ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2080/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53)
до Фізичної особи-підприємця Павленко Лариси Сергіївни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Павленко Лариси Сергіївни, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди № 08/16 від 13.11.2015 на загальну суму 11180,59 грн. Витрати зі сплати судового збору, а також інші витрати, які виникатимуть при розгляді справи, позивач також просить покласти на відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору оренди № 08/16 від 13.11.2015 щодо оплати орендної плати та компенсації вартості комунальних послуг.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2080/20. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Проте, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов, передбаченим ст. 251 ГПК України, не скористався. Ухвала господарського суду Харківської області від 02.07.2020, яка була направлена на адресу відповідача, повернута до суду з позначкою пошти "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа-підприємець Павленко Лариса Сергіївна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.07.2020, яка була направлена на вищевказану адресу відповідача, повернута на адресу суду з позначкою пошти "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Разом з цим, суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Відсутність відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу, що кінцевим строком вирішення даного спору, у відповідності до ст. 248 ГПК України, є 31.08.2020. Однак зважаючи на те, що в період з 27.08.2020 по 01.09.2020 суддя перебувала у відпустці, рішення у даній справі постановлено у перший робочий день судді, тобто 02.09.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що 13 листопада 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Київстар», (надалі - Заявник/Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Павленко Ларисою Сергіївною, ІПН НОМЕР_1 (надалі - Боржник/Орендар) укладено договір оренди №08/16 (надалі - Договір). За умовами п. 1.1 вказаного Договору, Орендодавець зобов`язався передати Орендарю в строкове платне користування Об`єкт оренди на умовах цього Договору, а Орендодавець зобов`язався прийняти об`єкт оренди, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21, 6-й поверх, кімната N9606 (згідно технічного паспорту № 14) загальною площею 17,7 кв. м. та сплачувати Орендодавцю орендну плату за користування ним.

Також позивач зазначає, що відповідно до п. 4.1.5 вище вказаного Договору, Орендар зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлену цим Договором плату за користування Об`єктом оренди (Орендну плату). У свою чергу, Орендодавець має право вимагати своєчасної сплати Орендарем Орендної плати відповідно до умов Розділу 5 цього Договору, (п. 4.4.1. Договору). Пунктами 5.1-5.2 Розділу 5 Договору встановлено, за щомісячне користування Об`єктом оренди/ щомісячне надання Орендодавцем послуг з користування Об`єктом оренди, Орендарем сплачується щомісячна орендна плата, яка становить 2301, 00 (дві тисячі триста одна грн. 00 коп.), з урахуванням ПДВ. Звітним періодом за цим Договором є один календарний місяць протягом якого Орендар користувався Об`єктом оренди/Орендодавцем надавалися послуги з користування Об`єктом оренди. Відповідно до п. 5.10 Договору, орендна плата сплачується щомісячно Орендарем на умовах передплати в строк не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа розрахункового місяця на підставі Договору. Індексація Орендної плати за минулі Звітні періоди, розрахована згідно з п. 5.9 Договору, здійснюється один раз на рік та визначається у відповідному рахунку Орендодавця, який надається Орендарю у січні місяці за минулий звітний рік, який Орендар зобов`язується оплатити в строк, визначеним цим п. 5.10. Окрім цього, згідно із п. 5.5. Договору, визначена у п. 5.1 цього Договору Орендна плата включає всі податки, збори та будь-які інші обов`язкові платежі, що підлягають сплаті у відповідності з чинним законодавством України, якщо такі наявні, або підлягатимуть сплаті в будь-який момент у майбутньому. Вартість комунальних послуг (електроенергія, теплова енергія, холодне водопостачання та водовідведення, утримання будинку та прибудинкової території) не включена у розмір Орендної плати, який визначений у п. 5.1 цього Договору, та сплачується Орендарем окремо на підставі наданих Орендодавцем рахунків у 5- ти денний термін з моменту отримання рахунку.

Також позивач стверджує, що починаючи з 28 лютого 2018 року Боржник систематично порушує взяті на себе зобов`язання по оплаті орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 8924,87 гривень (вісім тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні 87 коп.

Окрім того, позивач вказує, що Орендодавець щомісячно виставляв рахунки на оплату комунальних послуг. Однак, з 28 лютого 2018 року Боржник систематично порушує взяті на себе зобов`язання по відшкодуванню комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 1592,38 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) гривні 38 коп. (за водопостачання та опалення) та у розмірі 663,34 (шістсот шістдесят три) гривні 34 коп. (за електропостачання).

Отже, за твердженнями позивача за відповідачем рахується заборгованість за договором оренди № 08/16 від 13.11.2015 по орендній платі та відшкодуванні вартості комунальних послуг у загальному розмірі 11 180,59 (одинадцять тисяч сто вісімдесят) гривень 59 коп.

23.03.2020 позивач звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача та 23.03.2020 було видано судовий наказ, однак 12.05.2020 ухвалою господарського суду Харківської області судовий наказ було скасовано (справа № 922/866/20).

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом, в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди № 08/16 від 13.11.2015 на загальну суму 11180,59 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Отже, як було вище вказано, за твердженнями позивача, правовідносини між сторонами виникли внаслідок укладення договору оренди № 08/16 від 13.11.2015 та саме у зв`язку з невиконанням відповідачем умов цього договору щодо внесення орендної плати та відшкодування комунальних витрат, за останнім утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути.

Однак, суд зазначає, що положеннями ст.13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Однак, всупереч вказаних вимог позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту укладення між сторонами договору оренди № 08/16 від 13.11.2015.

В матеріалах справи міститься договір оренди № 08/16 від 21.04.2016, в той час як предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за договором оренди 08/16 від 13.11.2015.

Окрім того, суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості позивачем також здійснений за іншим договором, а саме договором оренди № 08/15 від 21.04.2016, а не за договором оренди 08/16 від 13.11.2015. Зокрема, рахунки на оплату за послугу відшкодування комунальних послуг та електроенергії, також містять посилання на інший договір оренди за № 08/15 від 21.04.2016.

Тож позивачем не надано доказів та не доведено підстав для виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати заборгованості за договором оренди №08/16 від 13.11.2015.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, надавши оцінку всім аргументам, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, а також порушення його прав та законних інтересів діями відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2102,00 грн. залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, );

Відповідач: Фізична особа-підприємець Павленко Лариса Сергіївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "02" вересня 2020 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/2080/20