ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. Справа №907/47/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

М.І. Хабіб,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області (надалі Ізянська сільська рада) за №02-35/100 від 14.02.2020 року (вх.№ 01-05/816/20 від 27.02.2020 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 03.12.2019 року (суддя Л.І. Пригара; повний текст рішення складено 27.01.2020 року)

у справі № 907/47/19

за позовом: Українського культурного фонду

до відповідача: Ізянської сільської ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця Сабов Олени Миколаївни (надалі ФОП Сабов О.М.)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця Кемінь Романа Васильовича (надалі ФОП Кемінь Р.В.)

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця Дубляк Степана Олександровича (надалі ФОП Дубляк С.О.)

про стягнення 95935,00 грн. заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог),

за участю:

від позивача: Кохно А.О. представник (довіреність №01/20 від 17.01.2020 року);

від відповідача:Аннишинець М.В. представник (довіреність б/н від 16.06.2020 року); Томищ В.В. сільський голова;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

30.01.2019 року Український культурний фонд звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовом до Ізянської сільської ради про стягнення 107565,00 грн. заборгованості (95935,00 грн. заборгованості з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору про надання гранту № 1426 від 25.09.2018 року не здійснив реалізації проекту, у зв`язку із чим позивач відповідно до умов договору розірвав вказаний договір та просив суд стягнути з відповідача надані Українським культурним фондом за договором кошти у розмірі 95935,00 грн.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 03.12.2019 року у справі №907/47/19 (суддя Л.І. Пригара) позов задоволено повністю. Стягнуто з Ізянської сільської ради на користь Українського культурного фонду суму 95935,00 грн. заборгованості, а також 1921,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між сторонами укладено договір про надання гранту № 1426 від 25.09.2018 року. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем допущені порушення умов договору щодо реалізації проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури", зокрема, не створено музей та не проведено кваліфікацію працівників, не здійснено заходи щодо популяризації промислу, не забезпечено обрядових дійств, не надруковано буклети та банери, не забезпечено публікації у газеті "Вісник Хустщини", не здійснено відеозапису на телебаченні, відсутня інформація щодо публікацій на сайті, а витрати по проекту не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, що у розумінні статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" є істотним порушенням договору та є підставою для одностороннього розірвання договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Закарпатської області від 03.12.2019 року у справі № 907/47/19, в якій просить скасувати зазначене рішення суду,, прийняти нове рішення, яким в позовні Українського культурного фонду до Ізянської сільської ради про стягнення 95935,00 грн. заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при прийнятті рішення судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи та що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Звертає увагу на те, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не врахував того, що розірвання позивачем в односторонньому порядку договору про надання гранту № 1426 від 25.09.2018 року здійснено в порушення вимог Закону України "Про Український культурний фонд", не відповідає умовам та духу самого договору. Такі дії позивача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про надання гранту №1426 від 25.09.2018 року, на думку відповідача, повністю сприяли зриву завершення реалізації проекту.

Наголошує на тому, що пунктом 1 розділу 3 "Порядок розрахунків" договору про надання гранту №1426 визначено, що фонд перераховує кошти на реалізацію проекту у розмірі 215130,00 грн. без ПДВ в наступному порядку: 1) кошти у розмірі 50%, що становить 107565,00 грн. без ПДВ від загальної суми гранту не раніше 50 календарних днів до підписання акта про виконання проекту; 2) залишок коштів, що становить 50% суми гранту, протягом 10 календарних днів з моменту отримання та затвердження документів, зазначених у підпункті 4 пункту 2 розділу 4 цього договору.

Якщо документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2 розділу 4 цього договору не отримані Фондом до належної дати, фонд відмовляється від сплати залишку відповідно до абзацу першого цього підпункту. Тобто, в разі ненадання відповідачем документів, визначених підпунктом 4 пункту 2 розділу 4 цього договору, позивач відмовляється від сплати залишку коштів.

Також вказує, що пунктом 3 розділу 5 договору про надання гранту передбачено, що у разі недотримання грантоотримувачем строків реалізації проекту всі додаткові витрати на його завершення здійснюються за рахунок грантоотримувача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позичав подав відзив на апеляційну скаргу за №9661-02/02-14 від 21.08.2020 року (вх.№ 01-04/4834/20 від 25.08.2020 року). До відзиву не додано доказів надсилання його іншим учасникам справи.

Треті особі не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представники скаржника просили скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення з підстав, наведених у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу.

Треті особи не делегували своїх представників в судове засідання. Згідно з повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень №№288, 296, 300, ознайомлені з датою, часом і місцем розгляду справи.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи.

Отже, в силу положень частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності третіх осіб.

