтереси; на момент укладення оскаржуваного правочину, право власності ТОВ МЮК « Кратос », як власника об`єкта нерухомого майна незавершеного будівництвом, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому відповідно до вимог п. 4.3 наказу Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5 приватний нотаріус отримала інформацію про відчужуваний об`єкт незавершеного будівництва безпосередньо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; приватний нотаріус здійснював не первинну державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, а перехід права власності на нього від однієї юридичної особи до інших, а тому керувався вимогами ч. 3 ст. 27 - 1 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » і здійснив державну реєстрацію прав власності саме на підставі договору купівлі - продажу.

Представники відповідачів 2 та 3 ( ТОВ « Сага Інвест ЛТД » та ПП « Українська консультаційна група » ) у відзиві від 25.03.2020 р. на позовну заяву проти позовних вимог також заперечують та просять суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що на дату укладення спірного договору позивач не був власником зазначеного у позові нерухомого майна; при укладенні оспорюваного договору всі вимоги законодавства, що застосовуються при відчуженні нерухомого майна, в тому числі такого майна, як частки на об`єкт незавершеного будівництва, були дотримані.

Представник відповідача - 4 ( ТОВ « Служба охорони ЦСБ » ) відзив на позовну заяву суду не надав, але у додаткових поясненнях, які надійшли до суду 05.08.2020 р. зазначає про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2020 у справі № 640/12435/19 на яке посилався представник позивача у судовому засіданні 23.07.2020 р., яким був визнаний протиправним та скасований наказ Мінюсту від 10.06.2019 № 1730/5 « Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно » не має жодного відношення до справи.

Правовстановлюючі документи позивача на спірне майно, на підставі яких вчинялись реєстраційні дії, що були скасовані наказом Мінюсту від 10.06.2019 № 1730/5 визнані недійсними в судовому порядку у справі № 910/7790/19, а тому реєстраційні дії ( реєстрація права власності ), що вчинялись на підставі вказаних документів не могли спричинити жодних правових наслідків в силу своєї недійсності.

Представник відповідача - 5 ( ТОВ « Кий Ріал » ) у відзиві від 02.04.2020 р. на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, оскільки право власності на об`єкт незвершеного будівництва на момент укладення спірного договору вже було зареєстроване за відповідачем - 1.

Крім того, 06.08.2020 р. представник відповідача - 5 подав через канцелярію суду аналогічні додаткові пояснення, які надав і відповідач - 4 ( 05.08.2020 р. )

Представник позивача у відповідях від 30.03.2020 та від 22.07.2020 на вказані відзиви відповідачів заперечує щодо наведених у відзивах пояснень та аргументів.

Третя особа у судове засідання не з`явилась і письмових пояснень з приводу позовних вимог позивача суду не надала.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача -1 та третьої особи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача - 2, 3, 4, 5 суд -

В С Т А Н О В И В:

11.09.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Кратос» (продавцем), товариством з обмеженою відповідальністю «Українська консультаційна група» ( покупцем-1), товариством з обмеженою відповідальністю «Сага Інвест ЛТД» (покупцем-2), товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Ріал» (покупцем-3) та товариством з обмеженою відповідальністю « Служба охорони ЦСБ » ( покупцем -4 ) був укладений договір купівлі-продажу, за умовами п. 1.1 якого продавець продає (передає у власність), а покупці купують (приймають у власність) наступне нерухоме майно: незавершений будівництвом офісний комплекс (друга черга), загальною площею 20 299,10 кв.м., який розташований за адресою: м. Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, буд. 9 ( далі за текстом - нерухоме майно), у відповідних частках:

- покупець-1 купує (приймає у власність) 3/10 (три десятих) частки нерухомого майна;

- покупець-2 купує (приймає у власність) 3/10 (три десятих) частки нерухомого майна;

- покупець-3 купує (приймає у власність) 1/5 (одну п`яту) частку нерухомого майна;

- покупець-4 купує (приймає у власність) 1/5 (одну п`яту) частку нерухомого майна.

Згідно п. 1.2 вказаного договору відчужуваний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, площею 0,1326 га, кадастровий номер :85:379:0001, та на земельній ділянці, площею 0,3233 га, кадастровий номер :85:379:0004.

У п. 1.3 договору купівлі-продажу від 11.09.2019 вказано, що нерухоме майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2012, що набрало законної сили 10.12.2012, справа №5011-32/10471-2012. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.07.2013, номер запису про право власності: 1524985; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5741755 від 05.07.2013.

