УХВАЛА

02 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/3322/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату да час слухання справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства водних шляхів "Устьдунайводшлях"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020

та ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2020

у справі № 916/3322/19

за позовом Державного підприємства водних шляхів "Устьдунайводшлях"

до відповідачів:

1.Головного управління Державної податкової служби в Одеській області

2. Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області

про стягнення 5 797 084,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/2560/14 про банкрутство Державного підприємства водних шляхів „Устьдунайводшлях» (далі - ДПВШ "Устьдунайводшлях", боржник, позивач), провадження у якій порушено ухвалою від 23.07.2014, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою Господарського Одеської області від 07.10.2014 у справі №916/2560/14 за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів боржника та визнано грошові вимоги до боржника, зокрема, Ізмаїльської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів в Одеській області в сумі 5 902 609,65грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2016 у справі №916/2560/14 затверджено мирову угоду між комітетом кредиторів та ДПВШ "Устьдунайводшлях", провадження у справі № 916/2560/14 про банкрутство ДПВШ "Устьдунайводшлях" припинено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.10.2016 у справі №916/2560/14 встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів ДПВШ "Устьдунайводшлях", які не були заявлені в установлений Законом строк або відхилені господарським судом по справі про банкрутство ДПВШ "Устьдунайводшлях", вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами є такими, що не підлягають виконанню.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2015, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 по справі №815/4998/15, задоволений адміністративний позов Ізмаїльської ОДПІ та стягнуто з банківських рахунків ДПВШ "Устьдунайводшлях" у банках, які обслуговують Державне підприємство водних шляхів "Устьдунайводшлях" заборгованість перед бюджетом зі сплати податкової заборгованості на загалу суму 6863025,34грн (шість мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі двадцять п`ять гривень 34 коп.), з яких по податку на додану вартість у розмірі 1676074грн; податку на прибуток у розмірі 3 220 027 грн.; частини прибутку у розмірі 951 250 грн; податку на доходи фізичних осіб у розмірі 362 364 грн; пеня за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД у розмірі 1190 грн; податок зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 652120,34 грн.

Вказана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 20.07.2010:

- № про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 3170 834 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 1585417грн, штрафні санкції - 1585417грн,

- № по донарахування чистого прибутку у розмірі 951 250 грн,

- № про визначення грошового зобов`язання з ПДВ на суму 1675000грн, в т.ч. за основним платежем на суму 1 116 667 грн, штрафні санкції - 558 333 грн;

від 08.10.2014:

- № 000100/2201 про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 49163 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 32 795 грн, штрафні санкції - 16398 грн,

- № 000099/2201 про визначення грошового зобов`язання з ПДВ на суму 1074грн, в т.ч. за основним платежем на суму 716 грн, штрафні санкції - 358 грн,

- № 000098/2201 про застосування штрафних санкцій за порушення термінів декларування валютних цінностей у розмірі 1190 грн,

- № 000016/1701 про визначення податку з доходів фізичних осіб на суму 361551грн, в т.ч. за основним платежем на суму 206 689 грн, штрафні санкції - 154862 грн.

Позивачем були оскаржені до суду податкові повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ від 20.07.2010. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2014, яка набрала законної сили 11.06.2014, позов ДПВШ «Устьдунайводшлях» залишений без розгляду в зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання.

На підставі судового рішення у справі №815/4998/15, що набрало законної сили, Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області були виставлені інкасові доручення №176-180 від 27.10.2016, які були виконані.

06.02.2017 ДПВШ «Устьдунайводшлях» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило визнати незаконним списання коштів Ізмаїльською ОДПІ ГУДФС в Одеській області з рахунку ДПВШ "Устьдунайводшлях" № НОМЕР_1 у філії ОУ АТ "Ощадбанк" у сумі 5 797 084,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки вимоги Ізмаїльської ОДПІ є конкурсними вимогами у розумінні ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та не були заявлені у встановлений Законом строк до 24.08.2014 у справі про банкрутство, вони підлягають списанню у відповідності до ч. 4 ст. 83 та п. 5 ч. 1 ст.83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тобто є погашеними.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі №815/701/17 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що списання коштів з рахунку позивача відбулось на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а отже є обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, відповідно до ст.129 Конституції України та ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 у справі №815/701/17 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 скасовано, прийнято по справі нове рішення, яким позов ДПВШ "Устьдунайводшлях" задоволено, визнано незаконним списання коштів Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області з рахунку ДПВШ "Устьдунайводшлях" у філії ОУ АТ "Ощадбанк".

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що право вимоги щодо стягнення з позивача 5 797 084 грн виникло у Ізмаїльської ОДПІ до порушення провадження у справі про банкрутство ДПВШ «Устьдунайводшлях» (23.07.2014), отже Ізмаїльська ОДПІ, в даному випадку, виступала конкурсним кредитором.

