РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2020 р.Справа № 910/894/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна

компанія «Комфорт - Майстер»

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

про зобов`язання вчинити дії,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у Господарському суді міста Києва перебуває справа №910/894/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт - Майстер» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було порушено умови Договору №1730/1617-ТЕ-41 від 10.10.2016 р., шляхом не підписання акту приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року.

Ухвалою суду від 28.01.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по у справі на 19.02.2020 р.

18.02.2020 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову посилаючись на правомірну відмову у підписанні актів, оскільки Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не подавало номінацій для Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт - Майстер» у лютому 2017 р. та не постачало вказаному підприємству природний газ у вказаний період.

Крім того, відповідач зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним.

19.02.2020 р. відкладено підготовче засідання на 18.03.2020 р.

05.03.2020 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

18.03.2020 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 18.03.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 15.04.2020 р.

23.03.2020 р. та 13.04.2020 р. від позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

14.04.2020 р. від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні по справі в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

15.04.2020 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 15.04.2020 р. задоволено клопотання позивача від 15.04.2020р. про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 28.04.2020р.

28.04.2020 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

28.04.2020 р. від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №910/894/20 в режимі відео конференції.

Ухвалою від 28.04.2020 р. задоволено клопотання позивача від 28.04.2020р. про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 27.05.2020р.

30.04.2020 р. від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №910/894/20 в режимі відео конференції.

30.04.2020 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

25.05.2020 р. від позивача та відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 27.05.2020 р. відкладено підготовче засідання на 19.06.2020 р.

29.05.2020 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.06.2020 р. від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №910/894/20 в режимі відео конференції.

11.06.2020 р. від позивача надійшли додаткові документи по справі.

23.06.2020 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 27.05.2020 р. відкладено підготовче засідання на 24.06.2020 р.

Протокольною ухвалою від 24.06.2020 р. відкладено підготовче засідання на 22.07.2020 р.

30.06.2020 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 22.07.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.08.2020 р.

У судовому засіданні 26.08.2020 р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог повністю заперечив.

У судовому засіданні 26.08.2020 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

10.10.2016 р. між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (попередня назва - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), як Постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер», як Споживачем, було укладено Договір № 1730/1617-ТЕ-41 постачання природного газу (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У відповідності до п. 2.1. Постачальник передає Споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 985 тис. куб. метрів, у тому числі у лютому 2017 р. - 155 тис. куб. метрів.

Згідно п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до транспортної системи; імпортованого природного газу (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, що ввезений Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

У відповідності до п. 3.2. Договору Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки Споживачем Постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1. цього Договору, на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються Постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Відповідно до положень пункту 3.4. Договору приймання-передача природного газу, переданого Постачальником у відповідному місяці постачання оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно п. 3.5. Договору Споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, Постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між Споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта Споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим Договором);

- підписані та скріплені печатками Споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

У разі неподання або несвоєчасного подання Споживачем Постачальнику акта приймання-передачі природного газу такі дії (бездіяльність) вважаються односторонньою відмовою Споживача від постачання природного газу за цим Договором за відповідний розрахунковий період, при цьому:

1) Споживач визнає, що порушення ним пункту 3.5. цього Договору сторони вважають односторонньою відмовою Споживача від постачання природного газу за цим Договором у відповідному розрахунковому періоді;

2) Споживач не має права заперечувати проти непостачання Постачальником природного газу на його користь за цим Договором за відповідний розрахунковий період у разі порушення ним пункту 3.5. цього Договору;

3) Споживач не заперечує та визнає, що порушення ним пункту 3.5. цього Договору може бути причиною виникнення у Постачальника негативного небалансу, витрати на врегулювання якого (послуги з балансування) споживач зобов`язаний оплатити постачальнику в порядку, визначеному цим Договором.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2. Договору, Споживач зобов`язаний, зокрема, самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі порушення строків оплати за Договором на постачання природного газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Позивач зазначає, що для забезпечення безперебійного та належного забезпечення населення послугами з теплопостачання, водопостачання та водовідведення у лютому 2017 року ним було відібрано природний газ у обсязі 191,512 тис. м. куб. на суму 1 135 742, 76 грн. (у т.ч. ПДВ 189 290, 46 грн.).

У зв`язку із викладеним, на позивачем у двох примірниках було підготовано акт приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року, однак, вказаний акт не було підписано з боку відповідача.

