ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. Справа №909/315/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Альфабуд від 20.05.2020 за № 20-05/03

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2020 (повний текст складено 13.05.2020, суддя Фанда О.М.) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №909/315/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфабуд", м.Монастириська Тернопільська область

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківського РЕМ, м. Івано-Франківськ

про визнання протиправними дій, зобов`язання відновити постачання електричної енергії та здійснити коригування (збільшення) договірних величин обсягу споживання електричної енергії,

представники:

від позивача не з`явились,

від відповідача Кузьмічова Тетяна Валеріївна.

29 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) "Альфабуд" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківського РЕМ про визнання протиправними дій відповідача, зобов`язання відновити постачання електричної енергії згідно договору № 2402833-Б від 25.06.2013 та здійснити коригування (збільшення) договірних величин обсягу споживання електричної енергії до 8754 кВт згідно здійсненої ТзОВ "Альфабуд" попередньої оплати на підставі платіжного доручення № 493 від 21.12.2016.

За результатом розгляду позовних вимог, Господарський суд Івано-Франківської області 26 травня 2017 року прийняв рішення про відмову в позові.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.05.2017 у справі №909/315/17 скасовано в частині відмови в позові про зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії "Івано-Франківській РЕМ" відновити постачання електричної енергії згідно договору №2402833-Б від 25.06.2013, в цій частині позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 23.05.2018 у даній справі залишено без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31 липня 2017 року.

17 серпня 2017 року Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ про зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківський РЕМ відновити постачання електричної енергії згідно договору №2402833-Б від 25.06.2013 (а.с. 170, т.1).

26 грудня 2018 року Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження ВП №57974005 з виконання вказаного вище наказу Господарського суду Івано-Франківської області (а.с. 44, т.2).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2019 наказ від 17.08.2017 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вказана ухвала мотивована тим, що 01.01.2019 ПАТ "Прикарпаттяобленерго" втратило статус електропостачальної організації та стало виключно оператором систем розподілу. У зв`язку з цим та зважаючи на факт анулювання відповідачу ліцензії на постачання електричної енергії за регульованим тарифом, суд дійшов висновку, що виконання спірного наказу є неможливим (а.с. 71-74, т.2).

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Барана Д.І. від 11.03.2019 виконавче провадження №57974005 закінчено на підставі п.5 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» згідно ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2019 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (а.с. 170, т.2).

Подальших постанов в межах виконавчого провадження ВП №57974005 не приймалося.

Водночас, постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у даній справі було скасовано ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2019 та відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутність у ПАТ «Прикарпаттяобленерго» ліцензії на постачання електричної енергії за регульованим тарифом, не може вважатися підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в розумінні ст. 328 ГПК України.

У зв`язку з наведеним, 25.04.2019 місцевий господарський суд повторно видав ТзОВ «Альфабуд» оригінал наказу від 17.08.2017 (а.с. 205, 213, т.2). В матеріалах справи відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження за ним.

17 квітня 2020 року ПАТ "Прикарпаттяобленерго" знову звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про визнання судового наказу від 17.08.2017 у справі №909/315/17 таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 25.07.2019 у справі №909/500/19, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019, зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" з постачання електричної енергії згідно договору №2402833-Б від 25.06.2013 визнано припиненими з 01.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2020 року наказ від 17.08.2017 визнано таким, що не підлягає виконанню. Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що судовими рішеннями у справі №909/500/19 припинено те ж саме зобов`язання, яке підлягало примусовому виконанню на підставі спірного наказу у даній справі.

Не погодившись з постановленою місцевим господарським судом ухвалою від 04.05.2020, ТзОВ «Альфабуд» оскаржило його в апеляційному порядку з огляду на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, визнаних судом першої інстанції встановленими, невідповідність висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

При цьому, скаржник послався на наступне:

1) припинення відповідачем постачання електричної енергії для позивача було вчинено протиправно, незаконно та безпідставно, про що свідчить судове рішення по суті спору у даній справі. Виконання цього судового рішення спрямоване на відновлення порушених прав та інтересів скаржника та є єдиною можливістю для нього отримувати електричну енергію, необхідну для здійснення господарської діяльності. Незважаючи на це, постановивши оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався виключно формальними обставинами, допустив надмірний формалізм, перешкодив ефективному захисту порушених прав та інтересів позивача, а також узаконив ухиляння відповідача від виконання судового рішення;

