СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. Справа № 922/456/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Гончарова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокурора Харківської області (вх.№3148Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2019 у справі №922/456/19 (повний текст рішення підписано 19.09.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Шарко Л.В., суддя Байбак О.І., суддя Лаврова Л.С. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, м.Харків,

до 1.Приватного акціонерного товариства "Альянс", м.Київ,

2.Приватного акціонерного товариства "Зміївська овочева фабрика", смт.Слобожанське,

3. Акціонерного товариства "Мегабанк", м.Харків,

про визнання недійсними договорів та скасування їх державної реєстрації та розірвання договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року керівник Харківської місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі Регіонального Відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів - ПрАТ "Альянс", ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" та ПАТ "МЕГАБАНК", в якій просив: - визнати недійсним іпотечний договір №ГД-11/2008-з-1 від 28.09.2018, укладений між ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" та ПАТ "Мегабанк", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. та зареєстрований за №3664 у частині передачі нежитлової будівлі "3-2", загальною площею 897,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, номер запису по право власності 24225604 та 24214289, що розташована за адресою: Харківська область, м.Харків, вул.Літакова,1З, скасувавши його державну реєстрацію; - визнати недійсним договір купівлі - продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, серія та номер: р.№3526, виданий 27.12.2017, видавник: Малахова Г.І. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, який укладений між Приватним акціонерним товариством "Альянс" та Приватним акціонерним товариством "Зміївська овочева фабрика", скасувавши його державну реєстрацію; - визнати недійсним договір купівлі - продажу 1/2 частини нежитлової будівлі, серія та номер: р.№3541, виданий 28.12.2017, видавник: Малахова Г.І. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, який укладений між Приватним акціонерним товариством "Альянс" та Приватним акціонерним товариством "Зміївська овочева фабрика", скасувавши його державну реєстрацію; - розірвати договір купівлі - продажу від 06.07.2006 №1177 об`єкта незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпусу на 4 групи з плавальним басейном" за адресою: місто Харків, вулиця Самольотна (Літакова), 13, що розташований на земельній ділянці, розміром орієнтовно 0,60 га, який укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Закритим акціонерним товариством "Альянс".

Прокурор зазначає, що за результатами опрацювання інформації, отриманої Харківською місцевою прокуратурою №5 у порядку вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» з Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області, встановлено порушення вимог законодавства України під час відчуження державного майна на території Основ`янського району м.Харкова, зокрема, порушення ПрАТ "Альянс" умов договору купівлі - продажу від 06.07.2006 №1177 об`єкта незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном" за адресою: м.Харків, вул.Літакова (колишня Самольотна) №13, що розташований на земельній ділянці, розміром орієнтовно 0,60 га, який укладено між ЗАТ «Альянс» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області. Прокурор зазначає, що покупець набув право власності на спірне майно у порушення положень діючого законодавства, що підтверджується рішенням суду від 25.03.2010, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання на всій території України. На момент відчуження на користь ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» ЗАТ «Альянс» (ПрАТ «Альянс») не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення договорів купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «З-2», загальною площею 897, 2 кв.м. За результатами проведеного 26.09.2018 спеціалістом Харківської міської ради обстеження земельної ділянки по вул.Літаковій, 13, у м.Харкові, встановлено, що до теперішнього часу право користування зазначеною земельною ділянкою належним чином не оформлено. Інформація про укладені договори оренди земельної ділянки, розташованої по вул.Літаковій, 13, у м.Харкові, відсутня. Рішень міської ради щодо надання у користування та рішень щодо продажу земельних ділянок по вул.Літаковій, 13, Харківською міською радою не приймалось. ПрАТ «Альянс» відчужено нежитлову будівлю літ.«З-2», загальною площею 897,2 кв.м, із порушенням вимог пункту 5.5 договору, Закону України «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва», Закону України «Про приватизацію державного майна», наказу Фонду державного майна України від 03.05.2012 №606, які діяли на час відчуження майна, а також спірне нежитлове приміщення передано в іпотеку з порушенням норм чинного законодавства. Посилаючись на ст.216 Цивільного кодексу України, частини 3,10 ст.26 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», зазначає, що договір №1177 підлягає розірванню, а спірний об`єкт незавершеного будівництва поверненню у власність держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області. Підставами для представництва інтересів держави та звернення до суду із даним позовом прокурор зазначає те, що Фондом державного майна України як органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у відповідних правовідносинах, тривалий час захист державних інтересів у частині контролю за виконанням умов договору купівлі-продажу об`єкту приватизації державним органам приватизації, а саме: Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області належним чином не здійснюється, що відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави з метою їх захисту.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.07.2019 у даній справі відмовлено у задоволенні клопотань АТ «Мегабанк» від 12.06.2019 про роз`єднання позовних вимог та про залишення позову без розгляду (а.с.36-42, том 3).

05.08.2019 ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» звернулося до господарського суду Харківської області з заявою про застосування строків позовної даності (а.с.52-55, том 3).

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.09.2019 у справі №922/456/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції мотивував його тим, що ні прокурором, ні Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області не доведено, що внаслідок порушення ПрАТ «Альянс» умов договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області завдано такої шкоди, внаслідок якої вона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2009 у справі №11/126-08 за ПрАТ «Альянс» визнано право власності на нежитлову будівлю літера «З-2», загальною площею 897, кв.м, що розташована за адресою: вул.Літакова, 13, м.Харків, яке скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2010, та прийнято нове рішення, яким у позові ЗАТ «Альянс» відмовлено. Постанова суду апеляційної інстанції, яка набрала законної сили, мотивована тим, що ПрАТ «Альянс» не надано жодних доказів оспорювання або невизнання Харківською міською радою його права власності на майно, на яке він просить таке право визнати, у зв`язку з чим у даному випадку відсутні підстави для судового захисту зазначеного права. Після прийняття судом апеляційної інстанції вказаної постанови ні прокурор, ні інші заінтересовані особи не зверталися до державного реєстратора з приводу скасування в Єдиному державному реєстрі відомостей про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, літера «З-2», загальною площею 897,2 кв.м за ПрАТ «Альянс», і такий запис є наявним у реєстрі більше 10 років. Суд зазначив, що спірне нерухоме майно хоча і не введено в експлуатацію у передбачений законом спосіб, проте фактично є нежитловою будівлею, площею 897,2 кв.м, яка добудована, є в наявності, експлуатується та знаходиться у задовільному стані, на момент розгляду справи у суді першої інстанції власником спірної будівлі є ПрАТ «Зміївська овочева фабрика», яке є добросовісним набувачем, що у разі розірвання у судовому порядку договору купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 може призвести до порушення прав останнього на мирне володіння майном. Господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 27.12.2017 та від 28.12.2017, а також іпотечного договору №ГД-11/2008-з-1 від 28.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. 28.09.2018 за реєстровим №3664. Оскільки господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимоги щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотечного договору, тому вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги щодо скасування державної реєстрації. Стосовно вимог про розірвання договору купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 господарським судом встановлено, що ПрАТ «Альянс» у порушення положень ст.27 Закону України «Про приватизацію державного майна» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не звертався до Регіонального відділення Фонду Державного майна України за погодженням на відчуження спірного майна. ПрАТ «Альянс» відчужено спірну нежитлову будівлю у порушення вимог пункту 5.5 договору, Закону України «Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва», Закону України «Про приватизацію державного майна», наказу Фонду державного майна України від 03.05.2012 №606, які діяли на момент відчуження спірного нерухомого майна. Розглянувши подану ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» заяву про застосування до позовних вимог прокурора строку позовної давності, господарський суд встановив, що уповноваженим державним органом - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області неодноразово за результатами проведених перевірок встановлюватися порушення покупцем вимог пунктів 5.4, 5.6, 5.8 договору, про вказані порушення було відомо досить тривалий час, проте з відповідним позовом до суду з приводу розірвання цього договору Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області не зверталося. Керуючись приписами частини 3 ст.267 Цивільного кодексу України, господарський суд встановив, що заява про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, оскільки позов подано прокурором в інтересах держави в особі уповноваженого органу до відповідачів з пропуском встановленого законом строку позовної давності, який сплив 07.07.2011, що стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у відповідності до частини 4 ст.267 Цивільного кодексу України.

