ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 серпня 2020 року Справа № 903/174/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни

та за відсутності представників сторін у зв`язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" в інтересах Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Рівне

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сидорука Василя Антоновича, м. Ковель Ковельського району

про стягнення 2 440,14 грн.

Встановив: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" в інтересах Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду з позовом від 06.03.2020р. №187 до Фізичної особи-підприємця Сидорука Василя Антоновича про стягнення 2 440,14 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що зобов`язання відповідача по оплаті за відшкодування витрат Балансоутримувачу є позадоговірним, оскільки витрати, що понесені балансоутримувачем отримані відповідачем за рахунок іншої особи (ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "БМЕС" АТ "Українська залізниця"), а самі послуги щодо утримання орендованого нерухомого майна, експлуатаційних витрат та понесених витрат з оплати комунальних послуг отримані за відсутності для цього правових підстав, оскільки дані послуги надавалися відповідачу за відсутністю укладеного договору з позивачем.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.03.2020р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд в судовому засіданні на 13.04.2020р., запропоновано учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні матеріали.

25 березня 2020 року на адресу господарського суду від АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в інтересах ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" надійшло клопотання від 23.03.2020р. №257 в якому заявник просить суд забезпечити участь його представника в судових засіданнях в режимі відеоконференції та визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час судового засідання, а саме: Господарський суд Рівненської області (33013, м. Рівне, вул. Набережна, 26-А).

Ухвалою суду від 25.03.2020р. було задоволено клопотання АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в інтересах ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" від 23.03.2020р. про участь у судовому засіданні 13.04.2020р. по справі №903/174/20 в режимі відеоконференції та постановлено Господарському суду Рівненської області (33013, м. Рівне, вул. Набережна, 26-А) забезпечити проведення 13.04.2020р. о 09 год. 30 хв. в режимі відеоконференції в приміщенні суду судового засідання по справі №903/174/20.

Ухвалою суду від 13.04.2020р. розгляд справи по суті було відкладено, а також повідомлено сторін про те, що про дату, час та місце розгляду справи учасники судового процесу будуть повідомлені додатковою ухвалою суду.

Ухвалою суду від 23.07.2020р. було повідомлено АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в інтересах Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця", ФОП Сидорука В.А. про призначення розгляду справи у судовому засіданні на 26.08.2020 р. на 10:30 год. та продовження сторонам строків до 05.08.2020р. включно подання відзиву на позовну заяву та всіх інших заяв, клопотань, можливість подання котрих передбачена положеннями ГПК України.

Крім того, ухвалою суду від 13.08.2020р. клопотання АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в інтересах ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" про участь у судовому засіданні 26.08.2020р. по справі №903/174/20 в режимі відеоконференції задоволено; постановлено Господарському суду Рівненської області забезпечити проведення 26.08.2020р. на 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції в приміщенні суду судового засідання по справі №903/174/20.

Позивач в судове засідання 26.08.2020р. свого уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судове засідання 26.08.2020р. свого уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи, своїм процесуальним правом на подання суду відзиву та інших, передбачених ГПК клопотань, заяв не скористався, останніх суду не надав. Ухвала суду від 23.07.2020р. була вручена відповідачу 27 липня 2020р., що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 29.07.2020р.

В аспекті викладеного, суд враховує принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Поруч з цим, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989р. вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Також суд засвідчує, що розгляд даної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач, своїм процесуальним правом на подання суду заперечень стосовно розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження не скористався, заперечень, у встановлені п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, суду не подав.

Зважаючи на те, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду даної справи по суті, а явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, розгляд цієї справи уже відкладався, тому учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема, і на подання будь-яких пояснень чи інших заяв по суті справи, а також з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду даної справи по суті у даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, оцінюючи наявні докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред`явлений до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов`язана з наступними обставинами:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Сидоруком Василем Антоновичем (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №767, у відповідності до умов п.п. 1.1.-1.3. котрого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: магазин №25 (Літер А-1), загальною площею 144,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. О.Олеся, 6а, та обліковується на балансі ВП "Рівненська дирекція залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця", вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.12.2012р., виконаним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Волинь - Експерт" і становить за незалежною оцінкою - 52 552,00грн. без нарахування ПДВ. Майно передається в оренду з метою використання орендарем для розміщення складу. Стан майна на момент укладення договору вказано в акті приймання-передавання орендованого майна (а.с. 10-12).

13 травня 2013 року на виконання умов договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №767 від 13.05.2013р. між Балансоутримувачем- ВП "Рівненська дирекція залізничних перевезень" ДТГО "Львівська залізниця" та Орендарем - ФОП Сидоруком В.А. було підписано Акт приймання-передавання орендованого майна, згідно котрого балансоутримувач передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: магазин №25 (Літер А-1), загальною площею 144,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. О.Олеся, 6а (а.с. 13).

25 червня 2014 року між Державним територіально-галузевим об`єднанням "Львівська залізниця" в особі начальника відокремленого підрозділу "Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 3" Галько Павла Богдановича (Балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Сидоруком Василем Антоновичем (Орендар) було укладено Договір № 70/БУ-3 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, експлуатаційних витрат та понесених витрат з оплати комунальних послуг (до основного Договору оренди нерухомого майна № 767 від 13.05.2013р.), відповідно до умов п.п. 1.1.-1.2. котрого, Балансоутримувач здійснює утримання окремого індивідуального визначеного нерухомого майна - магазин № 25 (літер А-1) станції Ковель, що розташована за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. О. Олеся, 6-А і перебуває на балансі відокремленого підрозділу "Управління будівель монтажних робіт і цивільних споруд № 3", загальною площею 144,5 м.кв., а також утримання прилеглої території, а Орендар відшкодовує витрати Балансоутримувача на амортизаційні відрахування, витрати на сплату податку на землю, експлуатаційні витрати та комунальні послуги пропорційно до займаної ним площі. Орендар користується майном, яке складається з магазину №25 загальною площею 144,5 м.кв. для розміщення складу.

Пунктами 2.1.-2.3. Договору визначено, що понесені Балансоутримувачем щомісячні витрати по утриманню приміщення, зайнятого Орендарем, вартість наданих послуг, відображаються в розрахунку понесених витрат та наданих послуг, який до 20 числа кожного місяця разом направляється Орендарю поштовим зв`язком для оплати. Оплата згідно актів виконаних робіт Орендарем проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Балансоутримувача протягом 10 днів місяця з дня отримання рахунків. В разі виникнення додаткових витрат, пов`язаних з експлуатацією, ремонтом будівлі, в якій розташована орендована площа, та утримання прилеглої території, зазначені витрати пропорційно орендованій площі включаються додатково в рахунок для оплати і оплачуються орендарем.

Відповідно до п. 5.1. Договору строк дії даного договору починається з моменту дії договору оренди державного майна №767 від 13.05.2013р. та діє протягом терміну дії основного договору оренди (а.с. 16).

Додатковим договором № 1 до Договору від 01.09.2016р., № 2 від 18.07.2017р. внесено зміни до Договору та зазначено, що стороною договору є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі начальника виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та заступника начальника виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с. 17-19).

Відповідно до додаткового договору від 25.04.2018р. до договору оренди нерухомого майна від 13.05.2013р. № 767, у розділ 10 "Строк дії та умови зміни, розірвання Договору" пункт 10.1 викладено в наступній редакції "Цей договір діє з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року включно без подальшого продовження". Тобто, термін дії як основного договору оренди нерухомого майна від 13.05.2013р. № 767, так, відповідно і Договору №70/БУ-3 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утриманні орендованого нерухомого майна, експлуатаційних витрат та понесених витрат з оплати комунальних послуг закінчився 30 червня 2018 року (а.с. 15).

Відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанов Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 02.09.2015р. № 735 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 18.01.2017р. № 52), наказу № 362 від 22.05.2017 року "Про деякі питання діяльності ПАТ "Укрзалізниця", наказу № 7 від 20.06.2017 року "Про введення в дію положення про виробничий підрозділ "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" виробничий структурний підрозділ "Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд" регіональної філії "Львівська залізниця публічного акціонерного товариства "Українська, залізниця" з 01.07.2017р. реорганізовано шляхом приєднання у виробничий підрозділ "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у складі юридичної особи - публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 "Юридичний статус підрозділу" "Положення про виробничий структурний підрозділ "Рівненсько - Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Положення), затвердженого наказом філії "БМЕС" АТ "Укрзалізниця" від 19.07.2019 року за № 167, виробничий структурний підрозділ "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "БМЕС" АТ "Укрзалізниця" є виробничим структурним підрозділом філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Філія) входить до її складу, знаходиться у виробничому та адміністративному підпорядкуванні Філії та функціонального структурного підрозділу "Львівська дирекція" філії та діє від імені Товариства. Підрозділ не має статусу юридичної особи або відокремленого підрозділу Товариства, не підлягає державній реєстрації та здійснює делеговані Товариством, Філією та Дирекцією повноваження відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Філії.