2) незважаючи на наявність судових рішень у справі №909/500/19, загальні вимоги до зобов`язань, встановлені у законодавстві, свідчать про обов`язок відповідача виконати взяті на себе обов`язки (в даному випадку, виконати рішення суду) навіть за умови припинення зобов`язання. Така позиція, на думку скаржника, випливає також із постанов Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №309/4208/13-ц, від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16 та від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц;

3) процедура відновлення електроенергії позивачу полягає у під`єднанні уповноваженими працівниками відповідача кабелю постачання електроенергії та встановленні запобіжників у ВРП-04, який є власністю відповідача, наслідком чого стане заживлення струмоприймачів позивача. В силу норм Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, п. 11.5.11, 11.5.12, 11.5.22, 11.5.23 Кодексу систем розподілу, такі дії відповідача не можуть вважатися складовим постачання електричної енергії, а мають ознаки допоміжних дій з транспортування електричної енергії. Аналогічний висновок випливає також із листа НКРЕКП від 04 березня 2019 року №2401/20.3/7-19.

ПАТ «Прикарпаттяобленерго» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечило доводи та вимоги апеляційної скарги, просило відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Стосовно доводів скаржника відповідач зазначив наступне:

1) для виконання резолютивної частини рішення у справі № 909/315/17, виходячи з вимог ст. 46, 47 Закону України «Про ринок електричної енергії», AT «Прикарпаттяобленерго» необхідно вчинити наступні юридично-значимі дії:

- закупити електричну енергію, заборона на закупівлю якої для відповідача встановлена ч. 6 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії»;

- здійснювати постачання електричної енергії на будівельний майданчик ТОВ «Альфабуд» без отриманої у встановленому законодавством порядку ліцензії. В свою чергу, отримання AT «Прикарпаттяобленерго» ліцензії з постачання електричної енергії незаконне в силу ч. 1 ст. 47 Закону України «Про ринок електричної енергії», а провадження такого виду діяльності без ліцензії є порушенням вимог ст. 8 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Вказане, на думку відповідача, свідчить про те, що постачання ним електричної енергії в межах укладеного договору № 2402833-Б від 26 червня 2013 року, є неможливим;

2) за наслідками розгляду господарської справи № 909/500/19, Господарським судом Івано-Франківської області визнано припиненим з 01 січня 2019 року зобов`язання AT «Прикарпаттяобленерго» з постачання електричної енергії згідно договору № 2402833-Б від 25 червня 2013 року. Вказане рішення залишено без змін судом апеляційної інстанції.

При цьому, підставою для постановлення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали, стало саме рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2019 року у справі № 909/500/17;

3) AT «Прикарпаттяобленерго» вчиняло заходи щодо добровільного виконання рішення в судовій справі № 909/315/17 про відновлення електропостачання будівельного майданчику ТОВ «Альфабуд», про що свідчить лист № 055/4612 від 16 липня 2018 року та факт незабезпечення ТзОВ «Альфабуд» присутності уповноваженого представника та особи відповідальної за електрогосподарство при вчиненні відповідачем дій щодо підключення електропостачання, який підтверджується актами про недопуск, про відмову від відновлення електропостачання та про відмову від підпису, що були складені 26 липня 2018 року;

4) неможливість виконання судового рішення у господарській справі №909/315/17 та заборона на постачання електричної енергії для AT «Прикарпаттяобленерго» виникла в силу змін в чинному законодавстві України, пов`язаних із прийняттям Закону України «Про ринок електричної енергії», і жодним чином не пов`язане із волевиявленням AT «Прикарпаттяобленерго» на вчинення тих чи інших юридично-значимих дій.

Вищевикладене свідчить про те, що для застосовувати вимог Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, щодо відновлення постачання електричної енергії для виконання судового рішення у справі № 909/315/17 немає підстав, оскільки норми даного нормативно-правового акту застосовуються виключно в межах договірних відносин з розподілу електричної енергії, які не були предметом розгляду у господарській справі № 909/315/17.

27.09.2020 до суду від ТзОВ «Альфабуд» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких скаржник зазначив, зокрема, таке:

1) ні господарський процесуальний кодекс, ні сучасна судова практика не передбачають можливості повторного звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. При цьому, постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 вже вирішувалося питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

2) в силу судового рішення у справі №909/315/17 у відповідача наявний обов`язок відновити постачання електричної енергії, а не постачати її. Такий обов`язок не визнано припиненим ні судовим рішенням у справі №909/500/19, ні жодним іншим документом.

В судове засідання 27.08.2020 скаржник не забезпечив участі свого представника, попри те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце даного судового розгляду. Клопотань про відкладення розгляду справи, а також про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, до суду не надходило.

З огляду на наведене, а також на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги у даній справі по суті, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо здійснити без скаржника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 3 вказаної статті 327 визначено, що наказ є виконавчим документом.

Як було зазначено вище, на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 у справі №909/315/17, 17 серпня 2017 року Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ про зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківський РЕМ відновити постачання електричної енергії згідно договору №2402833-Б від 25.06.2013.

Відповідно до статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В даній ситуації заявник, як на підставу визнання спірного наказу таким, що не підлягає виконанню, вказує на припинення з 01.01.2019 його зобов`язання щодо постачання електричної енергії згідно договору №2402833-Б від 25.06.2013 на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.07.2019 у справі №909/500/19, яке було залишене в силі постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019.

Таким чином, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.07.2019 року у справі №909/500/19 свідчить про припинення з 01.01.2019 зобов`язання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" щодо постачання електричної енергії згідно договору №2402833-Б, що, в свою чергу, є підставою згідно ст. 328 ГПК України для визнання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2017 року у справі №909/315/17 таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, колегія суддів відхиляє наступні доводи апелянта:

1) про те, що постановивши оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався виключно формальними обставинами, допустив надмірний формалізм, перешкодив ефективному захисту порушених прав та інтересів позивача, а також узаконив ухиляння відповідача від виконання судового рішення.

Колегія суддів наголошує, що попри наявність судового рішення у справі №909/315/17, яке набрало законної сили, також існує судове рішення у справі №909/500/19, яке також набрало законної сили. Обидва судові рішення, в силу ст.129-1 Конституції України, є обов`язковими до виконання.

Зважаючи на предмет спору в обох справах та на те, що обидві справи стосуються виконання ПАТ "Прикарпаттяобленерго" зобов`язань згідно договору №2402833-Б від 25.06.2013, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд при вирішенні спірної заяви зобов`язаний був врахувати судове рішення у справі №909/500/19, що ним і було зроблено.

З огляду на наведене, безпідставними також є й твердження скаржника про те, що незважаючи на наявність судового рішення у справі №909/500/19, у відповідача продовжує існувати обов`язок виконати взяті на себе зобов`язання, навіть за умови їх припинення;

2) твердження апелянта про те, що у даній справі вже вирішувалося питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, що робить неможливим повторний розгляд цього питання.

Однак, як зазначалося вище, раніше подана відповідачем у даній справі заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, містила інші підстави для її подання, а, отже, не може вважатися аналогічною та такою, що подана повторно. В той же час, Господарський процесуальний кодекс України не обмежує сторін щодо звернення із заявами такого характеру, які, однак, ґрунтуються на інших підставах;

3) твердження апелянта про те, що в силу судового рішення у справі №909/315/17, у відповідача наявний обов`язок відновити постачання електричної енергії, а не постачати її, а також про те, що дії відповідача з відновлення постачання електроенергії позивачу не можуть вважатися складовим постачання електричної енергії, а мають ознаки допоміжних дій з транспортування електричної енергії.

Як зазначалося вище, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 та наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 17.08.2017 у даній справі чітко вказують на обов`язок ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківський РЕМ відновити постачання електричної енергії згідно договору №2402833-Б від 25.06.2013.

Таким чином, з огляду на наявність чіткої вказівки на спосіб захисту порушених прав (відновлення постачання електричної енергії) та на його підставу (договір №2402833-Б від 25.06.2013), у вказаних судових рішеннях не йдеться про просте «під`єднання уповноваженими працівниками відповідача кабелю постачання електроенергії та встановлення запобіжників у ВРП-04», як це намагається подати скаржник.

Колегія суддів відхиляє також посилання скаржника на положення Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, оскільки між сторонами даної справи не існує договірних відносин з розподілу електричної енергії.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2020 у справі №909/315/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Альфабуд- без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 03.09.2020.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік