ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 вересня 2020 року Справа № 903/959/19

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Нерода В.Ю. ордер серія КС №650996 від 01.11.2019

від відповідача: н/з

від третьої особи: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/959/19 за позовом Малого приватного підприємства фірми «Ерідон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Заповіт» про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2019 Мале приватне підприємство фірма «Ерідон» надіслало на адресу суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Агро» про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення умов договору застави та вимог чинного законодавства України, а саме невиконання (погашення заборгованості) ТОВ «Моноліт-Агро» умов договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, а також не передання предмету застави у володіння заставодержателю для задоволення останнім своїх вимог за забезпеченим заставою (обтяженням) зобов`язанням шляхом продажу предмета застави третій особі.

Разом з тим, позивач у позовній заяві просив суд залучити до участі у справі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Заповіт» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою суду від 16.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Заповіт» (т.1, а.с.1).

31.01.2020 на адресу суду представник відповідача надіслав письмові пояснення, в яких зазначає, що не вбачає підстав для задоволення позову (т.1,а.с.146-147).

Представник позивача 14.02.2020 на електронну адресу суду направив письмові пояснення, щодо письмових пояснень від 31.01.2020, поданих відповідачем. В яких просить суд письмові пояснення № б/н від 31.01.2020 ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО" не брати до уваги, а справу № 903/959/19 розглядати за наявними матеріалами, без урахування поданих ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО" письмових пояснень № б/н від 31.01.2020 (т.1, а.с.164-166).

Ухвалою суду від 14.02.2020 продовжено строк підготовчого судового засідання на 30 календарних днів до 16.03.2020 (т.1, а.с.174).

Ухвалою суду від 16.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (т.1, а.с.192).

Представник відповідача 30.03.2020 подав письмові пояснення (т.1, а.с.199-207), в яких зазначив, що відповідно до договору про переведення боргу №1632/17/100 від 20.09.2018 відповідач прийняв частину боргових зобов`язань за договором поставки №1632/17/100 20.02.2017 у розмірі 875749,40 грн. Угодою про залік зустрічних вимог №1 від 20 вересня 2018 року заборгованість було погашено.

Вказує, що у п. 4 вищезазначеної угоди зазначено, що заборгованість ТОВ «МОНОЛІТ-АГРО» перед Малим приватним підприємством Фірмою «Ерідон» по Договору переведення боргу №1632/17/100 від 20 вересня 2018 року складає 0 грн.

Відповідно до Договору про переведення боргу №1632/17/100 - 002 від 25 жовтня 2018 року Відповідач прийняв частину боргових зобов`язань за Договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 у розмірі 573 049,92 грн.

Угодою про залік зустрічних вимог №2 від 30 жовтня 2018 року заборгованість було погашено. У п. 4 вищезазначеної угоди зазначено, що заборгованість ТОВ «МОНОЛІТ-АГРО» перед Малим приватним підприємством Фірмою «Ерідон» по Договору переведення боргу №1632/17/100 - 002 від 25 жовтня 2018 року складає 0 грн.

Зазначає що інших договорів про переведення боргу між позивачем та відповідачем не було, відтак заборгованості за Договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 не має.

Вказав, що не вбачає технічних описок в Договорі застави, оскільки формулювання, що Заставодавець відповідає саме за своїми обов`язками фігурує в п.п. 1.2, 3.1.4, 5.1, а не одноразово в якомусь із пунктів. Також відповідно до п. 5.1 Договору застави є чіткі обстави за яких Заставодержатель може стягнути на предмет застави.

Вважає, що підстави, як порушення СТОВ «Заповіт» умов Договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 не має.

Долучив до матеріалів справи договір про переведення боргу №1632/17/100 від 20.09.2018, договір про переведення боргу №1632/17/100- 002 від 25.10.2018, угоду про залік зустрічних вимог №1 від 20.09.2018, угоду про залік зустрічних вимог №2 від 30.10.2018.

Протокольною ухвалою від 30.03.2020 суд розгляд справи по суті відклав (т.1, а.с.211).

Ухвалою суду від 09.04.2020 продовжено строк розгляду справи по суті. Розгляд справи по суті відкладено (т.1, а.с.219-220).

Представник позивача 13.04.2020 на електронну адресу суду надіслала письмові пояснення (т.1, а.с.222-223), в яких вказала, що загальна сума боргу СТОВ «ЗАПОВІТ» перед МПП ФІРМА "ЕРІДОН" за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, яка встановлена рішенням Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 у справі №903/130/19, не сплачена та становить 4159839,39 грн.