Згідно з п. 7.1.4. Положення про виробничий структурний підрозділ "Рівненсько- Тернопільське територіальне управління" філії "БМЕС" АТ "Укрзалізниця", підрозділ має право в інтересах Товариства, за дорученням Філії та Дирекції, в межах наданих Товариством та Філією повноважень, встановлених цим Положенням, Положенням про Філію, Положенням про Дирекцію, Статутом Товариства, рішеннями органів Товариства відповідно до встановленого у Товаристві порядку вчиняти дії, необхідні для здійснення Підрозділом фінансово-господарської діяльності, а саме: представляти інтереси Товариства, філії та усіх без виключення її структурних (функціональних та виробничих) підрозділів у судах усіх інстанцій та юрисдикцій, в тому числі в судах загальної юрисдикції, господарських та адміністративних судах, вести претензійно- позовну роботу, пов`язану з виконанням судових рішень та інших виконавчих документів.

В пункті 2 Статуту ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 визначено, що Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2018 року № 938 "Деякі питання діяльності акціонерного товариства "Українська залізниця", затверджено нову редакцію статуту товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду справи в суді, майно перебуває на балансі виробничого структурного підрозділу "Рівненсько - Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2007р. (а.с. 28), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу 15170243) (а.с. 29), витягу Зведеного переліку майна ДТГО "Львівська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України А.М. Пивоварським від 18.08.2015р. (а.с. 30), власником нерухомого майна - магазину № 25 (літера А-1), загальною площею 144,5 кв.м. станції Ковель, що розташована за адресою: м. Ковель вул. О. Олеся, 6-А, є ПАТ "Укрзалізниця".

Позивач у даній справі повідомляв відповідача по справі листом від 27.04.2018 року за № ФБМЕС-01/251 про те, що термін дії договору оренди закінчився 30.06.2018 року, майно необхідно повернути балансоутримувачу шляхом підписання акту приймання-передачі. Вказаний лист відповідач отримав 28.05.2018р., що стверджується підписом ФОП Сидорук В.А. в реєстрі вручення орендарям заяви про припинення дії договорів оренди (а.с. 20-21).

Однак, Відповідач надалі продовжує користуватися орендованим майном, майно не повернув, акт приймання передачі не надав, що підтверджується актом обстеження нерухомого майна від 09 серпня 2018 року (а.с. 27).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу по справі було виставлено наступні рахунки: № 445 від 31.03.2019р. на суму 1 225,04 грн., №1055 від 27.06.2019р. на суму 1 225,06 грн., №1633 від 30.09.2019р. на суму 1 225,06 грн., №868/2210 від 28.12.2019р. на суму 1 225,06 грн. (а.с. 36-42).

02.04.2019 р. відповідачем частково здійснено оплату даних послуг на суму 1 225,04 грн., що стверджується випискою з банку за 03.04.2019р. та 25.09.2019р. здійснено оплату на суму 1 235,06 грн., що стверджується випискою з банку за 26.09.2019 р. (а.с. 34-35).

Таким чином, сума заборгованості ФОП Сидорука В.А. перед Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" становить 2 440,14 грн.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що зобов`язання Відповідача по оплаті за відшкодування витрат Балансоутримувачу є позадоговірним, оскільки дані витрати, що понесені Балансоутримувачем, отримані відповідачем за рахунок іншої особи (ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "БМЕС" АТ "Укрзалізниця"), а самі послуги щодо утримання орендованого нерухомого майна, експлуатаційних витрат та понесених витрат з оплати комунальних послуг отримані за відсутністю для цього правових підстав, оскільки дані послуги надавалися відповідачу за відсутністю укладеного договору з позивачем (закінчився строк дії договору).

Таким чином, враховуючи, що позивачем починаючи з березня 2019 року по грудень 2019 року здійснено нарахування по відшкодуванню земельного податку, згідно виставлених рахунків, що наявні в матеріалах справи, відшкодування витрат здійснювалося після закінчення строку дії договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, експлуатаційних витрат №70/БУ-3 від 25.06.2014р. та понесених витрат з оплати комунальних послуг, станом на дату розгляду справи договір не укладений, сума заборгованості не сплачена.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено ч. 1 п. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі 2 440,14 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 9 вказаної статті визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України в повному розмірі за рахунок Фізичної особи-підприємця Сидорука Василя Антоновича.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сидорука Василя Антоновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5, ) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (одержувач коштів: виробничий структурний підрозділ "Рівненсько- Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" ІВАN НОМЕР_2, МФО 322669 Філія Головного управління по АТ Ощадбанк м. Київ, , податковий номер: 55) 2 440,14 грн. заборгованості та 2 102,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 28.08.2020р.

Суддя В. А. Войціховський