ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2492/20

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» від 25.08.2020 про забезпечення позову у справі № 911/2492/20

за позовом акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», м. Київ,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вавілон Компані», м. Бровари Київської області

про стягнення 1 820 000,00 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

позивач - акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» звернулось до господарського суду Київської області з позовом від 25.08.2020 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Вавілон Компані», в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у вигляді неповернутого авансу у розмірі 1 820 0200,00 грн., сплаченого позивачем за договором підряду від 10.01.2020 № 10012020 на виготовлення вбудованих меблів. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором підряду від 10.01.2020 № 10012020 на виготовлення вбудованих меблів та додаткової угоди від 21.02.2020 № 1 до цього договору і специфікацій до них, в частині виготовлення виробів та/або меблевих виробів, що складається з 5 етапів робіт: заміри та погодження сторонами специфікацій та графічного зображення; виготовлення товару; поставка та відвантаження в розібраному вигляді товару на адресу, вказану в даному договорі; монтаж товару; повідомлення замовника та прийняття результатів робіт сторонами, шляхом підписання актів прийому-передачі виконаних робіт.

Позивач твердить, що що 10.01.2020 між позивачем та відповідачем був укладений договір підряду від 10.01.2020 № 10012020 на виготовлення вбудованих меблів, на виконання умов якого позивачем за платіжними дорученнями від 17.01.2020 №№ 365, 366 було перераховано відповідачу аванс в загальному розмірі 1 820 000,00 грн. У відповідності до договору відповідач повинен був виконати заміри та погодити із замовником специфікацію та графічне зображення меблів.

Відповідачем не було оформлено та погоджено з позивачем як замовником графічне зображення, у якому мав бути визначений перелік меблів, що мав виготовити виконавець, не була здійснена передача замовнику розібраних меблів за актом приймання-передачі на відповідальне зберігання, натомість 09.07.2020 від відповідача надійшов лист від 03.07.2020 з доданими актами прийому-передачі виробів.

У зв`язку із порушенням відповідачем умов договору позивач 31.07.2020 направив відповідачу повідомлення про відмову від договору з вимогою відшкодувати збитки, а саме кошти за оплачений та не отриманий товар, яке повернулося на адресу позивача з відміткою про відмову від отримання.

З огляду на викладене позивач, посилаючись на ст. 530, 651, 849 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 1 820 000,00 грн. авансу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2492/20 позовну заяву від 25.08.2020 акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/2492/20, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28.09.2020.

Крім того, 28.08.2020 позивач звернувся до господарського суду із заявою від 25.08.2020 про забезпечення позову, в якій просив господарський суд застосувати заходи забезпечення за позовом акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» до товариства з обмеженою відповідальністю «Вавілон Компані» про стягнення (повернення авансового платежу) 1 820 000,00 грн., а саме накласти арешт на грошові кошти відповідача в розмірі 1 820 000,00 грн. до моменту вирішення справи по суті.

Заява обґрунтована тим, що поведінка відповідача (відмова від отримання поштового відправлення від позивача, систематичне ігнорування звернень, листів та претензій, відсутність відповідей на телефонні дзвінки, тривале невиконання умов договору) свідчить про те, що відповідач не має на меті повертати отримані від позивача кошти за договором підряду так само, як і виконувати свої зобов`язання за договором підряду.

Таким чином, у заявника є обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову зможе суттєво ускладнити виконання рішення суду, з огляду на те, що відповідачем вже зараз здійснюються дії направлені на ускладнення ситуації, яка склалася між сторонами.

Згідно з частиною 1, 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 144 Господарського процесуального кодексу України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Дослідивши подану заяву та додані до неї докази, суд вважає її такою, що не належить до задоволення з наступних підстав.

Умовою застосування судом заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що спірне майно, наявне на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві або іншим особам вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову мають бути адекватними, співмірними та відповідати суті позовних вимог, на забезпечення яких вони вживаються.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 ГПК України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на недобросовісність та потенційну неможливість виплати відповідачем грошових коштів у розмірі суми боргу не свідчить про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заявником не наведено жодних обставин, та не подано жодних доказів на підтвердження реального існування таких обставин, які б свідчили про відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю «Вавілон Компані» коштів для задоволення вимог заявника та виконання рішення суду про стягнення коштів, та/або доказів вчинення дій до виведення активів із свідомою метою унеможливити виконання судового рішення.

Заявником не наведено жодних обставин та не подано жодних доказів на підтвердження реального існування таких обставин, які б свідчили, що без вжиття заходів забезпечення позову реальне виконання судового рішення в подальшому стане неможливим.

Крім того, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову заявником не надано пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статтею 14 Господарського процесуального кодексу України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України), про що йдеться в положеннях частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України та постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17.

Враховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено належних доказів на підтвердження своїх вимог, викладених у заяві про забезпечення позову, не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим заява акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» про забезпечення позову не належить до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 136 - 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Заяву акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської» від 25.08.2020 про забезпечення позову у справі №2492/20 залишити без задоволення.

Ухвала господарського суду про відмову у забезпеченні позову в порядку частини 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 255 та частини 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 31.08.2020

Суддя О.В. Конюх