Обставини справи

25.09.2018 року між Українським культурним фондом (Фонд, позивач) та Ізянською сільською радою (Грантоотримувач, відповідач) було укладено договір про надання гранту № 1426 (надалі - Договір) (т.1 а.с.16-21).

Відповідно до розділу І договору Фонд надає Грантоотримувачу на умовах, визначених цим договором, грант для реалізації культурного проекту "Збереження і пропаганда лозоплетіння як елемента нематеріальної культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетива при сільському будинку культури" (далі - проект), опис та мінімальні технічні вимоги до якого наведено у проектній заявці згідно з додатком 1 до цього договору, а Грантоотримувач реалізує проект на умовах, визначених цим договором.

Розділом ІІ договору сторонами визначено, що роботи з реалізації проекту мають бути завершені до 23.11.2018 року. Завершення виконання проекту підтверджується підписанням акта про виконання проекту.

Згідно з частиною 1 розділу ІІІ договору Фонд перераховує кошти на реалізацію проекту у розмірі 215130,00 грн. без ПДВ в такому порядку:

1) кошти у розмірі 50%, що становить 107565,00 грн. без ПДВ від загальної суми гранту не раніше 50 календарних днів до підписання акта про виконання проекту;

2) залишок коштів, що становить 50% суми гранту, протягом 10 календарних днів з моменту отримання та затвердження документів, зазначених у пункту 4 частини 2 розділу IV цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на виконання вимог договору перераховано відповідачу кошти в сумі 107565,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 748 від 18.10.2018 року (т.1 а.с. 41).

Положеннями пункту 4 частини 2 розділу IV договору сторони погодили, що Грантоотримувач зобов`язаний надати фонду акт про виконання проекту, який включає змістовий і підсумковий фінансовий звіти про використання гранту до 23.11.2018 року згідно з формами,, викладеними у додатках 2, 3 до цього договору.

Також, пунктом 2 частини 2 розділу IV договору передбачено, що Грантоотримувач зобов`язаний невідкладно інформувати Фонд про будь-які зміни, що можуть вплинути на реалізацію проекту або спричинити відкладення реалізації проекту.

Відтак, умовами договору передбачено, що відповідач повинен виконати роботи з реалізації проекту до 23.11.2018 року, при цьому також передбачено умови щодо інформування позивача про зміни, які можуть вплинути на реалізацію проекту або спричинити відкладення реалізації проекту, тобто передбачено можливість перенесення кінцевої дати виконання проекту.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 6 частини 2 розділу IV договору Грантоотримувач зобов`язаний у разі якщо виконання проекту буде тимчасово припинено чи не завершено протягом дії цього договору, повідомити Фонд про такі обставини та документально підтвердити всі витрати, здійснені за рахунок коштів Фонду, у строк, що не перевищує 10 календарних днів з моменту настання обставини, та повернути Фонду частину коштів, які залишились невикористаними.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов договору, зокрема пункту 6 частини 1 розділу IV сторони обумовили, що в разі незавершення виконання проекту протягом дії договору, Грантоотримувач зобов`язаний повернути частину коштів, які не використані.

Відповідно до частини 3 розділу ІХ договору у разі дострокового розірвання цього договору внаслідок встановленого факту використання будь-якої частини гранту не за призначенням або з порушенням чинного законодавства Грантоотримувач зобов`язаний протягом 20 календарних днів з дня отримання повідомлення про розірвання цього договору в односторонньому порядку повернути у повному обсязі перераховані Фондом кошти.

Тобто, умовами договору передбачено повернення перерахованих Фондом коштів лише у разі одностороннього розірвання договору Фондом та за наявності такої умови, як використання будь-якої частини гранту не за призначенням або з порушенням чинного законодавства.

Згідно з п. 7 розділу ІV договору Грантоотримувач є відповідальним за реалізацію проекту, в тому числі у разі залучення третіх осіб до виконання певних робіт в межах реалізації проекту.

З зазначеного вище випливає, що умовами договору Грантоотримувачу не забороняється залучати до виконання робіт для реалізації проекту третіх осіб.

Відповідно до частини 1 розділу ХІІ Договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 року. Усі зміни до цього договору вносяться шляхом укладення додаткових договорів.

11.12.2018 року позивачем надіслано на адресу відповідача претензію (повідомлення) за №1293-18від 11.12.2018 року про дострокове розірвання договору та виконання зобов`язань відповідача по поверненню перерахованих Фондом коштів авансового платежу у сумі 107565,00 грн. (т.1 а.с 42-43)

Спір виник внаслідок того, що відповідач у визначений умовами договору строк проект не реалізував, а отже на думку позивача має повернути сплачену суму на реалізацію проекту в розмірі 95935,00 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

В процесі розгляду справи, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з відповідача 95935,00 грн. заборгованості у зв`язку з частковим погашенням заборгованості (т.1 а.с. 197-198).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання їїї обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" у разі прийняття Дирекцією Фонду рішення про надання фінансування певному проекту за рахунок коштів Українського культурного фонду з отримувачем коштів укладається договір про надання гранту.