При цьому суд вказав, що оспорення боржником в окремому судовому провадженні вимоги кредитора, зокрема заборгованості зі сплати штрафних санкцій та нарахованої пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків, до порушення провадження у справі про банкрутство за заявою іншого (ініціюючого) кредитора (кредиторів), не звільняє кредитора, вимога якого оспорена, від обов`язку подати до господарського суду заяву про визнання і включення вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Оскільки відповідач, як конкурсний кредитор, не звернувся до господарського суду з заявою про включення його до вимог кредиторів на узгоджену суму грошового зобов`язання 5 797 084 грн, колегія суддів прийшла до висновку, що він втратив відповідний статус.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2016 у справі №916/2560/14 затверджено мирову угоду між комітетом кредиторів та ДПВШ "Устьдунайводшлях", провадження у справі № 916/2560/14 про банкрутство ДПВШ "Устьдунайводшлях" припинено.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що Ізмаїльська ОДПІ є серед переліку конкурсних кредиторів, що підтверджує обставини її обізнаності справи про банкрутство та необхідності заявлення вимог кредитора.

Згідно з ч. 4 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у випадку затвердження мирової угоди в порядку, передбаченому цим Законом, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Враховувавши вищевикладене, судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у справі №815/701/17 прийшла до висновку, що дії відповідача щодо списання з рахунків ДПВШ «Устьдунайводшлях» 5797084,00грн за нормами Податкового Кодексу України без урахування обставин провадження про банкрутство боржника та після затвердження мирової угоди і припинення такого провадження, є протиправними.

В листопаді 2019 року ДПВШ «Устьдунайводшлях» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом у даній справі № 916/3322/19 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області та Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Одеській області шкоди у сумі 5797 084,00грн.

Позов мотивовано тим, що внаслідок неправомірної поведінки ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, з рахунків ДПВШ «Устьдунайводшлях» на підставі інкасових доручень №176-180 від 27.06.2016 списано 5 797 084 грн. Незаконність списання коштів встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 у справі № 815/701/17.

На думку позивача, прийняття адміністративним судом вищезазначеного рішення беззаперечно вказує на те, що його було протиправно позбавлено власних грошових коштів, а також підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між неправомірною поведінкою Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області та завданою позивачу шкодою, оскільки фактична втрата коштів з рахунку в розмір 5 797 084 грн сталася саме внаслідок неправомірних дій органу ДПІ.

Оскільки грошові кошти у сумі 5 797 084 грн позивачу повернуті не були, ДПВШ "Устьдунайводшлях", посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1173 Цивільного кодексу України, звернулось до суду з відповідним позовом у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2020 провадження у справі №916/3322/19 закрито на підставі п. 1 ч 1 ст. 231 ГПК України; позивачу роз`яснено, що розгляд справи № 916/3322/19 віднесено до юрисдикції Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2020 у справі №916/3322/19 залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що визначені позивачем підстави заявленого позову такі як протиправність дій податкового органу у списанні коштів та його бездіяльність у їх поверненні, свідчать про те, що позовні вимоги випливають з відносин публічно-правового характеру, а, відтак цей спір є публічно-правовим та, відповідно, належить до юрисдикції адміністративних судів.

В касаційній скарзі ДПВШ «Устьдунайводшлях» просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 у даній справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо віднесення даного позову до юрисдикції адміністративного суду, оскільки для повернення грошових коштів, стягнутих на підставі рішення суду з порушенням порядку такого стягнення, не можна застосовувати норми Податкового кодексу України, яким регламентовано повернення та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання. Заявлені до стягнення грошові кошти не є надміру або помилково сплачені позивачем, вони є незаявленими конкурсними вимогами податкового органу в процедурі банкрутства, протиправно стягнутими суб`єктом владних повноважень з рахунку позивача.

Тобто предметом касаційного розгляду є питання щодо визначення юрисдикції цього спору, оскільки позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, судами до спірних правовідносин у даній справі застосовано правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/23482/17 та від 03.03.2020 у справі № 922/506/19.

Однак, правовідносини, які виникли між сторонами в межах розгляду даного спору, не є тотожними правовідносинам сторін у справах № 910/23482/17 та №922/506/19, обставини справ в даному випадку також є різними.

Зміст правовідносин у справі № 910/23482/17 полягає у поверненні позивачу надміру сплачених ним до бюджету сум обов`язкових платежів, а обставини, встановлені судами свідчать про те, що позивач звертався з позовом про стягнення збитків, до складу яких були включені суми, сплачені останнім на виконання податкових повідомлень-рішень за пенею по ПДВ, штрафу по ПДВ, пені по ввізному миту та штрафу по ввізному миту, зазначені податкові повідомлення в подальшому були скасовані судом. Тобто, позивачем у вказаній справі було добровільно та самостійно здійснено платіж у бюджет.

Суть спірних правовідносин у справі № 922/506/19 полягає у поверненні позивачу з бюджету суми податкового кредиту, тобто відносини між сторонами є такими, що виникли із бюджетного та податкового законодавства та фактично стосуються повноважень відповідачів щодо повернення ПДВ, що за своєю суттю, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у даній справі, є вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Водночас, обставини даної справи № 916/3322/19 свідчать, що списання грошових коштів з рахунку позивача відбулося на підставі рішення суду без врахування того, що відносно позивача на момент списання грошових коштів була застосована процедура банкрутства - мирова угода, затверджена ухвалою суду від 22.09.2019.

Відповідно до частини шостої статті 302 ГПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Оскільки ДПВШ "Устьдунайводшлях" оскаржує ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, з огляду на відсутність висновку Великої Палати Верховного Суду щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про необхідність передачі справи № 916/3322/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 240, 302, 303 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 916/3322/19 разом із касаційною скаргою Державного підприємства водних шляхів "Устьдунайводшлях" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.03.2020 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Пєсков В.Г.