ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020 Справа № 917/2206/19(917/759/20)

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (39631, Полтавська область, м. Кременчук, вул.Київська, 62, )

про стягнення 390 510,00 грн.

без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - позивач, ПАТ "Укрнафта") звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 830/20 від 12.05.2020р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (далі - відповідач, ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" ) про стягнення штрафу за Договором купівлі-продажу №09/03/1543-МТР від 06.11.2018р. в розмірі 390 510,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, внаслідок чого позивач, на підставі приписів чинного законодавства та умов Договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 390 510,00 грн. штрафу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.06.2020 р. позовну заяву ПАТ "Укрнафта" прийнято до розгляду в межах справи про банкрутство №917/2206/19 ТОВ "Торговий дім "АвтоКрАЗ", і відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників провадження.

Також, зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Сторони по справі, а також учасники справи про банкрутство належним чином та завчасно повідомлені про відкриття провадження у даній справі за місцем їх реєстрації та про покладені на них обов`язки, про що свідчать поштові повідомлення та копії ухвал, що вернулися до суду (в матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на заявлені позовні вимоги не надав.

25.08.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9077 та вх. № 9014 - на електронну адресу суду). У зазначеному відзиві відповідач, з посиланням на запровадження на всій території України карантину, внаслідок якого, як вказує відповідач, він працює у досить обмеженому режимі, що перешкоджає йому своєчасно отримувати кореспонденцію, просить суд поновити йому строк для подачі відзиву на позовну заяву ПАТ "Укрнафта".

В пункті 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)2) встановлено, що суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги обставини, на які посилається відповідач, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання відповідача про поновлення строку для подачі відзиву на позов. Відзив на позов приймається судом.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує та вважає заявлені штрафні санкції занадто перебільшеними, вказуючи на те, що ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" є офіційним дилером Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (ПрАТ"АвтоКрАЗ"), що є єдиним виробником великовантажної техніки в Україні. Основною метою діяльності та джерелом прибутку відповідача є реалізація транспортних засобів марки "КрАЗ" на території держави. Автомобілі за даним Договором були реалізовані ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" на підставі Договору комісії, що укладений між ПрАТ"АвтоКрАЗ" та ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ", кінцевим вантажоодержувачем за яким є АТ "Укргазвидобування". Відповідно до умов Договору комісії, комісійна винагорода комісіонера (ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ") складає 2 000,00грн. за кожний реалізований автомобіль. Відтак нарахування штрафних санкцій у розмірі заявленому позивачем, на думку відповідача, є неспіврозмірним отриманій вигоді ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" від реалізації товару. Відповідач зазначає, що неодноразово звертався до позивача з листами та проханнями внести зміни до умов Договору в частині відтермінування поставки товару чи розірвання Договору та сплатити за вже поставлений товар. Крім того, відповідач у відзиві на позов звертає увагу, що позивачу вже поставлено дві одиниці техніки, проте оплату так і не отримано. У відзиві на позов відповідачем заявлено до суду клопотання про зменшення розміру заявлених у позовній заяві штрафних санкцій до 90%. При цьому, відповідач просить взяти до уваги, що поведінка відповідача свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання за Договором, докладання ним можливих зусиль для уникнення прострочки поставки товару; прострочення строку поставки товару виникло з об`єктивних причин, яких відповідач намагався уникнути, а зобов`язання за договором було виконано повністю; відсутність доказів негативних наслідків від несвоєчасної поставки товару, а також те, що порушення зобов"язання у даній справі фактично не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин.

За ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення прийнято в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

06 листопада 2018 року ПАТ "Укрнафта" ( позивач, за умовами договору - покупець) та ТОВ "Торговий Дім АвтоКрАЗ" (відповідач, за умовами договору - продавець) було укладено договір купівлі-продажу №09/03/1543-МТР (далі -Договір).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне :

- У порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язується передати продукцію (далі - Товар) у власність Покупця, а Покупець прийняти Товар та сплатити за нього відповідну грошову суму (п. 1.1 Договору);

- Асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики Товару визначені в Додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2 Договору);

- Продавець зобов`язаний: забезпечити передачу Товару у строки, встановлені цим Договором (п.2.1.1); Забезпечити передачу Товару, якість, кількість та асортимент якого відповідає умовам, встановленим цим Договором (2.1.2);

- Продавець має право: Отримувати плату за Товар у порядку, визначеному цим Договором (п.2.2.1); на дострокову передачу Товару за умови письмового погодження з Покупцем дати такої дострокової передачі (п.2.2.2);

- Покупець зобов`язаний: Здійснити оплату за поставлений Товар на умовах та у строки, визначені цим Договором (п.2.3.1); Прийняти Товар, поставлений згідно з умовами, визначеними цим Договором (п.2.3.2);

- Покупець має право: Вимагати від Продавця своєчасної передачі Товару (п.2.4.1); достроково розірвати цей Договір у разі невиконання зобов`язань Продавцем, повідомивши про це останнього за 30 календарних днів до дата розірвання (п.2.4.2);

- Ціни Товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних Додатках до цього Договору. Загальна вартість Товару за цим Договором складається із сукупної вартості Товару згідно з Додатками (п.3.1);

- Оплата вартості Товару здійснюється на, умовах, визначених Додатками, після отримання Покупцем примірника, належним чином підписаного Сторонами оригіналу Договору (п.3.2);

- Продавець зобов`язується передати Покупцю Товар у строк та на умовах, визначених цим Договором та відповідними Додатками до цього Договору (п.5.1);

- Датою постачання Товару вважається дата передачі його Покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено Додатками до Договору та/або Додатковими угодами. Факт передачі Товару підтверджується підписаною Сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним Актом приймання-передачі Товару (п.5.3);

- За невиконання або неналежне виконання цього Договору Сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах, що передбачені чинним законодавством України та цим Договором (п.6.1);

- За порушення строку постачання Товару, у тому числі викликане виявленням нестачі Товару або постачанням Товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання Товару у порядку, визначеному п. 5.12, п. 5.13 Договору, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 10 % від договірної ціни (п.6.9);

- Сторони Домовилися, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов`язань Сторонами (п.11.1).

Зазначений Договір купівлі-продажу № 09/03/1543-МТР від 06.11.2018р. підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Відповідно до Додатку №1 до Договору Сторони погодили поставку 2-х штук Сідельних тягачів KpA3-6443-05 та 2-х штук Сідельних тягачів KpA3-6446-05 на загальну суму 7 805 100, 00 грн. , в т.ч. 1 300 850,00 грн. (з ПДВ)

Додатком №2 до Договору визначені технічні характеристики Сідельних тягачів KpA3-6443-05 та Сідельних тягачів KpA3-6446-05.

24.06.2019р. між Сторонами Договору укладено Додаткову угоду №1 відповідно до умов якої сторони узгодили Строк поставки Товару протягом 90 к.д. з моменту (дати) укладання додаткової угоди № 1. Оплата проводиться по факту поставки всього Товару протягом 30 календарних днів.

Додатковою угодою №2 від 20.09.2019р. змінено найменування Товару в таблиці Додатку №1 до Договору та викладено в наступній редакції :

- Сідельний тягач KpA3-6443-0100044-05 - 2 шт.,

- Сідельний тягач KpA3-6446-0100014-05 - 2 шт.

Загальна вартість товару на загальну суму 7 805 100, 00 грн. , в т.ч. 1 300 850,00 грн. (з ПДВ)

Позивач вказує, що згідно умов Договору Відповідач здійснив поставку двох Сідельних тягачів KpA3-6443-0100044-05 загальною вартістю 3 900 000,00 грн. На день звернення до суду з позовом поставка ще двох тягачів загальною вартістю 3 905 100,00грн. не відбулася.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача за порушення строку постачання товару 390 510,00 грн. штрафу у розмірі 10 % від договірної ціни, відповідно до п.6.9 Договору.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки та купівлі-продажу.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 6 ст. 265 ГК України визначено, що до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Судом встановлено, що за умовами Договору купівлі-продажу №09/03/1543-МТР від 06.11.2018р. та додатків до нього відповідач мав здійснити поставку 4-х штук Сідельних тягачів, а саме 2-х штук KpA3-6443-0100044-05 та 2-х штук KpA3-6446-0100014-05 .

Додатковою угодою №1 від 24.06.2019р. встановлено строк поставки Товару протягом 90 к.д. з моменту (дати) укладання додаткової угоди № 1.

Таким чином, Сторони обумовили момент виникнення зобов`язання Продавця поставити товар із моменту укладення Додаткової угоди впродовж 90 календарних днів, тобто до 24.09.2019 р..

Відповідно до видаткових накладних від 01.10.2019р. №2181, від 25.09.2019р. №2125 (а.с.12-13) та актів приймання-передачі від 01.10.2019р. №2181 та від 25.09.2019 № 2125 (а.с.14-15) відповідач здійснив поставку двох Сідельних тягачів KpA3-6443-0100044-05 загальною вартістю 3 900 000,00 грн.

Доказів того, що відповідач здійснив поставку ще двох сідельних тягачів вартістю 3 905 100, 00 грн. відповідно до умов Договору матеріали справи на момент прийняття рішення не містять.

Зазначена обставина відповідачем не спростована.

За порушення відповідачем строку постачання товару , згідно умов п. 6.9 Договору, позивач заявив до стягнення з відповідача 10% штрафу від вартості недопоставленого товару в розмірі 390 510,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених господарським кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 230 ГК України, у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.9 Договору сторонами передбачено за порушення строку постачання Товару, у тому числі викликане виявленням нестачі Товару або постачанням Товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання Товару у порядку, визначеному п.5.12, п.5.13 Договору, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від договірної ціни.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджено факт не поставки відповідачем двох Сідельних тягачів КрАЗ6446-0100014-05, позивач керуючись п.6.9 Договору, правомірно та обгрунтовано здійснив розрахунок штрафу в розмірі 10 відсотків від вартості недопоставленого товару, що становить 390 510,00 грн. (а.с. 2).

Відповідачем у відзиві на позов заявлено до суду клопотання про зменшення розміру штрафу на 90 %. При цьому, відповідач просить взяти до уваги, що поведінка відповідача свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання за Договором, докладання ним можливих зусиль для уникнення прострочки поставки товару; прострочення строку поставки товару виникло з об`єктивних причин, яких відповідач намагався уникнути, відсутність доказів негативних наслідків від несвоєчасної поставки товару, а також те, що порушення зобов"язання у даній справі фактично не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов`язання. Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи вищенаведене, а також майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, беручи до уваги те, що відносно відповідача - ТОВ "Торговий дім "АвтоКраз" відкрито провадження у справі про банкрутство №917/2206/19 з підстав його неплатоспроможності, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем умов Договору, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1ст. 233 ГК України правом та зменшити розмір нарахованого позивачем штрафу на 50%, тобто до 195 255,00 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення неустойки суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення штрафу судом задовольняються частково в сумі 195 255,00грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення штрафу суд у позові відмовляє.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 195 255,00 грн. штрафу обґрунтовані, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17.

Керуючись ст.ст. 129, 231-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз" (вул.Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, , рах. № НОМЕР_1 в ПАТ "АБ Південний", м.Одеса, МФО 328209) 195 255,00 грн. штрафу за Договором купівлі-продажу №09/03/1543-МТР від 06.11.2018р., а також 5 857,65 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог - в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 31.08.2020р.

Суддя О.О. Ореховська