Прокурор з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2019 у справі №922/456/19 та ухвали нове, яким задовольнити позов прокурора. Здійснити перерозподіл судових витрат у справі. Справу розглянути за участі представника прокуратури Харківської області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 не ґрунтується на нормах матеріального права та прямо суперечить положенням законодавства, що регулює правовідносини у сфері приватизації державного майна, а також умовам самого договору, які в силу приписів ст.525, 629 Цивільного кодексу України є обов`язковими. Безпідставними, на думку прокурора, є висновки господарського суду про те, що спірне нерухоме майно фактично є нежитловою будівлею, площею 897,2 кв.м, яка добудована, експлуатується та знаходиться у задовільному стані, а, отже, не потребує доведення факт відсутності введення цієї будівлі в експлуатацію. Також вважає, що надані другим та третім відповідачами акт перевірки заставного майна, складений 05.09.2019 представниками цих же осіб та додана до акту фототаблиця прийняті судом першої інстанції у порушення частини 9 ст.80 Господарського процесуального кодексу України. Натомість матеріали справи не містять дозволу на виконання будівельних робіт, хто саме є замовником та виконавцем будівництва, доказів того, що ПрАТ «Альянс» здійснювало будівництво спірного об`єкту, не надано належним чином оформлену документацію на будівництво (реконструкцію), відсутні докази погодження та затвердження проекту будівництва компетентними органами у встановленому законодавством порядку. У порушення вимог ст.86 Господарського процесуального кодексу України господарським судом не взято до уваги наявність у відповідного територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України повноважень щодо видачі замовникам та реєстрації у встановленому порядку дозволу на виконання будівельних робіт, забезпечення реалізації встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що передбачено підпунктами 8, 9 пункту 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України. Також судом першої інстанції неправильно застосовані положення ст.328 Цивільного кодексу України. Немає доказів оформлення відповідачем 1 права користування земельної ділянки. Прокурор вважає, що строки позовної давності, встановлені ст.257 Цивільного кодексу України, дотримані, оскільки порушення права позивача, за захистом якого останній має право звернутися до суду, відбулося у грудні 2017 року з моменту укладення між відповідачами 1 і 2 спірних договорів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2019 у справі №922/456/19. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 25.11.2019 об 11:30 год. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 18.11.2019 для подання заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

30.10.2019 від АТ "Мегабанк" до суду надійшов відзив (вх.№10264) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень істотних умов договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва за адресою: м.Харків, вул.Літакова,13. Також вважає, що господарський суд правильно встановив наявність пропуску та застосував наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача.

31.10.2019 позивач звернувся до суду з поясненнями (вх.№10281) у справі, в яких зазначає, що належних документів, які б свідчили про завершення будівництва, введення його в експлуатацію, чи використання об`єкта незавершеного будівництва, введення його в експлуатацію, чи використання об`єкта незавершеного будівництва за адресою: м.Харків, вул.Самольотна,13, за цільовим призначенням першим відповідачем до Регіонального відділення як до органу приватизації, який відповідно до частини 1 ст.27 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», здійснює контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, не надавалось, що свідчить про відсутність у першого відповідача таких документів. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

01.11.2019 до суду від ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" надійшов відзив (вх.№10331) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про відсутність порушень істотних умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва за адресою: м.Харків, вул.Літакова,13. Також суд першої інстанції, урахувавши, що власник спірного нерухомого майна - ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» не є стороною договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України та ПрАТ «Альянс», у разі задоволення вимог може бути позбавлене свого законного права власності на нерухоме майно, а тому дійшов правильного висновку про невідповідність заходу втручання держави у право власності ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, принципам «пропорційності» та «справедливої рівноваги», сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. Крім того, господарський суд правильно застосував наслідки пропуску строків позовної давності до вимог позивача. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

15.11.2019 прокурор надав суду відповіді (вх.№10820, №11091) на відзиви відповідачів, в яких не погоджується з доводами відповідачів, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 зупинено провадження у справі №922/456/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18. Зобов`язано учасників справи невідкладно повідомити Східний апеляційний господарський суд про результати розгляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №912/2385/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2020 поновлено провадження у справі №922/456/19. Розгляд справи призначено на 27.08.2020 о 12:15 год.

26.08.2020 від представника ПАТ «Мегабанк» до суду надійшло клопотання (вх.№7969) про відкладення розгляду справи, в якому зазначає, що представник відповідача Виговська А.В., яка бере участь у даній справі з першого судового засідання, особисто надавала суду пояснення щодо спору, володіє матеріалами справи та ознайомлена з позицією позивача та інших осіб, не може взяти участь у судовому засіданні 27.08.2020 на 12:15 год. у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці. Також посилається на введення в Україні карантину та продовженням його до 31.08.2020, на думку представника, є поважною причиною для дотримання вимог карантину, вважає за обов`язкове та необхідне заявити клопотання про відкладення розгляду справи, не проводити розгляд справи за відсутності представника АТ «Мегабанк». До клопотання надано копію витягу з наказу №145 від 31.07.2020 про надання відпустки Виговській А.В.

27.08.2020 від позивача до суду надійшло клопотання (вх.№7992) про заміну назви, в якому просить замінити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області на його правонаступника - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях. До клопотання надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо РВ ФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях, копії наказів Фонду державного майна України №467 від 16.05.2019, №156-р від 17.05.2019; №639 від 02.07.2019; копію Положення про Регіональне відділення; копію Положення про юридичний відділ Регіонального відділення; копію наказу Регіонального відділення №32-к від 27.06.2019, копію посадової інструкції.

