СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. Справа № 922/1374/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

за участю представників:

прокурора - Ткаченко К.О. (службове посвідчення від 12.11.2015 №036249),

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 (вх.№ 1690)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.05.2019, постановлену суддею Новіковою Н.А. в приміщені господарського суду Харківської області (повний текст ухвали складено 15.05.2019),

у справі №922/1374/19,

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури №1, м. Харків, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут науково-економічних досліджень", смт. Високий,

про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі №08 від 26.10.2005 у розмірі 145198,53грн, розірвання договору оренди землі №08 від 26.10.2005 та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою вих. №04-21-6530-19 від 07.05.2019 (вх. №1374/19 від 08.05.2019) в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут науково-економічних досліджень" про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі №08 від 26.10.2005 у розмірі 145198,53грн; розірвання договору оренди землі №08 від 26.10.2005; зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0037 загальною площею 0,5га, розташованою по вул. Комітетській в м. Харкові Харківській міській раді.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.05.2019 повернуто позовну заяву вих. №04-21-6530-19 від 07.05.2019 (вх. №1374/19 від 08.05.2019) та додані до неї документи керівнику Харківської місцевої прокуратури №1.

В.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 15.05.2019 у справі №922/1374/19, справу передати до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначає, що Законом України "Про прокуратуру" чітко визначено, що за наявності встановлення підстав у порядку визначених законом, прокурор має законне право звернутися до суду за захистом порушеного права держави.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 у справі №922/1374/19 зупинено провадження у справі №922/1374/19 за апеляційною скаргою в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.05.2019 у справі №922/1374/19, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

01.10.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду від керівника Харківської місцевої прокуратури №1 надійшло клопотання про поновлення провадження у даній справі, яке мотивовано тим, що справу №587/430/16-ц було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду та прийнято рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2019 у справі №922/1374/19 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.05.2019 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 зупинено провадження у справі №922/1374/19 за апеляційною скаргою в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.05.2019 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №912/2385/18 та складення повного тексту у справі №912/2385/18.

Від керівника Харківської місцевої прокуратури №1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №922/1374/19 (вх. 6909 від 23.07.2020).

26.05.2020 Верховним Судом прийнято постанову у справі №912/2385/18, яка було оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.07.2020.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 поновлено апеляційне провадження у справі №922/1374/19 за апеляційною скаргою в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.05.2019 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 11.08.2020 об 11:45 год. Запропоновано апелянту надати додатки до позовної заяви до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. та судді Гези Т.Д. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Здоровко Л.М., судді Плахова О.В.

У судове засідання 11.08.2020 з`явився прокурор та повідомив, що вимоги ухвали Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 не виконав.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 відкладено розгляд справи на 25.08.2020 о 10:15 год.

21.08.2020 від апелянта надійшли документи, які додані до позовної заяви, на виконання ухвали суду від 28.07.2020 (вх. 7823).

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 у зв`язку з відпусткою судді Плахова О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Білоусової Я.О., судді Здоровко Л.М.

У судовому засіданні 25.08.2020 прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут науково-економічних досліджень» про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі від 26.10.2005 №08 у розмірі 145198,53грн; розірвання договору оренди землі від 26.10.2005 №08; зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0037 загальною площею 0,5га, розташованою по вул. Комітетській в м. Харкові Харківській міській раді.

При зверненні з цим позовом в інтересах держави керівник Харківської місцевої прокуратури посилається на те, що в ході перевірки виявлено факт порушення відповідачем земельного законодавства, зокрема встановлено факт не сплати ТОВ «Інститут науково-економічних досліджень» орендної плати за землю, що призвело до ненадходження коштів до місцевого бюджету. Крім цього, останній зазначає, що відповідачем також порушені істотні умови договору щодо здачі до експлуатації об`єкту будівництва у встановлені строки. У зв`язку з наведеним, Харківська міська рада, як орендодавець, позбавлена можливості реалізації своїх повноважень власника землі щодо передачі її в оренду іншим особам та можливості наповнення місцевого бюджету. Тому прокурор, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.05.2020 повернуто позовну заяву та додані до неї документи керівнику Харківської місцевої прокуратури №1.

Ухвала господарського суду Харківської області з посиланням на п.4 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Крім того, зазначає, що саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті.

За висновком суду першої інстанції прокурор повинен був надати докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків. Жодних (наведених вище) доказів щодо неналежного виконання посадовими особами Харківської міської ради повноважень щодо захисту інтересів держави прокурором до позовної заяви не надано.