Зазначає, що СТОВ «ЗАПОВІТ» не може виконати своє зобов`язання з оплати отриманого товару за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, МПП ФІРМА "ЕРІДОН" має всі підстави для задоволення своїх законних вимог (погашення боргу) шляхом звернення стягнення на заставне майно за договором застави рухомого майна від 23.03.2018 за реєстр.№458.

28.05.2020 представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання (т.2, а.с.8-9), в якому просить суд поновити строк та долучити до матеріалів справи докази, а саме договір про переведення боргу №1632/17/100 від 20.09.2018, договір про переведення боргу №1632/17/100- 002 від 25.10.2018, угоду про залік зустрічних вимог №1 від 20.09.2018, угоду про залік зустрічних вимог №2 від 30.10.2018.

Ухвалами суду від 28.04.2020, від 12.05.2020, від 16.06.2020, від 21.07.2020 розгляд справи відкладався у зв`язку з веденням в Україні карантину.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 344 (адреса для листування).

Ухвала суду від 21.07.2020 надіслана на електронну адресу та адресу для листування зазначену керівником товариства у письмових поясненнях (т.1, а.с.146).

Водночас, суд направив ухвалу суду від 21.07.202 на юридичну адресу відповідача: вул.Соборна, 1, м.Кропивницький, 25001, однак, не була отримана позивачем, оскільки поштове відправлення повернулось з поміткою "адресат відсутній".

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Ухвала суду від 21.07.2020, яка була направлена рекомендованим листом на юридичну адресу (улиця Михайлівська,73, місто Кропивницький, 25006) повернута на адресу суду з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній", "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Разом з цим суд вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду справи, оскільки явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Ухвала суду про призначення судового засідання розміщена в мережі інтернет на веб-сайті "Єдиний державний реєстр судових рішень України", а також інформація про графік слухання справ судом відповідно до ст.9 ГПК України постійно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на відкритість інформації щодо справи, відповідач та третя особа не були позбавлені можливості своєчасно дізнатись про дату, час і місце судового розгляду його справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, 20.02.2017 між МППФ "Ерідон" (постачальник) та СТОВ "Заповіт" (покупець) укладено договір поставки № 1632/17/100 (договір), (т.1, а.с.45-46).

Згідно п.1.1. в порядку та на умовах цього Договору постачальник зобов`язується постачити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Відповідно до п.1.2. Договору найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 2.1. ціна Товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у Додатках до цього Договору.

Згідно п. 2.2. Договору ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни Товару в іноземній валюті, який зазначено в Додатку до цього Договору, є незмінним на весь період дії цього Договору.

Пунктом 2.3. Договору сторони погодили, що загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу має видаткова накладна.

Відповідно до п.3.1. Договору, оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки Товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка Товару на підставі Рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Положеннями п. 3.3 договору передбачено, що оплата товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату, сформованого постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1 та 3.2 договору. Термін дії рахунку на оплату-складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється Постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору умови та строки поставки товару зазначаються у додатках до цього договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки.

Згідно п. 5.3. договору перехід права власності на Товар від Постачальника до Покупця, а також приймання Товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі Товару за видатковою накладною. Датою передачі Товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником Покупця. Підпис представника Покупця у видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки Покупця та свідчить про отримання Товару Покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження Товару.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання повноваженими представниками сторін та скріплення печатками та діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Між покупцем та постачальником укладені додатки до договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, якими передбачено загальну вартість товару та встановлено порядок оплати товару.

На виконання умов договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатків до нього МПП ФІРМА "ЕРІДОН" поставлено СТЗОВ "ЗАПОВІТ" товар, згідно видаткових накладних, на загальну суму 10887501,52 грн., що підтверджується реєстром позивача додатків та видатковими накладними зазначених в позові (т.1, а.с.5-7).