У судовому засіданні 27.08.2020 представник позивача підтримав клопотання про заміну назви позивача, зазначивши, що згідно з наказом Фонду державного майна України №467 від 16.05.2019 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» установлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області. Регіональні відділення Фонду державного майна України, які реорганізовуються шляхом злиття згідно з пунктом 1 цього наказу, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до видання наказу Фонду державного майна України про можливість забезпечення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях здійснення повноважень та виконання функцій.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 13.05.2020, за ідентифікаційним кодом 43023403 значиться юридична особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу (частина 1). Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив (частина 2).

З огляду на викладене, ураховуючи, що позивач у даній справі змінив назву юридичної особи та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, є правонаступником усіх прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, судом задоволено клопотання представника позивача про заміну назви позивача та вважати правильним найменування сторони позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника АТ «Мегабанк» про відкладення розгляду справи, зазначає таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 (з урахуванням змін і доповнень) судочинство в Україні на час ухвалення цієї постанови здійснюється в умовах карантину.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Харкові).

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Участь представників учасників справи у засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою згідно із законом (статті 202, 216 Господарського процесуального кодексу України); не визнавалася вона такою й судом.

При цьому представник АТ «Мегабанк» Виговська А.В не наводить обґрунтування неможливості участі в судовому засіданні іншим представником (у суді першої інстанції інтереси АТ «Мегабанк» представляв адвокат Черкасов І.Р.)

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не обмежено кількість представників сторони.

Провадження у даній справі поновлено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2020, яку завчасно направлено усім учасникам справи, та отримано АТ «Мегабанк» 03.08.2020 (а.с.15, том 5). Представник АТ "Мегабанк" -адвокат Виговська А.В., заздалегідь знала про неможливість прибуття у судове засідання 27.08.2020 (згідно з наказом №13 від 31.07.2020 їй було надано щорічну відпустку з 12.08.2020 по 28.08.2020).

Ураховуючи вказані обставини, у разі якщо АТ «Мегабанк» вважав необхідною участь свого представника у судовому засіданні 27.08.2020 у справі №922/456/19, мав можливість надати право представляти інтереси АТ "Мегабанк" іншому представнику.

Крім того, колегія суддів зазначає, що само по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів.

Згідно з частиною 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

На виконання Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду може бути здійснено за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

Таким чином, АТ «Мегабанк», бажаючи взяти участь у судовому засіданні, проте не маючи такої можливості у зв`язку з карантинними заходами, відповідно до приписів статті 197 Господарського процесуального кодексу України мало право взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні суду, а також поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Проте відповідного клопотання заявлено не було.

Ураховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, позиція АТ «Мегабанк» викладена у відзиві на апеляційну скаргу, виходячи зі змісту статей 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника АТ "Мегабанк" про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 27.08.2020 прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача погоджується з доводами прокурора, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання не з`явився представник ПрАТ «Альянс», ухвала Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2020 про поновлення провадження у даній справі була направлена ПрАТ «Альянс» за адресою: 01021, м.Київ, вул.Михайла Грушекського, 28/2, приміщення 43, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з довідкою АТ «Укрпошта» «не знаходиться».

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 Господарським процесуальним кодексом України, а також, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та повноту встановлення відповідність їх наданим доказам, встановила таке.

06.07.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (продавець) та Закритим акціонерним товариством "Альянс" (ПрАТ "Альянс" (покупець) укладено договір купівлі - продажу № 1177 об`єкта незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном" за адресою: місто Харків, вул. Самольотна (Літакова), 13, який 06.07.2006 посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шудріковим І.О., зареєстрований у реєстрі за №1202 та згідно з пунктом 13.2 договору вступив у дію з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації (далі по тексту - спірний договір від 06.07.2006).

Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном", за адресою: місто Харків, вулиця Самольотна, 13, який розташований на земельній ділянці розміром 0,60 га, а покупець зобов`язується прийняти об`єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну, обумовлену цим договором. Земельна ділянка окремо не виділена. Питання відведення, оренди або приватизації земельної ділянки під об`єктом вирішується самостійно покупцем згідно з чинним законодавством. Допускається зміна первісного призначення об`єкта (далі по тексту - спірний об`єкт незавершеного будівництва).

Протоколом аукціону від 30.06.2006 визначено ціну продажу зазначеного об`єкта незавершеного будівництва, яка з урахуванням ПДВ склала 435 тис. грн; розрахунок за нього здійснюється шляхом безготівкового перерахування усієї суми (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору право власності на об`єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання - передачі об`єкта.

Відповідно до розділу 5 договору сторони погодили обов`язки покупця, а саме:

В установлений договором термін сплатити вартість продажу об`єкта незавершеного будівництва (пункт 5.1 договору).

В установлений цим договором термін прийняти об`єкт незавершеного будівництва (пункт 5.2 договору).

Протягом двох років з дати нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору вжити заходів згідно з чинним законодавством щодо переоформлення права замовника і права користування земельною ділянкою під об`єктом з відповідною місцевою радою (пункт 5.3 договору).

Завершити будівництво та введення об`єкта в експлуатацію протягом 5 (п`яти) років з дати нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору (пункт 5.4 договору).

Не проводити відчуження об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташованій цей об`єкт, до моменту здійснення повних розрахунків за об`єкт, завершення будівництва та ведення об`єкта в експлуатацію (пункт 5.5 договору).

Надавати покупцем продавцю необхідні матеріали, відомості, документи тощо про виконання умов цього договору (пункт 5.6 договору).

Забезпечити виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови об`єкта та подальшого введення в експлуатацію (пункт 5.7 договору).

У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки при наявності відповідних обґрунтувань та рішення відповідної місцевої ради строки завершення будівництва можуть бути змінені шляхом укладання додаткової угоди (пункт 5.8 договору).

Згідно з розділом 6 договору визначено обов`язками продавця. Зокрема, згідно з пунктом 6.1 договору продавець зобов`язаний: передати покупцю об`єкт незавершеного будівництва у встановлений у цьому договорі термін (пункт 6.1.1 договору). Контролювати виконання умов цього договору до повного виконання покупцем усіх його зобов`язань (пункт 6.1.2 договору).

У разі порушення строку оплати за об`єкт приватизації покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,5 відсотків від несплаченої суми за кожний день прострочення (пункт 7.1 договору).

У разі невиконання покупцем умов, які передбачені пунктами 5.1-5.7 цього договору, продавець має право в установленому порядку на розірвання договору, стягнення завданих збитків у цінах, діючих на момент розірвання договору, та повернення об`єкта незавершеного будівництва у державну власність за рішенням суду (пункт 7.3 договору).

18.01.2012 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та ПАТ «Альянс» укладено договір про зміни № 1 до договору №1177 від 06.07.2006, який передбачав внесення змін до пункту 5.3 договору купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 у частині переоформлення права користування земельною ділянкою під об`єктом в термін до 06.07.2013. Відповідно до пункту 1.1 договору №1177 (зі змінами) купівлі-продажу від 06.07.2006 зазначений об`єкт, розташований на земельній ділянці розміром орієнтовно 0,60 га (а.с.37-39, том 1).