Також в оскаржуваній ухвалі зазначено, що жодних доказів отримання Харківською міською радою чи надсилання повідомлення (щодо звернення до суду з відповідним позовом) від 16.04.2019 вих. №04-24-2306вих-19 на адресу органу місцевого самоврядування прокурором не надано.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Як вбачається з матеріалів справи, Харківська міська рада направила супровідним листом до Харківської місцевої прокуратури №1 від 28.01.2019 №438/0/225-19 дані щодо стану податкового боргу по орендній платі за землю з юридичних та фізичних осіб по м. Харкову станом на 01.01.2019 окремими додатками для сприяння вирішення питання стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками, які розташовані на території Шевченківського та Холодногірського районів м. Харкова, в межах діючого законодавства.

Харківська міська рада направила супровідним листом до Харківської місцевої прокуратури №1 від 28.02.2019 №1370/0/225-19 дані щодо стану податкового боргу по орендній платі за землю з юридичних та фізичних осіб по м. Харкову станом на 01.02.2019 окремими додатками для сприяння вирішення питання стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками, які розташовані на території Шевченківського та Холодногірського районів м. Харкова, в межах діючого законодавства.

Листом від 11.03.2019 №3793/0/226-19 Харківська міська рада повідомила Харківську місцеву прокуратуру №1, що станом на 11.03.2019 Департамент територіального контролю Харківської міської ради не звертався до суду із позовом до ТОВ «Інститут науково-економічних досліджень» про розірвання вказаного договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати.

Таким чином Харківська міська рада була обізнана про заборгованість орендаря, однак не вчиняла дій щодо стягнення заборгованості за укладеним договором оренди. У зв`язку з наведеним Харківська місцева прокуратура №1 листом від 16.04.2019 №04-24-2306вих-19 повідомила Харківську міську раду про пред`явлення позову в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ТОВ «Інститут науково-економічних досліджень» про стягнення заборгованості за вказаним договором та розірвання договору оренди землі.

Вищенаведеним спростовуються висновки господарського суду першої інстанції про недостатність лише самого посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зробила висновок, що суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Враховуючи вищенаведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду колегія суддів апеляційного суду зазначає, що прокурор, звертаючись з позовом до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради, не повинен надавати докази (зокрема: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків) щодо неналежного виконання посадовими особами Харківської міської ради повноважень щодо захисту інтересів держави прокурором.

Таким чином, колегія суддів вважає неправомірним висновок господарського суду першої інстанції про недоведеність прокурором обставин щодо неналежного здійснення Харківською міською радою повноважень захисту державних інтересів у спірних правовідносинах, у зв`язку з тим, що прокурором не надано жодних доказів до позовної заяви щодо неналежного виконання посадовими особами Харківської міської ради повноважень щодо захисту інтересів держави.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що відсутні докази отримання Харківською міською радою чи надсилання повідомлення від 16.04.2019 №04-24-2306вих-19, в якому повідомлено Харківську міську раду про звернення до суду з позовом в її інтересах. У зв`язку з чим, суд вважає, що вказаний доказ, в розумінні ст. 74 ГПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», є неналежним та недостатнім для встановлення обставин щодо звернення та повідомлення прокурором Харківську міську раду про звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в особі Харківської міської ради в суді.

Колегія суддів звертає увагу, що наведений висновок не підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення від 16.04.2019 №04-24-2306вих-19 отримано Харківською міською радою 17.04.2019 у відповідності до штампу вхідної кореспонденції Харківської міської ради.

Таким чином, Харківська міська рада була обізнана про подання позовної заяви прокурором в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ТОВ «Інститут науково-економічних досліджень» про стягнення заборгованості за договором оренди та розірвання договору оренди. Однак, дій щодо досудового врегулювання спору або стягнення заборгованості у судовому порядку Харківська міська рада не здійснила, у зв`язку з чим прокуратура звернулась до суду з відповідним позовом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення (частина 5 статті 162 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, приписами статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання, та прийняття її до розгляду судом першої інстанції. Разом з тим частиною 6 статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у вигляді її повернення, про що виноситься ухвала.

Таким чином, невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті (такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Водночас, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не дотримався порядку, передбаченого ст. 174 ГПК України щодо залишення позовної заяви без руху, а відразу повернув позов керівнику Харківської місцевої прокуратури №1. А тому оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Ураховуючи наведене та зважаючи на передчасність висновків суду першої інстанцій щодо наявності правових підстав для повернення позовної заяви прокурора у цій справі, колегія суддів вважає, що ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.05.2019 слід скасувати, а справу - передати до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку за результатами розгляду апеляційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат має здійснюватися господарським судом, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 6 ч. 1 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 15.05.2019 у справі №922/1374/19 скасувати. Направити справу №922/1374/19 для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 31.08.2020.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя Л.М. Здоровко