Враховуючи неможливість виконання СТЗОВ "ЗАПОВІТ" взятих на себе зобов`язань в строк передбачений договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, МПП ФІРМА "ЕРІДОН" та СТЗОВ "ЗАПОВІТ" 03.04.2018 уклали угоду на пролонгацію № ЕР-000220 (т.1, а.с.47-48), відповідно до якої СТЗОВ "ЗАПОВІТ" підтвердило залишок своєї заборгованості станом на 30.01.2018 перед МПП ФІРМА "ЕРІДОН" за договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього: додаток №1632/17/100/03-Н від 20.02.2017; додаток № 1632/17/100/01-ЗЗР від 24.02.2017; додаток №1632/17/100/10-Н від 24.02.2017; додаток №1632/17/100/07-Н від 23.03.2017; додаток №1632/17/100/08-ЗЗР від 28.03.2017; додаток №1632/17/100/09-МД-П від 28.03.2017; додаток №1632/17/100/10-Мд-П від 07.04.2017; додаток № 1632/17/100/11-ЗЗР від 07.04.2017; додаток №1632/17/100/12-МД-П від 20.04.2017; додаток №1632/17/100/13-ЗЗР від 20.04.2017; додаток № 1632/17/100/14-ЗЗР від 25.04.2017; додаток №1632/17/100/15-ЗЗР від 01.05:2017; додаток № 1632/17/100/16-МД-П від 01.05.2017; додаток № 1632/17/100/18-Н від 10.05.2017; додаток № 1632/17/100/19-Н від 17.05.2017; додаток № 1632/17/100/20-МД-П від 17.05.2017; додаток № 1632/17/100/21-ЗЗР від 26.05.2017; додаток №1632/17/100/22-ЗЗР від 01.06.2017; додаток № 1632/17/100/23-33P від 06.06.2017; додаток №1632/17/100/24-ЗЗР від 07.06.2017; додаток № 1632/17/100/25-ЗЗР від 12.06.2017; додаток №1632/17/100/26-ЗЗР від 15.06.2017; додаток №1632/17/100/27-Мд-П від 15.06.2017; додаток № 1632/17/100/28-ЗЗР від 20.06.2017; додаток №1632/17/100/30-33P від 03.07.2017; додаток № 1632/17/100/29-Мд-П від 04,07.2017; додаток № 1632/17/100/31 -ЗЗР від 13.07.2017; додаток № 1632/17/100/32-33P від 31.07.2017; додаток №1632/17/100/34-Мд-П від 08.08.2017; додаток № 1632/17/100/35-ЗЗР від 08.08.2017; додаток №1632/17/100/36-ЗЗР від 15.08.2017; додаток № 1632/17/100/38-ЗЗР від 13.09.2017; додаток № 1632/17/100/39-Мд-П від 15.09.2017; додаток №1632/17/100/41-Мд-П від 18.10.2017 до договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, яка з врахування умов вищезазначеного договору поставки становить 8075702,17 грн., та зобов`язалося сплатити її в строк до 01.07.2018.

Зобов`язання СТЗОВ "ЗАПОВІТ" за договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, у тому числі за угодою на пролонгацію № ЕР-000220, з оплати отриманого товару, виконані лише частково, в загальній сумі 6727662,13 грн.

Таким чином, заборгованість СТЗОВ "ЗАПОВІТ" перед МПП ФІРМА "ЕРІДОН" за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, з оплати основаної суми боргу за отриманий товар становить 4159839,39 грн., а саме за додатками:

№ 1632/17/100/07-Н від 23.03.2017р. (видаткова накладна № 18136 від 28.03.2017 поставлено товару на суму 499 400,09 грн.; видаткова накладна № 18138 від 28.03.2017 поставлено товару на суму 499 400,09 грн.; видаткова накладна № 19419 від 30.03.2017 поставлено товару на суму 90 800,02 грн.; видаткова накладна № 21733 від 03.04.2017 поставлено товару на суму 499 400,09 грн.; видаткова накладна № 21735 від 03.04.2017 поставлено товару на суму 90 800,02 грн.; видаткова накладна № 32714 від 21.04.2017 поставлено товару на суму 45 400,01 грн.), (а.с.49-55).

№ 1632/17/100/21-ЗЗР від 26.05.2017р.(видаткова накладна № 48505 від 26.05.2017 поставлено товару на суму 110 723,52 грн.; видаткова накладна № 48754 від 29.05.2017 поставлено товару на суму 249 576,06 грн.; видаткова накладна № 52404 від 07.06.2017 поставлено товару на суму 586 275,28 грн.; видаткова накладна № 54126 від 12.06.2017 поставлено товару на суму 3 299,60 грн.; видаткова накладна № 54129 від 12.06.2017 поставлено товару на суму 3 633,84 грн.), (а.с.56-61).

№ 1632/17/100/22-ЗЗР від 01.06.2017 (видаткова накладна № 52407 від 07.06.2017 поставлено товару на суму 9360,34 грн.; видаткова накладна № 54127 від 12.06.2017 поставлено товару на суму 29 070,72 грн.), (а.с.63-65).