ЗАТ "Альянс" сплатило на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області вартість об`єкта незавершеного будівництва, яка з урахуванням ПДВ склала 435 тис. грн, що не заперечується відділенням.

Актом приймання-передачі Фонд державного майна України по Харківській області передав ЗАТ "Альянс" обумовлений договором об`єкт незавершеного будівництва.

З матеріалів справи також убачається, що протягом 2009-2010 років був судовий спір про визнання права власності. Так, рішенням господарського суду Харківської області від 08.01.2009 у справі № 11/126-08 за ПрАТ "Альянс" визнано право власності на нежитлову будівлю, літера "3-2", загальною площею 897,2 кв.м, що розташована за адресою: місто Харків, вулиця Літакова, 13 (а.с.55-58, том1).

На підставі вказаного рішення суду КП "ХМБТІ" 02.02.2009 проведено реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, літера "3-2", загальною площею 897,2 кв.м, за ПрАТ "Альянс" (реєстраційний номер 24357492).

Постановою Вищого господарського суду України від 17.09.2009 у справі №11/126-08 за заявою прокурора рішення господарського суду Харківської області від 08.01.2009 скасовано, справу направлено на новий розгляд.

За наслідками нового розгляду справи, рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2009 у справі №61/282-09 (н.р. справи №11/126-08) позовні вимоги ПрАТ "Альянс" задоволено та визнано за ПрАТ "Альянс" право власності на нежитлову будівлю, літера "3-2", за адресою: місто Харків, вулиця Літакова,13, загальною площею 897,2 кв.м.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2010 у справі №61/282-09 рішення господарського суду Харківської області від 30.09.2009 скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові ЗАТ "Альянс", відмовлено.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" від 18.01.2018 №2269-УІІІ контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації. Порядок здійснення контролю за виконанням зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, затверджує Фонд державного майна України.

З матеріалів справи убачається, що позивачем здійснювались відповідні заходи щодо контролю за виконанням спірного договору купівлі-продажу від 06.07.2006. Так, згідно з листом за вих.№13-3651 від 05.07.2013 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області повідомило про заплановану перевірку на ІІІ квартал 2013 року та запропонувало ПрАТ «Альянс» у термін до 25.07.2013 надати до відділу контролю договорів купівлі-продажу документи, що підтверджують виконання умов договору купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 (а.с.90, том 1).

Відповідно до листа за вих.№13-4663 від 05.09.2013 Регіональним відділенням Фонду державного майна України спільно з представниками ПрАТ «Альянс» 30.08.2013 проведено перевірку виконання умов договору купівлі-продажу безпосередньо за місцем розташування спірного об`єкта, за результатами якої складено відповідний акт та направлено ПрАТ «Альянс» (а.с.91, том 1).

З листів Регіонального відділення за вих.№13-5393 від 19.11.2014, за вих.№13-6018 від 23.12.2014, за вих.№13-4624 від листопада 2015, за вих.№28-5439 від грудня 2015, за вих.№41-5182 від жовтня 2016 убачається, що відділенням проводились перевірки, за результатами яких складалися відповідні акти про неналежне виконання ПрАТ «Альянс» умов договору купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 (а.с.93-96, том 1).

Поточна перевірка РВ ФДМУ по Харківській області проводилась і 18.12.2017, за результатами якої встановлено не виконання пункту 5.8 договору №1177 від 06.07.2006 та неналежне виконання пунктів 5.3, 5.7 договору, про що повідомлено ПрАТ "Альянс" листом від 29.12.2017 №47-7058.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області у листі за вих.№47-6278 від 01.10.2018 на адресу ПрАТ «Альянс» зазначало, що термін здійснення виконання умов договору від 06.07.2006 №1177 закінчився 06.07.2013, додаткова угода щодо продовження строків будівництва об`єкта не укладалась. Згідно з графіком перевірок виконання умов договорів купівлі-продажу вищезазначений договір підлягає перевірці у ІVкварталі 2018 року. Відділення запропонувало до 25.10.2018 надати до відділу управління державним майном документи, що підтверджують виконання умов вищезазначеного договору. У разі, якщо документи не будуть надані у визначений термін, умови договору будуть вважатись не виконаними та регіональне відділення вирішуватиме питання, пов`язані з виконанням умов договору та проведенням перевірки у судовому порядку згідно з чинним законодавством (а.с.53, том 1).

Листом за вих.№47-7611 від 20.11.2018 Регіональним відділенням попереджено ПрАТ «Альянс» про проведення перевірки 30.11.2018 о 10:00 годині (а.с.54, том 1).

30.11.2018 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області відповідно до графіку проведення перевірок виконання умов договорів купівлі-продажу, затвердженим наказом регіонального відділення від 26.09.2018 №2014, проведено поточну перевірку виконання умов договору зі змінами, внесеними договором про зміни від 18.01.2012 №1, за наслідками якої складено акт №20, яким встановлено, що покупцем не виконано пункти 5.4, 5.5, 5.6, 5.8 договору, що у силу положень частини 3 ст.26 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" є однією з підстав для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації у порядку, передбаченому законодавством (а.с.47-49, том 1).

В акті №20 від 30.11.2018, зокрема, встановлено:

- всупереч положень пункту 5.4 договору покупцем не надано продавцю документів щодо готовності об`єкта до експлуатації відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" від 13.04.2011;

- всупереч вимог пункту 5.6 договору не надані документи щодо вжитих заходів для підтвердження виконання умов, передбачених пунктами 5.3, 5.7 договору;

- пункт 5.5 договору не виконується, покупцем - ПрАТ «Альянс» здійснено відчуження об`єкта без погодження з регіональним відділенням;

- на виконання вимог пункту 5.8 договору покупець до продавця з питанням щодо продовження строків виконання зобов`язань не звертався.

В акті №20 зазначено, що ПрАТ "Альянс" документи щодо переоформлення права користування земельною ділянкою під об`єктом на момент перевірки Регіональному відділенні Фонду Державного майна не надавались (а.с.49, том 1).

Вказаний акт поточної перевірки від 30.11.2018 направлений ПрАТ «Альянс» листом за вих.№47-7995 від 03.12.2018 (а.с.65-66, том 1).

Відповідно до доповнення від 07.12.2018 до акту поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва «Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном» від 06.07.2006 №1177 зі змінами, внесеними договором про зміни від 18.01.2012 №1, зазначено, що на момент проведення перевірки встановлено, що покупцем - ПрАТ «Альянс» здійснено відчуження об`єкта незавершеного будівництва без погодження з регіональним відділенням, інформація, необхідна для встановлення відчуження об`єкта приватизації за договором купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 (зі змінами) була взята з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.64, том 1).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Державний реєстр) станом на 07.12.2018 приватним нотаріусом 27.12.2017 та 28.12.2017, рішення №39021796, №39034150,внесено відомості до Державного реєстру про право приватної спільної часткової власності (1/2 частки) ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" на об`єкт нерухомого майна №101 - нежитлова будівля літ."3-2", загальною площею 897,2 кв.м, об`єкт нежитлової нерухомості (надалі - спірне майно) (а.с.70-73, том 1).