Згідно п. 1.6. вказаного договору продавець свідчить, що на момент укладення цього договору відчужуване нерухоме майно належить йому на праві приватної власності, нікому іншому не продане, не подароване, не передане в оренду або найм, в спорі та заставі, у тому числі податковій, не перебуває; воно не є предметом іпотеки або інших договорів, не внесене до статутного капіталу будь-якої юридичної особи; не є об`єктом культурної спадщини, не обтяжене правами будь-яких третіх осіб.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та щодо об`єкта відсутність заборони, арешту майна та/або перебування в іпотеці, підтверджується Інформаційними довідками від 11.09.2019, сформованими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П. ( п. 1.7. договору купівлі-продажу ).

Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу від 11.09.2019 ціна нерухомого майна, що купується покупцями за цим договором, становить - 5 879 236,00 грн. без ПДВ.

Право власності на об`єкт нерухомого майна, вказаний в п. 1.1 цього договору, підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виникає з моменту такої реєстрації відповідно до ст.ст. 334, 182 Цивільного кодексу України ( п. 4.1. договору купівлі-продажу ).

У п. 3.1. договору купівлі-продажу вказано, що цей договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту його підписання сторонами і нотаріального посвідчення.

Договір підписано представниками всіх сторін, скріплено печатками юридичних осіб, а також посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П.

Позивач - ТОВ «Сігейт Пропертіс» просить визнати вказаний договір купівлі-продажу недійсним, посилаючись на наступні обставини:

- на момент укладення спірного договору власником об`єкту незавершеного будівництва було ТОВ «Сігейт Пропертіс», оскільки його правовстановлюючі документи на даний об`єкт (акт приймання-передачі активів згідно розподільчого балансу від 22.05.2019 та розподільчий баланс від 22.05.2019 ) не були скасовані в судовому порядку;

- будучи власником об`єкту, ТОВ « Сігейт Пропертіс » не вчиняло жодних дій на його відчуження;

- об`єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельних ділянках, власником яких є Київська міська рада, а орендарем - ТОВ «ЮАйПі Лтд.»;

- для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва державному реєстратору не було надано всіх документів, передбачених законодавством про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 вказаного кодексу передбачено, що одним із способів захисту цивільного права є визнання правочину недійсним.

За приписом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, ст. 180 ГК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст. 655 ЦК України).

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.09.2019, керуючись приписами чинного на момент укладання договору цивільного та господарського законодавства України господарським судом було встановлено, що відповідачами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, а отже, спірний правочин є укладеним.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, що на момент укладення договору купівлі-продажу власником відчужуваного за вказаним договором об`єкту незавершеного будівництва було ТОВ «Сігейт Пропертіс», з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення спірного договору купівлі-продажу, право власності на об`єкт незавершеного будівництва було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» та підтверджувалось належним правовстановлюючим документом, а саме рішенням господарського суду м. Києва від 09.10.2012 у справі №5011-32/10471-2012, яке набрало законної сили 10.12.2012, відповідно до резолютивної частини якого:

- в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ « ЮАйПі Лтд.» перед ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» в розмірі 46625815,00 грн., яка складається із сум простроченої заборгованості за процентами в сумі 24154730,31 грн. та заборгованості за кредитом в сумі 22471084,69 грн. за додатковою угодою №2-1 від 30.11.2007 до Генерального договору про здійснення кредитування №18/107-К, звернуто стягнення, зокрема, на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 30.11.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованим в реєстрі за №1732, а саме: майнові права на незавершений будівництвом офісний комплекс (друга черга), загальною площею 20299,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 9, та будується на земельній ділянці площею 0,3233 га (кадастровий номер :85:379:0004), розташованій за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 9, та земельній ділянці площею 0,1326 га (кадастровий номер :85:379:0001), розташованій за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 9, на підставі застережень про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос»;

- визнано за ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» право власності на майнові права на незавершений будівництвом офісний комплекс (друга черга), загальною площею 20299,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 9, та будується на земельній ділянці площею 0,3233 га (кадастровий номер :85:379:0004), розташованій за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 9, та земельній ділянці площею 0,1326 га (кадастровий номер :85:379:0001), розташованій за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 9.

Вказане судове рішення було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2012, постановою Вищого господарського суду України від 09.04.2013 та постановою Верховного Суду України від 19.08.2014 (провадження №3-43гс14).