№ 1632/17/100/23-ЗЗР від 06.06.2017 (видаткова накладна № 52413 від 07.06.2017 поставлено товару на суму 22 802,40 грн.; видаткова накладна № 52768 від 08.06.2017 поставлено товару на суму 215 049,60 грн.), (а.с.66-68).

№ 1632/17/100/24-ЗЗР від 07.06.2017(видаткова накладна № 52458 від 07.06.2017 поставлено товару на суму 40 548,24 грн.), (а.с.69-70).

№ 1632/17/100/25-ЗЗР від 12.06.2017 (видаткова накладна № 54128 від 12.06.2017 поставлено товару на суму 11 861,76 грн.), (а.с.71-72).

№ 1632/17/100/26-ЗЗР від 15.06.2017 (видаткова накладна № 55656 від 16.06.2017 поставлено товару на суму 47 369,16 грн.), (а.с.73-74).

№ 1632/17/100/28-ЗЗР від 20.06.2017(видаткова накладна № 56712 від 20.06.2017 поставлено товару на суму 17 714,16 грн.), (а.с.75-76).

№ 1632/17/100/30-ЗЗР від 03.07.2017(видаткова накладна № 58860 від 04.07.2017 поставлено товару на суму 422 268,48 грн.), (а.с.77-78).

№ 1632/17/100/31-ЗЗР від 13.07.2017 (видаткова накладна № 60235 від 14.07.2017 поставлено товару на суму 172 178,52 грн.), (а.с.79-80).

№ 1632/17/100/32-ЗЗР від 31.07.2017(видаткова накладна № 64275 від 09.08.2017 поставлено товару на суму 226 801,44 грн.), (а.с.81-82).

№ 1632/17/100/35-ЗЗР від 08.08.2017 (видаткова накладна № 64402 від 09.08.2017 поставлено товару на суму 97 814,40 грн.; видаткова накладна № 70183 від 04.09.2017 поставлено товару на суму 88 202,40 грн.), (а.с.83-85).

№ 1632/17/100/36-ЗЗР від 15.08.2017 (видаткова накладна № 66537 від 18.08.2017 поставлено товару на суму 37 647,61 грн.), (а.с.86-87).

№ 1632/17/100/38-ЗЗР від 13.09.2017(видаткова накладна № 74167 від 15.09.2017 поставлено товару на суму 147 592,80 грн.; видаткова накладна № 80621 від 19.10.2017 поставлено товару на суму 64 542,72 грн.), (а.с.88-90).

Відповідачем (покупцем) товар отримано, що підтверджується видатковими накладними, які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками.

Як вбачається із наданих позивачем додатків до договору № 1632/17/100, обов`язок з остаточної оплати відповідачем товару минув 31.10.2017; 15.11.2017 та 01.07.2018.

На підставі договору про переведення боргу №1632/17/100-002 від 25.10.2018 відповідачем виконано частину зобов`язань за додатком № 1632/17/100/21-ЗЗР від 26.05.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 на суму 169 693,98 грн.

В порушення умов договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017, з врахуванням договору про переведення боргу № 1632/17/100-002 від 25.10.2018, останнім не здійснено остаточних розрахунків за переданий товар, в зв`язку з чим у нього залишилась заборгованість перед позивачем у розмірі 4159839,39 грн.

Факт заборгованості СТЗОВ "ЗАПОВІТ" перед МПП ФІРМА "ЕРІДОН" за договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, також підтверджується рішенням Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 по справі №903/130/19, яким суд стягнув із СТЗОВ "ЗАПОВІТ" на користь МПП ФІРМА "ЕРІДОН" суму основного боргу у розмірі 4159839,39 грн., судовий збір у розмірі 62397,60 грн.

15.05.2019 Господарським судом Волинської області видано наказ про примусове виконання рішення №903/130/19-1.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості забезпечення виконання зобов`язань СТЗОВ "ЗАПОВІТ" за договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, 23.03.2018 МПП ФІРМА "ЕРІДОН" (надалі - Заставодержатель або Позивач) та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО" (надалі - Заставодавець або Відповідач) уклали договір застави рухомого майна, який був посвідчений Олєйніковою О.В., приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області та зареєстровано в реєстрі за реєстровим номером 458 (надалі - договір застави, т.1, а.с.27-33).