Грант - фінансові ресурси, що надаються на безоплатній і безповоротній основі Українським культурним фондом суб`єкту, який провадить діяльність у сфері культури, для реалізації проекту, рішення про фінансування якого прийняте в порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України "Про Український культурний фонд" під терміном "проект" у цьому Законі розуміється діяльність фізичних і юридичних осіб, спрямована на створення певного культурного продукту, культурного блага чи культурної послуги (їх сукупності) з метою досягнення чітко визначених цілей у межах визначеного кошторису (бюджету) та здійснення якої вимагає вчинення в узгоджені строки дій, передбачених укладеною з Українським культурним фондом угодою.

Частиною 3 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" визначено, що за договором про надання гранту Український культурний фонд набуває право здійснювати контроль за реалізацією проекту відповідно до порядку, встановленого таким договором та законодавством, у тому числі вимагати виконання зазначеного порядку та вживати заходів у разі його порушення. договір про надання гранту не може передбачати замовлення та (або) отримання Українським культурним фондом будь-яких товарів, робіт, послуг, майнових прав та (або) витрачання грошей на такі товари, роботи, послуги, майнові права.

Істотними умовами договору про надання гранту є визначення конкретного проекту, для реалізації якого надаються кошти; сума гранту (обсяг коштів) з відповідним кошторисом із зазначенням об`єктів, на які вона витрачатиметься; графік платежів; зобов`язання особи, яка отримує кошти, у тому числі щодо звітності; мінімальні технічні вимоги до проекту, які мають бути забезпечені; строк реалізації гранту; порядок надання доказів на підтвердження належного виконання договору про надання гранту; відповідальність за порушення умов договору.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд" у разі істотного порушення умов договору про надання гранту договір може бути розірваний в односторонньому порядку за заявою Українського культурного фонду.

Істотним порушенням, зокрема, є нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту, та інші порушення, що дають підстави для обґрунтованих припущень, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям, якими сторони керувалися при його укладенні.

Рішення про розірвання договору про надання гранту приймається Дирекцією Фонду за результатами розгляду інформації, що підтверджує вчинення істотного порушення умов договору про надання гранту, та, за наявності, пояснень іншої сторони такого договору щодо причин вчинення порушень.

Сторона договору, договір з якою розірвано Українським культурним фондом, повинна повернути сплачені їй за таким договором кошти впродовж 20 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення.

Суд встановив, що на виконання умов укладеного між сторонами спору договору, 19.11.2018 року відповідач уклав з третіми особами договори оренди майна виробів з лози № 94 96, перелік яких наведено в актах приймання - передавання музейних предметів на постійне/тимчасове зберігання, та перерахував грошові кошти за оренду таких виробів з лози (т.1, а.с. 87-100).

У відповідності до умов пункту 7.1 названих договорів майно, що орендується, переходить у власність Орендаря, якщо він вніс Орендодавцю всю належну йому орендну плату з вартості зданого на повний амортизаційний термін майна.

Згідно платіжних доручень № 718 від 22.11.2018 року ФОП Дубляк С.О. за оренду перераховані кошти у сумі 38470,00 грн.; № 719 від 22.11.2018 року ФОП Кудря О.П. за оренду перераховані кошти у сумі 11630,00 грн.; № 720 від 22.11.2018 року ФОП Кемінь Р.В. за оренду перераховані кошти у сумі 24620,00 грн.; № 721 від 22.11.2018 року ФОП Сабов О.М. за оренду перераховані кошти у сумі 32845,00 грн. (т.1 101-104)

Відповідач листом за № 02-36/900 від 23.11.2018 року надіслав позивачу змістовий звіт та копії договорів оренди та актів прийому-передачі, укладених між сільською радою та вищезазначеними фізичними особами-підприємцями, на підставі яких проведено оплату у сумі 107565,00 грн. за оренду виробів із лози. Просив позивача продовжити термін реалізації проекту до 20.12.2018 року у зв`язку з необхідністю додаткового часу для виготовлення банерів та буклетів.(т.1 а.с. 129)

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що не отримавши відповіді на даний лист, Ізянська сільська рада продовжила виконувати проект та уклала договір №99 від 07.12.2018 року з ФОП Хас П.П. на поставку товару, а саме, металопластикової профільної системи (віконна перегородка) на суму 18990,00 грн. (т.1 а.с. 131).

Під час провадження у даній справі, ФОП Кудря О.П. повернуто на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 11630,00 грн, які в подальшому відповідач повернув позивачу. Даний факт не заперечується сторонами. У зв`язку із чим позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з відповідача 95935,00 грн. заборгованості у зв`язку з частковим погашенням заборгованості. (т.1 а.с.197-198).