Матеріалами справи підтверджується, що між ПрАТ "Альянс" (відповідач - 1) та ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" (відповідач -2) укладено договори купівлі-продажу частини нежитлової будівлі №3526 від 27.12.2017 та №3541 від 28.12.2017 (а.с.76-81, том 1).

Згідно з пунктом 1 договору №3526, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 27.12.2017 у реєстрі за №3526, продавець передає у власність покупцю, а останній приймає 1/2 частину нежитлової будівлі, літ."3-2", загальною площею 897,2 кв.м, що розташована за адресою: місто Харків, вулиця Літакова, 13, та сплачує за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 2 вказаного договору майно, зазначене у пункті 1 даного договору, належить продавцю на праві приватної власності згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього, що зареєстровано КП "ХМБТІ" 14.08.2008, реєстраційний номер 24357492.

У пункті 3 договору зазначено, що відповідно до Звіту про оцінку майна, виданого TOB "Верітас Епрайзер" (сертифікат №841/15, виданий ФДМ 03.11.2015), його ринкова вартість становить 3030986,40 грн з ПДВ, а, відповідно, вартість відчужуваної частини нежитлової будівлі становить - 1515493,20 грн з ПДВ.

Згідно з пунктом 1 договору №3541, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 28.12.2017 у реєстрі за №3541, продавець передає у власність покупця, а останній приймає 1/2 частину нежитлової будівлі літ."3-2", загальною площею 897,2 кв.м, що розташована за адресою: місто Харків, вулиця Літакова, 13 та сплачує за нього певну грошову суму.

У договорі №3541 пункти 2 та 3 викладені аналогічно цим же пунктам як і у договорі №3526.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 26.09.2019 головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради у порядку ст.189 Земельного кодексу України проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м.Харків, вул.Літакова, 13, якою встановлено, що рішенням Харківської міської ради від 22.02.2012 №625/12 ПАТ «Альянс» надано в оренду строком до 01.02.2017 земельну ділянку, площею 3,5103 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення по вул.Літаковій, 13 (кадастровий номер :14:007:0064) у межах, які визнанні актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості, реєстраційний №119/10 від 29.03.2010 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі, яка задіяна в здійсненні товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування овочів відкритого ґрунту). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.09.2018 №139127251 право власності на нежитлову будівлю літ.«З-2», загальною площею 897,2 кв.м, по вул.Літаковій, 13, у м.Харкові, зареєстроване за ПАТ «Зміївська овочева фабрика» на підставі договорів купівлі-продажу від 27.12.2017 №3526, від 28.12.2017 №3541. Право користування земельною ділянкою на теперішній час належним чином не оформлено (а.с.102, том 1).

З матеріалів справи також убачається, що у подальшому між ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" (іпотекодавець) (відповідач-2) та ПАТ "Мегабанк" (іпотекодержатель) (відповідач-3) 28.09.2018 укладено оспорюваний у цій справі іпотечний договір №ГД-11/2008-з-1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. та зареєстрований за №3664 (а.с.82-89, том 1).

Згідно з пунктом 1.2 зазначеного договору, предметом іпотеки є:

- нежитлова будівля "3-2", загальною площею 897,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, номер запису по право власності 24225604 та 24214289, що розташована за адресою; Харківська область, м.Харків, вул.Літакова, 1З (надалі - предмет іпотеки-1) (спірний предмет іпотеки);

- операторна складу ГСМ літ."G-1", загальною площею 38.6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно 17, номер запису про право власності 24226615 та 24202355, що розташована за адресою: Харківська обл., Зміївський район, смт. Слобожанське (колишнє Комсомольське), Балаклійське шосе, будинок 17-а (надалі-предмет іпотеки-2).

У договорі №ГД-11/2008-з-1 від 28.09.2018 зазначено, що предмет іпотеки-1 належить іпотекодавцю на підставі договорів купівлі-продажу частини нежитлової будівлі №3526 та №3541, укладені 27.12.2017 та 28.12.2017 між ПрАТ "Альянс" та ПрАТ "Зміївська овочева фабрика".

Згідно з пунктом 5.1 іпотечного договору № ГД-11/2008-з-1 від 28.09.2018 у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем та/або боржником основного зобов`язання, а також інших підстав, передбачених чинним законодавцем України, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому законодавством України.

З огляду на вище встановлені обставини у справі, колегія суддів зазначає, що під час розгляду судових справ про визнання права власності за відповідачем-1 №11/126-08 та №61/282-09 прокурору як учаснику цих судових справ та позивачу як органу, що здійснює державний контроль у сфері приватизації щодо спірного об`єкта незавершеного будівництва (із відкритих джерел - реєстру судових рішень), а в подальшому з матеріалів перевірок протягом 2013-2018 років, стало достеменно відомо про те, що ЗАТ «Альянс» ще у 2009 році на виконання умов договору від 06.07.2006 за власний рахунок здійснено реконструкцію спірного об`єкту нерухомого майна, побудована будівля, яка складається з нежитлових приміщень підвалу, першого та другого поверху, загальною площею 897, 2 кв.м; здійснено відповідний технічний паспорт; згідно з рішенням 16 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 21.11.2007 ЗАТ «Альянс» надано в оренду земельну ділянку по вул.Літаковій, 13, загальною площею 3,5103 га, для будівництва комплексу біологічного захисту рослин зі зміною його призначення під адміністративну будівлю до 01.12.2010 (але не пізніш прийняття об`єкту до експлуатації), а в подальшому рішенням Харківської міської ради від 22.02.2012 №625/12 ПрАТ «Альянс» надано в оренду строком до 01.02.2017 земельну ділянку, площею 3,5103 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення по вул.Літаковій, 13 (кадастровий номер :14:007:0064); при цьому взагалі за відсутності будь-яких заперечень з боку Харківської міської ради як власника спірних земельних ділянок щодо добудованих приміщень, загальною площею 897,2 кв.м, і, оскільки цей спірний об`єкт нерухомості не був введений в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, позивачу у задоволенні позову у зазначених справах було відмовлено.

Разом з тим, з матеріалів цієї справи убачається, що жодних заходів протягом розумного часу з боку прокурора та органу приватизації щодо скасування у Єдиному державному реєстрі права власності на нежитлову будівлю, літера "3-2", загальною площею 897,2 кв.м, зареєстровану за ПрАТ "Альянс", не вживалося. Запис є дійсним і на момент розгляду позову прокурора з огляду на те, що відомості, які містяться у державних реєстрах прав власності, заборон тощо, мають статус достовірних для використання третіми особами до того моменту, коли вони не будуть скасовані або до них не будуть внесені зміни.

Будь-яких обґрунтувань причин тривалого невжиття заходів з боку прокурора та органу приватизації з метою захисту інтересів держави стосовно знаходження в реєстрі прав власності неправдивих відомостей щодо спірного майна не наведено ні у позові, ні в апеляційній скарзі, ні в поясненнях Регіонального відділення, ні під час розгляду справи у судовому засіданні.