Відповідно до пункту 1.2. договору застави, Заставодержатель має право у разі невиконання як існуючих, так і тих що виникнуть в майбутньому зобов`язань за основним договором, одержати задоволення за рахунок вартості майна, заставленого на умовах, визначених договором застави (надалі іменується «предмет застави»), переважно перед іншими кредиторами Заставодавця.

Згідно пункту 1.3. договору застави, під «Основним договором» в договорі застави розуміється договір поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, а також додатки до нього, який був укладений між Заставодержателем (в основному договорі іменується «Постачальник») та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПОВІТ», (в основному договорі іменується «Покупець»).

Умовами пунктів 1.5. - 1.7. договору застави встановлено, що на дату укладення договору застави, розмір забезпеченої заставою вимоги згідно основного договору складає 9366975,51 грн. (дев`ять мільйонів триста шістдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень п`ятдесят одна копійка). Крім того, заставою забезпечуються і інші вимоги Заставодержателя, які передбачені та/або можуть виникнути з основного договору. Строк остаточного виконання зобов`язання по основному договору, забезпеченого заставою до 01 липня 2018 року. У випадку продовження строків виконання зобов`язань за Основним договором (шляхом укладення договорів про внесення змін до нього), дія застави, передбаченої цим Договором, зберігається до повного виконання Основного договору.

Згідно пункту 1.8. договору застави, у відповідності із Законом України "Про заставу", Заставодавець передає в заставу наступне майно (Предмет застави):

- агрегат грунтообробний «Арес», який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт-Агро »;

- сівалка універсальна «Полонез», який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт-Агро»;

- дискова борона «Фрегат-4,2», який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі- продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт-Агро »;

- глибокорозпушувач, який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт- Агро»;

- оприскувач причіпний «Титан», який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт-Агро»;

- оприскувач ОП-2000, який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12,02,2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт- Агро »;

- жатка «Джон-Дір 925», який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі- продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт-Агро»;

- зернопогрузчик ЗМ-90, який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі- продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт-Агро »;

- сівалка зернова «Астра-6», який належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі- продажу №1/02 від 12.02.2018 року, який укладений між СТзОВ «ЗАПОВІТ» та ТОВ «Моноліт-Агро».

Відповідно до пункту 1.14. договору застави, відповідно до бухгалтерської довідки №1 від 16.03.2018, предмет застави є власністю Заставодавця, обліковується у нього на балансі, балансова вартість предмету застави станом на 15.03.2018 складає 2805900,00 грн. За взаємною згодою, сторони цього договору оцінюють майно в сумі 2805900,00 грн. (два мільйони вісімсот п`ять тисяч дев`ятсот гривень) та визначають таку вартість предмета застави як заставну.

Умовою пункту 5.1. договору застави, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на майно та його реалізацію у наступних випадках:

- якщо у момент настання строку виконання Заставодавцем зобов`язань за основним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повній або частковій несплаті у встановлені строки відповідно до основного договору суми заборгованості та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені основним договором строки сум річних чи втрат, що пов`язані зі зміною курсу долара США та ЄВРО до гривні.

- незалежно від настання строку виконання Заставодавцем будь-яких зобов`язань за Основним договором - при порушені справи про банкрутство.

- незалежно від настання строку виконання Заставодавцем будь-яких зобов`язань за Основним договором - при настанні випадків зазначених в п.3.1.4 цього Договору.

Пунктом 5.2. договору застави, встановлено, що звернення стягнення на майно може відбуватися відповідно до чинного законодавства будь-яким із обраних на власний розсуд Заставодержателя наступних способів:

а) в позасудовому порядку:

- передача Заставодержателю права власності на Майно;

- продаж Заставодержателем Майна третій особі;

б) звернення стягнення на Майно на підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з тим, що загальний розмір невиконаних СТЗОВ "ЗАПОВІТ" грошових зобов`язань забезпечених заставою становив 4159839,39 грн., 04.04.2019 МПП ФІРМА "ЕРІДОН" здійснено реєстрацію звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а 29.08.2019 направлено ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО", СТЗОВ "ЗАПОВІТ" повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання вих. № 27/08 від 28.08.2019 (т.1, а.с.37-44), у якому позивач повідомив відповідача про його право впродовж тридцяти днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та отримання цього повідомлення, виконати невиконані (неналежно виконані) боржником зобов`язання з оплати товару, які забезпечені заставою.