03.07.2013 на підставі даного рішення суду за ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» було зареєстровано право власності на незавершений будівництвом офісний комплекс (друга черга), загальною площею 20299,10 кв.м., розташований за адресою: м.Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, буд. 9, що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5741755 від 05.07.2013.

Згідно ч. 2, 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час укладення спірного договору купівлі-продажу) відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Сформованими приватним нотаріусом в день укладення договору купівлі-продажу інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та щодо об`єкта від 11.09.2019 підтверджується реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» ( номер запису про право власності: 1524985; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 ).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що на момент укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу саме ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» виступало власником об`єкту незавершеного будівництва та, як наслідок, на власний розсуд могло реалізовувати будь-які правомочності власника, у тому числі розпорядитись об`єктом шляхом його продажу на користь інших осіб.

Позивачем не доведено, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності об`єкту незавершеного будівництва на праві власності ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» були скасовані або є недостовірними.

Що стосується посилань позивача як на підставу належності йому права власності на об`єкт незавершеного будівництва на акт приймання-передачі активів згідно розподільчого балансу від 22.05.2019 та розподільчий баланс від 22.05.2019, то позивачем не доведено факту виникнення у нього права власності на нерухоме майно на підставі цих документів.

Так, згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 88, 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України). Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

Отже, за діючим законодавством момент виникнення права власності на нерухоме майно збігається з моментом проведення державної реєстрації права власності та відраховується з дня проведення такої реєстрації.

На момент укладення договору купівлі-продажу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які відомості та чинні записи про реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «Сігейт Пропертіс», а відтак дана особа у розумінні вказаних норм законодавства не може вважатись такою, у якої виникло та існувало право власності на спірне нерухоме майно.

Крім цього, як вбачається зі змісту акту приймання-передачі активів згідно розподільчого балансу від 22.05.2019, вказаний акт з боку ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» ( в акті значиться як ТОВ «Пікбленк» ) підписаний директором товариства ОСОБА_1 Водночас, суд зауважує, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос» (), починаючи з 26.07.2012 і по теперішній час, значиться Овдусенко Володимир Вікторович , що свідчить про підписання вказаного акту приймання-передачі активів неповноважною особою, яка, відповідно, не виражала дійсну волю юридичної особи щодо передачі власних активів на користь ТОВ «Сігейт Пропертіс».

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Частиною 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За таких обставин, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також порушення внаслідок укладання відповідного правочину своїх прав та законних інтересів.

Водночас, оскільки ТОВ «Сігейт Пропертіс» не довело виникнення у нього права власності на незавершений будівництвом офісний комплекс (друга черга), загальною площею 20 299,10 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, буд. 9, суд не може погодитись, що оскаржуваним договором купівлі-продажу були порушені будь-які права або охоронювані законом інтереси позивача, що вже є достатньою підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Також суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц).

В даному випадку позивач, не будучи стороною оскаржуваного договору купівлі-продажу, звернувся до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Разом з тим, якщо особа вважає себе власником майна, однак не є стороною договору щодо його відчуження, належним способом захисту прав такої особи є пред`явлення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі положень ст. 330, 388 ЦК України.

Аналогічний висновок міститься у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 та п. 2.15. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 №11.

Отже, окрім недоведеності заявлених позовних вимог та порушення власних прав, позивачем було також обрано неналежний спосіб їх захисту.

Щодо інших доводів позовної заяви, то суд вважає їх також безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Та обставина, що відчужуваний об`єкт незавершеного будівництва був розташований на земельних ділянках, орендарем яких виступало ТОВ «ЮАйПі Лтд.», не може вважатись підставою недійсності Договору купівлі-продажу, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Крім цього, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЮАйПі Лтд.» () було ліквідовано та припинено як юридичну особу 19.03.2019, тобто ще до укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу.

Також суд погоджується із запереченнями відповідачів, що перелік документів, визначений у ч. 1 ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», подається лише при первісній реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а не за наслідками переходу права власності на такий об`єкт на підставі цивільно-правового договору, адже відповідно до положень ч. 3 ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, здійснюється на підставі такого договору.

Аналогічні положення містяться й в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553), відповідно до п. 70 якого для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору або з прилюдних торгів, подаються відповідний договір або свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) чи свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Сігейт Пропертіс» до ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Кратос», ТОВ «Сага Інвест Лтд», ПП «Українська консультаційна група», ТОВ «Служба охорони ЦСБ», ТОВ «Кий Ріал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Державний реєстратор - Приватний нотаріус Петріцька Альона Павлівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 02.09.2020

СуддяВ.І.Пінчук