Наявність зазначеного запису про право власності за ЗАТ «Альянс» на спірне майно, загальною площею 897,2 кв.м, станом на 27.11.2017, у подальшому обумовило право державному реєстратору внести відповідні відомості про перехід права власності на підставі спірних договорів купівлі-продажу від 27.12.2017 та 28.12.2017 на користь ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» та запис про забезпечення спірного майна за кредитними договорами перед АТ «Мегабанк» на підставі укладеного 28.09.2018 між банком та ПрАТ «Зміївстка овочева фабрика» договору іпотеки.

Колегія суддів вважає необґрунтованим твердження прокурора про те, що відсутні докази належного оформлення права користування земельною ділянкою з боку відповідача-1, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Земельна ділянка сформована, що підтверджується матеріалами перевірки від 26.09.2019 головного спеціаліста відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради у порядку ст.189 Земельного кодексу України, під час якої проведено обстеження земельної ділянки за адресою: м.Харків, вул.Літакова, 13, та встановлено, що рішенням Харківської міської ради від 22.02.2012 №625/12 ПАТ «Альянс» надано в оренду строком до 01.02.2017 земельну ділянку, площею 3,5103 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення по вул.Літаковій, 13, (кадастровий номер :14:007:0064) у межах, які визнанні актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості, реєстраційний №119/10 від 29.03.2010 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі, яка задіяна в здійсненні товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування овочів відкритого ґрунту).

Щодо вимог прокурора про визнання недійсними договору купівлі - продажу 1/2 частини нежитлової будівлі №3526 від 27.12.2017 та №3541 від 28.12.2017, укладених між Приватним акціонерним товариством "Альянс" та Приватним акціонерним товариством "Зміївська овочева фабрика", а також укладеного 28.09.2018 між ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" та Акціонерним товариством "Мегабанк" у забезпечення виконання за кредитними правовідносинами договору іпотеки, колегія суддів зазначає, що позивач не є стороною оспорюваних договорів купівлі-продажу та іпотеки, а тому при розгляді вимог прокурора у цій частині позову слід виходити з такого.

За правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини 3 ст.215 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст.203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 1 ст.216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом, не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння.

За змістом частини 3 ст.215 Цивільного кодексу України договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Така правова позиція Верховного Суду зазначена у постанові від 12.03.2018 у справі №910/22319/16 у подібних правовідносинах.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як правильно встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, ПрАТ "Альянс" на законних підставах за договором №1177 від 06.07.2006, який на момент розгляду справи є чинним, оскільки з позовом про його розірвання та повернення спірного об`єкту незавершеного будівництва не звертались ні прокурор, ні позивач, набуло у приватну власність об`єкт незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном" за адресою: м.Харків, вул.Самольотна, 13. Змінивши призначення об`єкту, що було обумовлено договором, у результаті добудови, загальна площа склала 897,2 кв.м, але у встановлений строк об`єкт не був введений в експлуатацію. З будь-якими позовами до суду у зв`язку з встановленими порушеннями орган приватизації не звертався, жодних передбачених договором та законодавством санкцій у зв`язку з виявленими порушеннями відповідачем-1 орган приватизації не застосовував, и про це, принаймі, під час проведення перевірки 30.08.2013 безпосередньо за місцем розташування спірного об`єкту.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що господарський суд у рішенні не висловлював позицію щодо можливості права користування добудованим спірним майном без обов`язкового введення його в експлуатацію, як стверджує прокурор, а послався на ті обставини, що саме тривала бездіяльність органу приватизації, на який безпосередньо законом покладено функцію державного контролю за спірним договором від 06.07.2006, у тому числі і за виконанням дотримання встановлених договором строків введення в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва, а також наявність у реєстрі прав власності відповідного не скасованого з 2009 року запису про право власності на спірний об`єкт, обумовили можливість укладення спірних договорів купівлі-продажу з відповідачем-2 27.12.2017 та 28.12.2017, та в подальшому і спірного договору іпотеки, визначивши ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» добросовісним набувачем спірного майна.

Звертаючись з даним позов, прокурор посилається на те, що на дату укладання договорів купівлі-продажу від 27.12.2017 та від 28.12.2017, а також договору іпотеки від 28.09.2018, спірне нерухоме майно не введено в експлуатацію у передбачений законом спосіб та власником не отримано у встановленому законом порядку дозволу від Фонду державного майна України на його відчуження, що є порушенням вимог закону та пунктів 5.4, 5.5, 5.6, 5.7, 5.8 договору №1177 від 06.07.2006.

При цьому прокурором та позивачем не зазначено, яке саме право порушене, за захистом якого звернувся прокурор в інтересах держави в особі органа приватизації, в чому полягає його порушення. Не обґрунтовано жодними належними та допустимими доказами, до яких саме наслідків для держави призвело відчуження ввідповідачем-1 власного майна без такого погодження. А, отже, лише посилання на ті обставини, що спірний об`єкт не введений в експлуатацію, та подальше відчуження відбулось без погодження позивача, колегія суддів не може узяти до уваги без належного обґрунтування порушеного права та необхідності захисту інтересів держави.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст.328 Цивільного кодексу України та погоджується з висновком господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 27.12.2017 та від 28.12.2017, а також оспорюваного договору іпотеки від 28.09 2018.

Щодо вимог про скасування державної реєстрації спірних договорів від 27.12.2017, 28.12.2017 та 28.09.2018 колегія суддів зазначає, що в позові не міститься будь-яких правових обґрунтувань щодо заявлених вимог, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у їх задоволенні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору купівлі-продажу від 06.07.2006 №1177 не ґрунтуються на нормах матеріального права та суперечать положенням законодавства, що регулює правовідносини у сфері приватизації державного майна, а також умовам самого договору.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями прокурора, виходячи з такого.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст.509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 1 ст.651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Разом з тим, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору, як істотного порушення, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою терміну "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотності порушення договору у законі зазначається термін "шкода", який слід тлумачити з урахуванням частина 2 ст.22 Цивільного кодексу України, а істотний негативний вплив на інтереси потерпілої сторони визначається виходячи з розміру завданої порушенням шкоди, який не дозволяє цій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

Відтак, суд встановлює не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, а її розмір не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення. Факт порушення договору і характер завданої цим шкоди має бути доведений стороною, яка посилається на істотність порушення.

Господарським судом правомірно встановлено, що ні прокурором, ні Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях не доведено, що внаслідок порушення ПрАТ "Альянс" умов договору купівлі-продажу №1177 від 06.07.2006 об`єкту незавершеного будівництва державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській Донецькій та Луганській областях завдано такої шкоди, внаслідок якої вона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору.