11.12.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію (повідомлення) за №1293-18 від 11.12.2018 року про дострокове розірвання договору та виконання зобов`язань відповідача по поверненню перерахованих Фондом коштів авансового платежу в сумі 107565,00 грн. (т.1 а.с 42-43)

Дослідивши вказану змістову та фінансову звітність, надану відповідачем з листом за № 02-36/900 від 23.11.2018 року, Фонд дійшов висновку, що використання коштів наданих для реалізації проекту не відповідає умовам договору, а проект не реалізовано. Враховуючи зазначене, фонд повідомив Грантоотримувача про розірвання договору та просив повернути у повному обсязі раніше перераховані фондом кошти у розмірі 107565,00 грн. (т.1 а.с. 42-43).

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявний лист №1293-18 від 11.12.2018 року, який відповідач направив позивачу (отриманий 23.11.2018 року електронною поштою та звичайною поштою 29.11.2018 року (т.1 а.с. 46)), з якого вбачається, що роботи з реалізації проекту велися й ведуться, Грантоотримувач надав звіти про виконання робіт та витрачені кошти. Також у даному листі вказано, що Грантоотримувач використав кошти в розмірі 107565,00 грн. на реалізацію проекту, що був предметом договору №1426. До вказаного листа також було долучено фінансові документи щодо витрат коштів гранту. Крім того, відповідач у даному листі просив Фонд продовжити термін реалізації проекту до 20.12.2018 року, за який Грантоотримувач буде спроможний завершити всі дії, передбачені договором.

Колегія суддів, аналізуючи вище наведені умови договору та вимоги чинного законодавства зазначає, що повернення перерахованих Фондом коштів можливе лише за умови одностороннього розірвання договору (частина 3 розділу ІХ договору, частина 5 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд").

При цьому, як і умовами договору (частини 1 та 3 розділу ІХ договору) так і вимогами чинного законодавства (частини 5 статті 12 Закону України "Про Український культурний фонд") підставами одностороннього розірвання договору є істотне порушення умов, зокрема нецільове використання коштів, здійснення витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором про надання гранту та інші підстави, що дають підстави для обґрунтованих припущень, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям, якими сторони керувалися при його укладенні.

З огляду на вищевикладене, при зверненні Українського культурного фонду до відповідача з вимогою про повернення перерахованих коштів Фонд повинен довести нецільове використання коштів Грантоотримувачем, здійснення ним витрат у розмірах, більших, ніж передбачено договором, а також те, що договір не буде виконано або його виконання не відповідатиме цілям, якими сторони керувалися при його укладенні.

Як було вище досліджено, з матеріалів справи вбачається, що Грантоотримувач на виконання пункту 4 частини 2 розділу IV договору 23.11.2019 року надав Фонду змістову та фінансову звітність по частині виконаних робіт.

Також, як вище встановлено, Грантоотримувач сплатив кошти в розмірі 107565,00 грн. на користь фізичних осіб-підприємців згідно з укладеними договорами оренди майна із призначенням платежу: «Послуги оренди виробів з лози «Збереження і пропаганда лозоплетіння як елементу культурної спадщини шляхом облаштування музею лозоплетіння при СБК», тобто залучив третіх осіб для реалізації проекту, що не суперечить умовам договору (пункт 7 частина 2 розділу IV договору).

Колегія суддів звертає увагу, що позивач у своїй претензії №1293-18 від 11.12.2018 року безпідставно повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору №1426 від 25.09.2018 року, оскільки ним не доведено істотних порушень умов договору іншою стороною, як того вимагають вимоги чинного законодавства та умови договору, що було встановлено вище.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не було порушено істотних умов договору, а саме спірні грошові кошти були використані за призначенням, а також виконувались роботи для реалізації проекту (проте з затримкою, що дає підстави для застосування до спірних правовідносин, зокрема, положень підпункту 6 пункту 2 розділу IV та пункту 3 розділу V договору № 1426 від 25 вересня 2018 року, а не розділу ІХ цього договору).

Аналіз вищеописаних правових норм та обставин даної справи дають підстави для висновку про те, що наведені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду висновки не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевказане, оскаржуване судове рішення необхідно скасувати і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача згідно вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області за №02-35/100 від 14.02.2020 року (вх. № 01-05/816/20 від 27.02.2020 року) задоволити.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 03.12.2019 року у справі №907/47/19 скасувати. Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача.

Стягнути з Українського культурного фонду (01601, м. Київ, вул. І.Франка,19, ) на користь Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області (90436, Закарпатська обл., Хустський р-н, с. Іза, вул. Центральна, 97, ) 2881,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя М.І. Хабіб