У повідомленні зазначено про те, що у разі не виконання зобов`язання забезпеченого заставою впродовж тридцяти днів з моменту його отримання та реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави, Заставо держатель вимагає у Заставодавця передати предмет застави у володіння Заставодержателю для задовольняння останнім свої вимог за забезпеченим заставою (обтяженням) зобов`язанням шляхом продажу Предмета застави третій особі.

До повідомлень було додано витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація зміни) № 58942340 від 04.04.2019 (т.1, а.с.40).

Однак, в порушення умов договору застави та вимог чинного законодавства України, ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО" не здійснило погашення заборгованості за основним договором, а також не здійснило передання предмету застави у володіння Заставодержателю для задовольняння останнім свої вимог за забезпеченим заставою (обтяженням) зобов`язанням шляхом продажу предмета застави третій особі.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Звернення стягнення на предмет застави передбачено статтею 590 Цивільного кодексу України, статтею 20 Закону України "Про заставу" та статтями 24-26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" і здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або в позасудовому порядку.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

Відповідно ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1-2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Метою забезпечувального зобов`язання, такого як застава, є набуття кредитором (заставодержателем) переважного перед іншими кредиторами боржника (заставодавця) права задоволення своїх вимог за рахунок переданого в забезпечення зобов`язання майна боржника (предмета застави), що прямо випливає зі змісту статті 1 Закону України "Про заставу". Особливістю таких правовідносин є те, що заставодавець хоча і залишається власником переданого в заставу майна, проте на період забезпечення позбавлений правомочності розпорядження цим майном, а заставодержатель у свою чергу у випадку порушення боржником забезпеченого зобов`язання має право у будь-який момент переважно перед іншими кредиторами такого боржника задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У зв`язку з чим заставодержатель має власний пріоритетний майновий інтерес до отриманого в заставу майна боржника, який може бути реалізований ним у будь-який момент у разі порушення забезпеченого зобов`язання.

Згідно статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, та/або посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Відповідно до статті 13 Закону України "Про заставу" договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об`єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих об`єктів. Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов`язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін.

Статтею 16 ЗУ «Про заставу» передбачено право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Згідно ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Заставо держатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави (ст.23 ЗУ «Про заставу».)

Отже, судом встановлено, що на момент звернення до суду із позовом МПП ФІРМА "ЕРІДОН" реалізовано передбачений умовами договору застави та відповідними нормами Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" позасудовий порядок звернення стягнення на предмет застави, який має наслідком перехід предмета застави у володіння Заставодержателю для задовольняння останнім свої вимог за забезпеченим заставою (обтяженням) зобов`язанням шляхом продажу МПП ФІРМА "ЕРІДОН" предмета застави третій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, а саме - направлено Відповідачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання вих. № 27/08 від 28.08.2019, але Відповідач не виконав передбачені умовами договору застави зобов`язання із виконання за боржника зобов`язання з оплати товару, які забезпечені заставою, або передати предмет застави у володіння Заставодержателю для задовольняння останнім свої вимог за забезпеченим заставою (обтяженням) зобов`язанням шляхом продажу предмета застави третій особі.

Тобто, МПП ФІРМА "ЕРІДОН дотриманні всі умови повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та звернення стягнення на предмет застави, а відповідачем допущена бездіяльність, яка перешкоджає та унеможливлює реалізацію МПП ФІРМА "ЕРІДОН" порядку звернення стягнення на заставлене майно, який передбачений у договорі застави.

Доводи відповідача, щодо того, що Договором застави не передбачена відповідальність заставодавця за зобов`язаннями СТЗОВ «Заповіт» перед Позивачем, а лише за своїми зобов`язаннями, які виникають з Договору поставки та доводи, що позивач не надав доказів про будь-яку заборгованість Відповідача за Договором поставки і у Відповідача немає заборгованості перед Позивачем за Договором поставки або іншої заборгованості за іншими договорами, спростовуються наступним.

Заставодавець та Заставодержатель в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору застави, у тому числі щодо предмету договору, умови, що визначених законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін мало бути досягнуто згоди.

Договір застави укладений між ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО", як Заставодавцем та МПП ФІРМА "ЕРІДОН", як Заставодержателем, в якості забезпечення виконання зобов`язань саме СТЗОВ "ЗАПОВІТ", як Боржника, за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього (Основним договором), а тому термін «Заставодавець» в контексті умов п. 1.2. та п. 5.1. договору поставки, є технічною опискою, яка не впливає на обов`язки Заставодавця передбачені предметом договору застави та визначені Законом України "Про заставу", як і не впливає на право Заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави, у тому числі право Заставодержателя задовольнити свої вимоги в повному обсязі за рахунок заставленого майна, оскільки в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно було виконано.