Сторонами не заперечується, що грошові кошти за договором купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва сплачені ПрАТ "Альянс" за нерухоме майно у повному обсязі. ПрАТ «Альянс» на виконання умов договору від 06.07.2006 у 2009 році за власний рахунок та з власних будівельних матеріалів здійснено реконструкцію об`єкта незавершеного будівництва - нежитлової будівлі, літера "3-2", за адресою: місто Харків, вулиця Літакова, 13, загальною площею 897,2 кв.м, шляхом виконання будівельно-монтажних та інших робіт, у результаті яких була створена нежитлова будівля, яка складається з нежитлових приміщень підвалу, першого та другого поверхів.

Згідно з пунктом 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Господарським судом правильно встановлено, що спірне нерухоме майно не введено в експлуатацію у передбачений законом спосіб, проте фактично є нежитловою будівлею, площею 897,2 кв.м, яка добудована, є в наявності, експлуатується та знаходиться в задовільному стані. Зазначені обставини ні позивачем, ні прокурором в процесі розгляді даної справи не спростовано.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наявність в Єдиному державному реєстрі відомостей про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, літера "3-2", загальною площею 897,2 кв.м, у розумінні ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідчить про офіційне визнання державою зазначеного факту.

Частиною 10 ст.26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (у діючій редакції) передбачено, що у разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню в державну (комунальну) власність.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, спірне нерухоме майно належить ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, укладеного з ПрАТ "Альянс" як продавцем, посвідченого 28.12.2017 Малаховою Г.І., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №3541, право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.12.2017; номер запису про право власності - 24225604; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2018; договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, укладеного з ПрАТ "Альянс" як продавцем, посвідченого 27.12.2017 Малаховою Г.І., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №3526, право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2017; номер запису про право власності - 24214289; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2018.

Отже, на момент укладення зазначених договорів купівлі-продажу від 27.12.2017 та від 28.12.2017 у Єдиному державному реєстрі відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно були наявні відомості про реєстрацію за ПрАТ "Альянс" права власності на спірну нежитлову будівлю, та відсутні в реєстрі будь-які обтяження щодо цього майна, а ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» сплатила за його придбання обумовлену договорами суму.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) щодо права пропорційного втручання держави на мирне володіння майном.

З огляду на те, що зобов`язання щодо оплати вартості майна за договором купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва виконані ПрАТ "Альянс" у повному обсязі, договір не розірвано та не скасовано реєстраційний запис; ураховуючи, що новий власник частин реконструйованого нерухомого майна - ПрАТ "Зміївська овочева фабрика", взагалі не є стороною договору купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва, що укладався між Регіональною філією Фонду державного майна України по Харківській області та ПрАТ "Альянс", а прокурором належним чином не обґрунтоване порушення права та необхідності захисту держави спірними правочинами, відтак убачається невідповідність заходу втручання держави у право власності ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном та дотримання принципу юридичної визначеності, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з положеннями ст.19 Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва" від 14.09.2000 №1953-111 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язковими умовами приватизації об`єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, є встановлення строку завершення будівництва об`єкта незавершеного будівництва; заборона відчуження об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, до завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію; забезпечення вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об`єкта приватизації.

У разі неможливості завершення будівництва у встановлені строки, за наявності відповідних обґрунтувань, вони можуть бути змінені за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір.

У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі - продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об`єкт приватизації у державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Відповідно до частини 5 ст.19 Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) подальше відчуження об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, можливе лише за умови збереження для нового власника об`єкта незавершеного будівництва зобов`язань, визначених договором купівлі-продажу, виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням.

Крім того, пунктом 2 ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відчуження майна, обтяжених передбаченими у цій частині зобов`язаннями, можливо виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням. Порядок надання згоди державними органами приватизації встановлюється Фондом державного майна України. У разі подальшого відчуження приватизованого об`єкта новий власник у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на цей об`єкт зобов`язаний подати до державного органу приватизації копії документів, що підтверджують перехід до нього права власності. Державний орган приватизації зобов`язаний вимагати від нового власника виконання зобов`язань, визначених договором купівлі-продажу об`єкта приватизації і застосовувати до нього у разі їх невиконання санкції згідно із законом.

Погодження органом приватизації подальшого відчуження мало здійснюватися згідно з Порядком надання державними органами приватизації згоди на подальше відчуження або передачу в заставу об`єктів, обтяжених зобов`язаннями їх власників перед державою, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.05.2012 №606, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за №807/21119 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку погодження органом приватизації подальшого відчуження об`єкта здійснюється шляхом накладання на договір подальшого відчуження поряд з підписами сторін договору резолюції "Погоджено" за підписом уповноваженої посадової особи органу приватизації відповідно до розподілу функціональних обов`язків, завіреним печаткою.

Статтею 27 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" від 18.01.2018 №2269-УІІІ встановлено, що контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації. Порядок здійснення контролю за виконанням зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, затверджує Фонд державного майна України.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до графіку проведення перевірок виконання умов договорів купівлі-продажу, затвердженим наказом регіонального відділення від 26.09.2018 №2014, 30.11.2018 проведено поточну перевірку виконання умов договору зі змінами, внесеними договором про зміни від 18.01.2012 №1, за наслідками якої складено акт № 20, в якому зазначено, що ПрАТ "Альянс" не виконано пункти 5.4, 5.5, 5.6, 5.8 договору купівлі - продажу №1177 об`єкта незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном". В акті зазначено, що останній не ввів об`єкт незавершеного будівництва в експлуатацію у передбаченому законом порядку, та всупереч вимог ст.19 Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва", ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна", наказу Фонду державного майна України від 03.05.2012 № 606 (діючих на період відчуження), пункту 5.5 договору №1177 здійснив відчуження цього об`єкта на користь ПрАТ "Зміївська овочева фабрика".

Господарським судом встановлено, що ПрАТ "Альянс" у порушення положень ст.27 Закону України "Про приватизацію державного майна" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) не звертався до Регіонального відділення Фонду Державного майна України за погодженням на відчуження спірного майна, а відтак, ПрАТ "Альянс" відчужено нежитлову будівлю, літ."3-2", загальною площею 897,2 кв.м, у порушення вимог пункту 5.5 договору №1177 від 06.07.2006, Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва", Закону України "Про приватизацію державного майна", наказу Фонду державного майна України від 03.05.2012 № 606, які діяли на час відчуження майна.

Як свідчать матеріали справи, 05.08.2019 ПрАТ "Зміївська овочева фабрика" подано заяву про застосування до позовних вимог прокурора строку позовної давності.

Відповідно до ст.256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заявлені у лютому 2019 року позовні вимоги прокурора до відповідачів ґрунтуються на порушенні ПрАТ "Альянс" умов договору купівлі-продажу №1177 об`єкта незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном" за адресою: м.Харків, вул. Самольотна (на цей час Літакова), 13, що, на думку прокурора, є підставою для розірвання цього договору.

Статтею 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Прокурор, зокрема, зазначає, що порушення ПрАТ "Альянс" умов договору відображено у акті поточної перевірки №20 від 30.11.2018 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, і саме, ознайомившись із цим актом він дізнався про наявні порушення.

Разом з тим, згідно з пунктом 5.4, 5.8 договору купівлі-продажу №1177 ПрАТ "Альянс" зобов`язався завершити будівництво та ввести об`єкт в експлуатацію протягом 5 (п`яти) років з дати нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки при наявності відповідних обґрунтувань та рішення відповідної місцевої Ради строки завершення будівництва можуть бути змінені шляхом укладання додаткової угоди. Даний договір посвідчено нотаріально в день його укладання, тобто 06.07.2006. Таким чином, завершити будівництво об`єкта та ввести його в експлуатацію ПрАТ "Альянс" мав до 06.07.2011.

Як свідчать матеріали справи, Регіональним відділенням Фонду Державного майна по Харківській області у відповідності до вимог ст.7, 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" (ст.23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Порядку контролю за виконанням умов договорів купівлі - продажу об`єктів приватизації державними органами приватизації РВ ФДМУ по Харківській області здійснювались поточні перевірки виконання ПрАТ "Альянс" умов договору купівлі - продажу (листи РВ ФДМУ по Харківській області, які направлені на адресу ПрАТ "Альянс" від 05.07.2013 №13 - 3651, від 05.09.2013 №13 - 4663, від 19.11.2014 №13 - 5393, від 23.12.2014 №13 - 6018, від 19.10.2015 №13 - 4694, від 03.12.2015 №28 - 5439, від 04.10.2016 №41 - 5182, від 30.12.2016 №41 - 7293, від 09.10.2017 №47 - 5360, від 01.10.2018 №47-6278, від 20.11.2018 №47-7611, від 29.12.2017 №47-7058, від 03.12.2018 47-7995).

02.12.2015 Регіональним відділенням Фонду Державного майна по Харківській області також складено акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №1177 об`єкта незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном" за адресою: м. Харків, вул.Самольотна (на цей час Літакова), 13, в якому зазначено про невиконання умов спірного договору, а саме: пунктів 5.3, 5.4 договору. Також у цьому акті перевірки зазначено, що він є підставою для застосування органом приватизації санкцій до ПрАТ "Альянс" згідно з вимогами чинного законодавства та умовами укладеного договору.

Таким чином, за результатами проведення попередніх перевірок Регіональним відділенням Фонду Державного майна по Харківській області неодноразово встановлювалися порушення покупцем вимог пунктів 5.4, 5.6, 5.8 договору, проте останній до суду з позовом до ПрАТ "Альянс" про розірвання договору купівлі-продажу №1177 від 06.07.2006 та повернення об`єкта незавершеного будівництва не звернулось.

Отже, колегія суддів зазначає, що з 25.03.2010 (дата набрання чинності рішення господарського суду у справі №61/282-09 про відмову ЗАТ "Альянс" у задоволенні позову про визнання права власності на спірну нежитлову будівлю) прокуратура Харківської області та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях були обізнані про обставини, встановлені рішенням суду, однак не вчиняли жодних дій аби реалізувати своє право на внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта незавершеного будівництва безпосередньо після укладання договору №1177, а також шляхом розірвання у судовому порядку договору купівлі-продажу №1177 від 06.07.2006 на підставі невиконання з боку ПрАТ «Альянс» умов договору про його будівництво та введення в експлуатацію, стягнення санкцій, передбачених цим договором, а також у разі заподіяних державі збитків.

Аналіз положень ст.256, 261 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу).

У разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідалася або могла довідатися особа, право якої порушене, чи прокурор, уповноважений звернутися до суду в інтересах держави за захистом такого права, якщо прокурор довідався чи міг довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, раніше, ніж особа, право якої порушене. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду України у постановах від 17.10.2018 у справі №362/44/17 та від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц.

Отже, відлік позовної давності починається не з тієї дати, коли довідався чи міг довідатися про порушення прокурор, а саме з дати, коли про відповідне порушення дізналася саме особа, за захистом порушеного права якої звернувся прокурор.

Європейський Суд у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зазначив про принцип юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, в даному випадку щодо застосування заходів впливу, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо юридичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у юридичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки, а в даному випадку виконання та дотримання Державою та державними органами норм щодо строків позовної давності.

Вищевказані обставини свідчать про те, що порушення з боку ПрАТ "Альянс" щодо невиконання умов договору купівлі-продажу №1177 від 06.07.2006 існувало, про що уповноваженим державним органам було відомо досить тривалий час, проте з відповідним позовом з приводу розірвання цього договору до суду ані прокурор, ані позивач не зверталися.

Частиною 3 ст.267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, господарський суд дійшов правильного висновку про наявність порушень з боку ПрАТ "Альянс", а саме: невиконання умов пунктів 5.4, 5.6, 5.8 договору купівлі-продажу №1177 від 06.07.2006 та Закону України "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва", Закону України "Про приватизацію державного майна", наказу Фонду державного майна України від 03.05.2012 №606, які діяли на час відчуження майна, пропуск прокурором в інтересах держави в особі уповноваженого органу встановленого законом строку позовної давності, та обґрунтовано задовольнив заяву ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» про застосування судом позовної давності.

Згідно з частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на те, що строк позовної давності щодо вимоги про розірвання договору купівлі - продажу від 06.07.2006 №1177 об`єкта незавершеного будівництва "Розширення дитячого комбінату на 280 місць з прибудовою корпуса на 4 групи з плавальним басейном", укладеного між РВФДМУ по Харківській області та ЗАТ "Альянс", сплив, господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаної вимоги.

Стосовно доводів апелянта про те, що господарським судом у порушення частини 9 ст.80 Господарського процесуального права прийняті документи, надані відповідачами, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 9 ст.80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З матеріалів справи убачається, що 06.09.2019 ПрАТ «Зміївська овочева фабрика» надало суду додаткові пояснення у справі у порядку частини 5 ст.161 Господарського процесуального кодексу України, до яких надало такі документи: копію технічного паспорту нежитлової будівлі, копію акту перевірки заставного майна від 05.09.2019, роздруківку фотографій (фототаблиця). Не подання у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України вказаних документів, заявник обґрунтовував тим, що питання фактичного використання спірного об`єкту нерухомості за цільовим призначенням постало у ході розгляду справи 03.09.2019, керуючись ст.42, 161 Господарського процесуального кодексу України, просило суд долучити додаткові пояснення та документи до справи та продовжити розгляд справи з їх урахуванням.

Такими ж підставами обґрунтовано АТ «Мегабанк» подання 06.09.2019 додаткових пояснень у справі та документів у підтвердження цих пояснень.

Відповідно до частини 5 ст.161 Господарського процесуального кодексу України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Надіслання додаткових пояснень та документів на підтвердження таких пояснень у справі учасникам справи в обов`язковому порядку нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

Частиною 3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:1) справу розглянуто неповноважним складом суду;2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів не убачає порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

У справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуально кодексу України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.269, 270, пунктом 1ст.275, ст.276, ст.282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2019 у справі №922/456/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.09.2020.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова