ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" вересня 2020 р.Справа № 922/3268/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, м. Первомайськ в інтересах держави, в особі Врадіївської районної ради Миколаївської області, смт. Врадіївка (перший позивач); Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області, смт. Врадіївка (другий позивач) та Комунального некомерційного підприємства "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області, смт. Врадіївка (третій позивач)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп", м. Київ
про стягнення 99333,78 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області (далі - прокурор) звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави, в особі Врадіївської районної ради Миколаївської області (далі - перший позивач); Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - другий позивач) та Комунального некомерційного підприємства "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області (далі - третій позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь третього позивача безпідставно набуті кошти в сумі 99333,78 грн. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 у справі №915/346/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.04.2019, визнано недійсними додаткові угоди №2 і №3 від 19.01.2018 до договору №17-221/1 постачання природного газу від 29.12.2017, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп", внаслідок чого відповідачу були безпідставно перераховані грошові кошти у розмірі 99333,78 грн., які прокурор й просить повернути. Судові витрати з оплати судового збору прокурор просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.10.2019 позовну заяву повернуто прокурору без розгляду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 ухвалу господарського суду Харківської області від 15.10.2019 скасовано, а справу направлено до господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 ГПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї доказів, станом на час подання позовної заяви до суду - 07.10.2019, місцезнаходження відповідача було: 61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, оф. 1002.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (далі - ідентифікаційний код); місцезнаходження юридичної особи.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Звертаючись з даним позовом до суду прокурор керувався ч. 1 ст. 27 ГПК України (позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням відповідача).

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та перевіряючи позовну заяву на відповідність її статтям 20, 27-30, 162, 164, 172 ГПК України, судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру, станом на 04.09.2020 місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" () є: 03148, м. Київ, вул. сім`ї Сосніних, 3.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ГПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Проте, позовна заява Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області господарським судом Харківської області до свого провадження не приймалась, а була повернута ухвалою суду від 15.10.2019 без розгляду, провадження у справі №922/3268/19 не відкривалось.

Згідно із статтею 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Таким чином, складова верховенства права, закріплена у пункті 1 статті 6 Конвенції, передбачає, зокрема, розгляд справи належним судом, в даному випадку - судом, до територіальної юрисдикції якого відноситься поданий господарський позов.

Згідно статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Таким чином, з огляду на те, що місцезнаходженням відповідача на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, є: 03148, м. Київ, вул. сім`ї Сосніних, 3, дана позовна заява за територіальною підсудністю повинна бути направлена до господарського суду м. Києва не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 29, 31, 232 -235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави, в особі Врадіївської районної ради Миколаївської області; Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області та Комунального некомерційного підприємства "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" про стягнення 99333,78 грн., разом з додатками, передати за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 04 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Погорелова