Більш того, в п. 2.1.10. договору застави, Заставодавець - ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО" засвідчив, що до підписання договору застави, Заставодавець отримав (одержав) копію Основного договору з усіма додатками до нього, Заставодавець ознайомився та йому відомі й зрозумілі усі умови Основного договору та додатків до нього.

Отже, в порушення умов договору застави та вимог чинного законодавства України, ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО" не здійснило погашення заборгованості за основним договором, а також не здійснило передання предмету застави у володіння Заставодержателю для задовольняння останнім свої вимог за забезпеченим заставою (обтяженням) зобов`язанням шляхом продажу предмета застави третій особі.

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до договору про переведення боргу №1632/17/100 від 20.09.2018 відповідач прийняв частину боргових зобов`язань за договором поставки №1632/17/100 20.02.2017 у розмірі 875749,40 грн., а угодою про залік зустрічних вимог №1 від 20 вересня 2018 року заборгованість було погашено, а також, що у п. 4 вищезазначеної угоди зазначено, що заборгованість ТОВ «МОНОЛІТ-АГРО» перед Малим приватним підприємством Фірмою «Ерідон» по Договору переведення боргу №1632/17/100 від 20 вересня 2018 року складає 0 грн.

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до Договору про переведення боргу №1632/17/100-002 від 25 жовтня 2018 року Відповідач прийняв частину боргових зобов`язань за Договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 у розмірі 573049,92 грн., а угодою про залік зустрічних вимог №2 від 30 жовтня 2018 року заборгованість було погашено, а також у п. 4 вищезазначеної угоди зазначено, що заборгованість ТОВ «МОНОЛІТ-АГРО» перед Малим приватним підприємством Фірмою «Ерідон» по Договору переведення боргу №1632/17/100 - 002 від 25 жовтня 2018 року складає 0 грн.

Як зазначив відповідач, що інших договорів про переведення боргу між позивачем та відповідачем не було, відтак заборгованості за Договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 не має, підстави, як порушення СТОВ «Заповіт» умов Договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 не має, спростовується наступним.

МПП ФІРМА "ЕРІДОН" не заперечує проти того, що були укладені договори про переведення боргу № 1632/17/100 від 20.09.2018 та № 1632/17/100-002 від 25.10.2018. Більш того, МПП ФІРМА "ЕРІДОН" разом із позовною заявою та відповідними додатками, (що надсилалась відповідачу та третій особі) надало довідку вих.№28/11 від 28.11.2019, що містить інформацію з приводу зарахувань конкретних сум по додатках до договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, зокрема:

1) згідно договору про переведення боргу №1632/17/100 від 20.09.2018 було виконано частину грошових зобов`язань СТОВ «ЗАПОВІТ» з оплати товару за договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, в загальній сумі 875749,40 грн., з яких:

- 245145,30 грн. були зараховані (віднесені) Позивачем в рахунок часткової оплати за засоби захисту рослин згідно додатку №1632/17/100/11 -ЗЗР від 07.04.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017;

- 176173,80 грн. були зараховані (віднесені) Позивачем в рахунок повної оплати за засоби захисту рослин згідно додатку №1632/17100/13-ЗЗР від 20.04.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017;

- 454430,30 грн. були зараховані (віднесені) Позивачем в рахунок часткової оплати за засоби захисту рослин згідно додатку №1632/17/100/14-ЗЗР від 25.04.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017.

Оскільки товари згідно додатку №1632/17/100/11-ЗЗР від 07.04.2017 до договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, додатку №1632/17100/13-ЗЗР від 20.04.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017, додатку №1632/17/100/14-ЗЗР від 25.04.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 були оплачені, вказані додатки не були підставою позову МПП ФІРМА "ЕРІДОН", як у справі № 903/130/19 так і у справі № 903/959/19, та не входять суму основної заборгованості за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017.

2) Згідно договору про переведення боргу № 1632/17/100-002 від 25.10.2018 було виконано частину грошових зобов`язань СТОВ «ЗАПОВІТ» () з оплати товару за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, в загальній сумі 875749,40 грн., з яких:

- 390709,20 грн. були зараховані (віднесені) Позивачем в рахунок часткової оплати за засоби захисту рослин згідно додатку № 1632/17/100/11-ЗЗР від 07.04.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017;

- 12646,74 грн. були зараховані (віднесені) Позивачем в рахунок повної оплати за засоби захисту рослин згідно додатку № 1632/17/100/15-ЗЗР від 01.05.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017;

- 169693,98 грн. були зараховані (віднесені) Позивачем в рахунок часткової оплати за засоби захисту рослин згідно додатку № 1632/17/100/21-ЗЗР від 26.05.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, товари згідно додатку № 1632/17/100/11-ЗЗР від 07.04.2017 до договору поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, додатку № 1632/17/100/15-ЗЗР від 01.05.2017 до договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 були оплачені, вказані додатки не були підставою позову МПП ФІРМА "ЕРІДОН", як у справі № 903/130/19 так і у справі № 903/959/19, та не входять суму основної заборгованості за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017.

Отже, оскільки станом на день розгляду справи, зобов`язання з оплатити 4159839,39 грн. суми основного боргу за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 не виконано - відповідно відсутні будь-які підстави стверджувати про відсутність обставини за яких МПП ФІРМА "ЕРІДОН" має право звернути стягнення на заставлене майно за договором застави.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними та необгрунтованими посилання відповідача у свої поясненнях від 27.03.2020 про відсутність заборгованості за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017, оскільки положенням ст. 20 ЗУ «Про заставу» визначено, що «Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається в початковому обсязі».

На умовах договору поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 загальна вартість продукції, що була відвантажена складала 10887501,52 грн.

Проте, зобов`язання з оплати товару за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, у тому числі за угодою на пролонгацію № ЕР-000220, виконані лише частково, в загальній сумі 6727662,13 грн., як шляхом здійснення СТОВ «ЗАПОВІТ» безготівкового перерахування на користь МПП ФІРМА "ЕРІДОН" відповідних сум грошових коштів, так і шляхом заліку зустрічних вимог між МПП ФІРМА "ЕРІДОН" та СТОВ «ЗАПОВІТ», а також шляхом переведення боргу згідно договору про переведення боргу №1632/17/100 від 20.09.2018 та договору про переведення боргу № 1632/17/100-002 від 25.10.2018.

Таким чином, загальна сума боргу СТОВ «ЗАПОВІТ» перед МПП ФІРМА "ЕРІДОН" за договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, яка до тож встановлена рішенням Господарського суду Волинської області від 16.04.2019 у справі №903/130/19, не сплачена та складає 4159839,39 грн.

Оскільки СТОВ «ЗАПОВІТ» не виконало своє зобов`язання з оплати отриманого товару за договором поставки № 1632/17/100 від 20.02.2017 та додатками до нього, МПП ФІРМА "ЕРІДОН" має всі підстави для задоволення своїх законних вимог (погашення боргу) шляхом звернення стягнення на заставне майно за договором застави рухомого майна від 23.03.2018 за реєстр.№458.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 42088,51 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. В рахунок погашення зобов`язань Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт» (вулиця Михайлівська, будинок 73, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) перед Малим приватним підприємством ФІРМА "ЕРІДОН (вулиця Воздвиженська, будинок 46, село Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08143, ) за договором поставки №1632/17/100 від 20.02.2017, звернути стягнення на всі предмети застави за договором застави рухомого майна від 23.03.2018, який посвідчено Олєйніковою О.В. приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області та зареєстрований у реєстрі за № 458, встановивши спосіб реалізації предметів застави шляхом продажу предметів застави на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, за початковою ціною встановленою на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження, саме звернути стягнення на:

- агрегат ґрунтообробний «Арес», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- сівалку універсальну «Полонез», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- дискову борону «Фрегат-4,2», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- глибокорозпушувач, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу № 1 /02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- оприскувач причіпний «Титан», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- оприскувач ОП-2000, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу № 1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- жатку «Джон-Дір 925», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- зернопогрузчик ЗМ-90, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО";

- сівалку зернову «Астра-6», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на підставі Договору купівлі-продажу №1/02 від 12.02.2018, укладений між СТЗОВ "ЗАПОВІТ" та ТОВ "МОНОЛІТ-АГРО".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНОЛІТ-АГРО" (вулиця Соборна, будинок 1, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25001, ) на користь Малого приватного підприємства ФІРМА "ЕРІДОН (вулиця Воздвиженська, будинок 46, село Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08143, ) витрат зі сплати судового збору в сумі 42088,51 грн. (сорок дві тисячі вісімдесят вісім гривень п`ятдесят одна копійка).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.09.2020.

Суддя І. О. Гарбар