ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відвід судді

08 вересня 2020 року Справа № 923/700/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни про відвід судді Ярошенко В.П., у справі

за позовом: Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон,

до: Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни, м. Херсон,

про стягнення 13482,31 грн.

Без участі учасників провадження.

в с т а н о в и в:

15 липня 2020 року Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни заборгованості у розмірі 13482,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на порушення відповідачем умов договору № 515 про надання послуг централізованого опалення від 04.10.2013, в частині проведення розрахунків за надані послуги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2020 дану позовну заяву передано на розгляд судді Ярошенко В.П.

Ухвалою від 17 липня 2020 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

28 серпня 2020 року до суду від Фізичної особи-підприємця Семенової Наталі Володимирівни надійшла заява про відвід судді Ярошенко В. П. від розгляду справи № 923/700/20.

Заява мотивована тими обставинами, що суддя Ярошенко В.П. вже здійснювала розгляд спору щодо стягнення з відповідача за договором № 515 про надання послуг централізованого опалення від 04.10.2013, укладеним між Акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" і Фізичною особою-підприємцем Семеновою Н.В.. На думку відповідача розгляд попередньої справи здійснено із упередженим та необ`єктивним ставленням судді Ярошенко В.П. до ФОП Семенової Н.В., оскільки не дотримано принципу змагальності сторін та не досліджено докази на допустимість та належність.

Заявник вважає, що такі дії судді Ярошенко В.П. викликають у відповідача сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи, а тому просить відвести суддю Ярошенко В.П. від розгляду справи № 923/700/20.

За приписами частин 1-3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

В мотивувальній частині ухвали Господарського суду Херсонської області від 07 вересня 2020 у справі № 923/700/20 суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу, заявленого в цій справі судді Ярошенко В.П.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.09.2020 заяву ФОП Семенової Н.В. про відвід судді Ярошенко В.П. від розгляду справи № 923/700/20 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020, заяву ФОП Семенової Н.В. про відвід судді Ярошенко В.П. від розгляду справи № 923/700/20 передано на розгляд судді Нікітенку С.В.

Розглянувши заяву ФОП Семенової Н.В. про відвід судді Ярошенко В.П. від розгляду справи № 923/700/20, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За приписами ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У зв`язку з наведеним, обов`язком заявника є доведення вказаних підстав для відводу, а також наявності очевидних обставин та фактів, які б стверджували, або вказували на упередженість або необ`єктивність судді при розгляді справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суддя при розгляді справи є безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного, а обов`язок подачі таких доказів лежить на заявникові у відповідності до положень частини 1 статті 74 ГПК України.

Діючий Господарський процесуальний кодекс України не містить визначення критеріїв або безпосереднього поняття неупередженості та об`єктивності, але вони наявні у нормах права, у тому числі міжнародних, а тому суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями статті 2 ГПК України встановлено, що «завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів …» (частина 1), а тому апріорі встановлено законодавчу вимогу про обов`язок суду при розгляді справи діяти справедливо, неупереджено та своєчасно з метою досягнення завдань судочинства, наведених у частині 3 вказаної статті. Водночас, протилежне є підставою для тверджень про упередженість та необ`єктивність суду при розгляді справи.

Суд наголошує, що у відповідності до частини 4 статті 11 ГПК України «суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1960 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права».

Так, за змістом частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення …».

За пунктами 49 та 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 Європейським судом зроблений висновок, що: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ... У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду... Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного …».

Суд також зазначає, що судові рішення з огляду на верховенство права за своїм змістом повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру суспільства до судової влади. В основі довіри до судової влади лежить віра кожного громадянина, суспільства в цілому в те, що об`єкт довіри (суд) добровільно бере на себе і виконує зобов`язання захистити інтереси громадянина та суспільства.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Отже, довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Судом встановлено, що заява ФОП Семенової Н.В. про відвід судді Ярошенко В.П. не містить обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Ярошенко В.П. та можуть бути підставою для відводу відповідно до статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені в заяві про відвід судді мотиви зводяться лише до незгоди ФОП Семенової Н.В. з прийнятими суддею Ярошенко В.П. процесуальним рішенням в іншій справі.

Таким чином, суд констатує, що заявником не вказано жодної з підстав, наведених у статті 35 ГПК України, для відводу судді, а посилання заявника на обставини, які вказані у заяві про відвід не вказують на такі підстави.

Суд зазначає, що задоволення чи відмова в задоволенні того чи іншого клопотання, прийняття процесуальних документів, не може вказувати на наявність підстав для відводу складу суду в розумінні ст. 35 ГПК України, а відповідні висновки, покладені судом в обґрунтування прийнятих процесуальних документів можуть бути оспорені при оскарженні відповідного рішення до суду вищої інстанції.

Доводи заявника про упередженість суду у даній справі не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ФОП Семенової Н.В. про відвід судді Ярошенко В.П. від розгляду справи № 923/700/20 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Семеновій Наталі Володимирівні у задоволенні заяви про відвід судді Ярошенко В.П. від розгляду справи № 923/700/20 .

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі "Судова влада України" за наступною адресою: http://ks.arbitr.gov.ua.

Ухвалу підписано 08.07.2020.

Суддя С.В. Нікітенко