Позивач зазначає, що у зв`язку з відмовою відповідача від підписання акту приймання-передачі природного газу, розрахунки за природний газ, отриманий ним у лютому 2016 року згідно Договору на даний час не здійснені.

Враховуючи наявність укладеного між позивачем та відповідачем Договору постачання природного газу, та те, що відповідач був наділений спеціальними обов`язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії та видачі номінацій, у тому числі і позивачеві, на переконання останнього, відсутні підстави вважати, що відповідач не був постачальником газу для позивача, зокрема, у лютому 2017 року.

На думку позивача, уклавши Договір, відповідач, як Постачальник, визнав та прийняв на себе зобов`язання здійснювати поставку природного газу по місяцях з встановленими обсягами, що позбавляє відповідача права стверджувати про необізнаність щодо необхідності здійснення поставки або необізнаність про необхідні обсяги постачання позивачу природного газу у визначеному місяці.

На виконання Договору про розподіл природного газу (для споживачів, що не є побутовими) №222212 від 31.12.2015 р., укладеного між позивачем (Споживачем) та ПАТ «Київгаз» (Оператор ГРМ), між позивачем та ПАТ «Київгаз» 28.02.2017р. підписано двосторонній акт приймання - передачі послуг з розподілу природного газу, згідно якого ПАТ «Київгаз» здійснено розподіл природного газу в лютому 2017 року у кількості 191, 511 тис. м куб., що підтверджує фактичне споживання позивачем газу на виконання умов Договору.

Також, 01.04.2016 між позивачем (Замовником) та ПАТ «Укртрансгаз» (Газотранспортне підприємство) в особі заступника директора Філії «УМГ «Київтрансгаз», укладений Договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, й згідно акту №02-17- наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.02.2017, позивачу у лютому 2017 р. надано послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у кількості 191,512 тис. м. куб.

Викладене, на думку позивача, також підтверджує факт поставки відповідачем у лютому 2017 р. природного газу позивачу в обсягах, визначених Договором.

Позивач вважає недобросовісними дії відповідача, які у відмові від підписання акту приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року, та такими, що порушують його права на здійснення бухгалтерського обліку господарських операцій, створюють перешкоди у здійсненні розрахунків податкових зобов`язань перед державним бюджетом, порушуються майнові інтереси позивача, які є істотними і такими, що зачіпають майнові права у правовідносинах з іншими суб`єктами господарського обороту, фіскальними органами, впливають на його репутацію, як платника податків та господарюючого суб`єкта, та відкривають можливості для фінансових санкцій за неналежне ведення бухгалтерського обліку чи повної сплати податків.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд, зобов`язати Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вчинити дії, що полягають в дотриманні та виконанні останнім умов Договору № 1730/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 10.11.2016 р., шляхом належного оформлення акту приймання-передачі природного газу за лютий 2017 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд зазначає, що частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку Суд спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/23369/17).

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи викладене, з матеріалів справи не вбачається жодного порушення відповідачем прав позивача, у зв`язку з не підписанням спірного акту.

Суд звертає увагу, що не підписання спірного акту відповідачем не чинить перешкоди позивачу здійснювати оплату відібраного ним газу.

Також, вказані обставини не порушують прав позивача щодо здійснення бухгалтерського обліку господарських операцій .

Не підписання спірного акту не зачіпає майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» у правовідносинах з іншими суб`єктами господарського обороту, фіскальними органами, не впливає на його репутацію, як платника податків та господарюючого суб`єкта.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Також, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 Постанови від 05.06.2018 р. у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 р. у справі №488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес. У разі наявності такого права чи інтересу, суд з`ясовує чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем. Якщо такий інтерес порушується, не визнається чи оспорюється відповідачем, суд з`ясовує чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

У справі позивач звернувся з вимогою про зобов`язання Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вчинити дії, що полягають в дотриманні та виконанні останнім умов договору № 1730/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 10.10.2016 року, шляхом належного оформлення акту приймання-передачі природного газу за лютий 2017 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер».

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-передачі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення. Заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача підписати акти приймання-передачі природного газу за договором поставки (які за своєю природою є лише товарносупровідними документами) не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Таким чином заявлені позовні вимоги не можуть бути предметом позову, оскільки акти приймання-передачі є доказами підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не є матеріально-правовою чи немайновою вимогою Позивача, на підставі якої суд приймає рішення.

Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт - Майстер» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов`язання вчинити дії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.09.2020 р.

Суддя Н.І. Зеленіна