ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020м. ДніпроСправа № 904/3587/20

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" м. Кривий Ріг

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 77925грн.50коп.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ: Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 77925грн.50коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків доставки вантажу згідно з залізничними накладними №41878679, №41882820, №53697785, №42555128, №43344977, №40090524, №53871547, №53871554, №43469063, №43525823; договір про надання послуг №02076/ПрЗ-2018/182 від 16.02.2018.

На підставі положень пунктів 41, 116 Статуту залізниць України та Правил обчислення термінів доставки вантажу, позивач здійснив розрахунок штрафу в розмірі 77925грн.50коп. за несвоєчасну доставку вантажу у лютому - березні 2020 року.

Також позивач вказав у позові орієнтовний розмір витрат товариства на професійну правничу допомогу в розмірі 7819грн.26коп.

Позивач просить розглянути дану позовну заяву за правилами загального позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі.

Відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач 24.07.2020 надав до суду відзив на позовну заяву. Відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 77925грн.50коп. Також, у разі задоволення позовних вимог, відповідач просить зменшити розмір штрафу на 50%.

Відповідач зазначає, що позивач помилився при визначенні терміну доставки вантажу за накладними.

За накладною №40090524 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 2 доби, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 8235грн.50коп.

За накладною №53697785 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 2 доби, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 1700грн.60коп.

За накладною №41882820 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 6 діб, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 1029грн.40коп.

За накладною №41878679 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 6 діб, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 5147грн.00коп.

За накладною №42555128 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 3 доби, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 1029грн.40коп.

За накладною №53871547 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 2 доби, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 6802грн.40коп.

За накладною №53871554 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 2 доби, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 10203грн.60коп.

За накладною №43344977 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 5 діб, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 7796грн.60коп.

За накладною №43469063 позивачем не враховано збільшення терміну доставки на 2 доби, згідно відміток у накладній. Таким чином, неправомірно заявлений штраф у розмірі 14974грн.90коп.

Наполягаючи на наявності обставин, які свідчать про необхідність зменшення штрафу на 50%, відповідач послався на - тенденцію зменшення перевезень вантажів, надання послуг з перевезення пільгових категорій громадян, невиконання через відсутність коштів в державному бюджеті рішень судів про стягнення на користь залізниці компенсації за пільгові перевезення пасажирів; внесення Придніпровської залізниці до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави; позбавлення оборотних коштів АТ "Українська залізниця", як стратегічного перевізника військових вантажів, підриває безпеку держави; наявність судової практики в аналогічних правовідносинах на користь можливості зменшення штрафних санкцій.

На електронну адресу суду 10.08.2020 від позивача надійшли відповідь на відзив та заява про зменшення розміру позовних вимог, підписані електронним цифровим підписом представника позивача.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із наданим відповідачем контррозрахунком за залізничними накладними №№4009524, 53697785, 41882820, 41878679, 53871547, 53871554, 43344977, 43469063. Відповідач зазначає, що акти про затримку вагонів за вказаними накладними, у дати вказані позивачем у контррозрахунку, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, штраф розрахований позивачем правильно.

Крім того, позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 50%.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач просить зменшити позові вимоги з 77925грн.50коп. до 76896грн.10коп. Позивач зазначає, що штраф за несвоєчасну доставку вантажу згідно залізничної накладної №42555128 у розмірі 1029грн.40коп. нарахований помилково.

Дослідивши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, перевіривши повноваження особи, яка її підписала, та встановивши, що вказана заява відповідає положенням Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв заяву позивача.

Таким чином, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, предметом розгляду у справі є стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 76896грн.10коп.

На електронну адресу суду 21.08.2020 надійшла заява позивача, підписана електронним цифровим підписом представника позивача. Відповідно до змісту вказаної заяви, позивач просить дозволити йому надати докази понесених ним судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

На електронну адресу суду 01.09.2020 надійшло клопотання позивача, підписане електронним цифровим підписом представника позивача. У своєму клопотанні позивач просить покласти на відповідача судові витрати у розмірі 6335грн.96коп. Вказана сума складається із витратами позивача на надання правової допомоги у розмірі 4233грн.96коп. та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2102грн.00коп.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність або відсутність факту прострочення термінів доставки вантажу, вартість спірних перевезень, правомірність здійснення розрахунку заявленого до стягнення штрафу.

Так, 16.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник, відповідач; з 27.11.2018 у зв`язку зі зміною типу товариства повне найменування Акціонерне товариство "Українська залізниця") та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - вантажовідправник, вантажоодержувач, платник, замовник, позивач) укладено договір про надання послуг №02076/Пр3-2018/182 (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору).

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3 договору).

Перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього договору (п. 2.3.2 договору).

У пункті 12.1 договору сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

На підставі вищезазначеного договору на адресу позивача у лютому - березні 2020 року на станцію Терни Придніпровської залізниці надійшли вантажі за залізничними накладними №№41878679, 41882820, 53697785, 42555128, 43344977, 40090524, 53871547, 53871554, 43469063, 43525823.

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених статтями 41, 116 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями на вказаних залізничних накладних.

Посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки залізничних вагонів, передбачених статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 76896грн.10коп.

У відзиві відповідач не вказав про незгоду з фактом порушення строків перевезення за переліченими залізними накладними та помилковість розрахунку позивача.

Згідно зі статтею 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини другої статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням. Відповідно до підпункту 1.1.1 цього пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

У відповідності до пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, пунктом 2.4 наведених Правил встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.11 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Згідно зі статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/64/18.

Приписом статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем за допущене відповідачем прострочення термінів доставки при перевезенні залізничних вагонів (порожніх власних вагонів) за залізничними накладними №№41878679, 41882820, 53697785, 43344977, 40090524, 53871547, 53871554, 43469063, 43525823 нарахований штраф в розмірі 76896грн.10коп., розрахунок якого є обґрунтованим.

При цьому, судом був досліджений контррозрахунок, наданий відповідачем.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано доводів позивача, наведених в обґрунтування позовних вимог, та не доведено обставин, які б слугували підставою для його звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу. Зокрема, відповідачем не надано належних доказів затримки доставки вантажу, у період визначений позивачем.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 76896грн.10коп. визнаються судом обґрунтованими.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 50% задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №917/1068/17, від 22.01.2019р. у справі №908/868/18, від 13.05.2019р. у справі №904/4071/18, від 22.04.2019р. у справі №925/1549/17, від 30.05.2019р. у справі №916/2268/18, від 04.06.2019р. у справі №904/3551/18.

Посилання відповідача на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015р. №83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Інші доводи, зокрема посилання на відсутність збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу є недостатніми для зменшення розміру заявленого штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2019р. №910/9765/18.

Питання розрахунків держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливає на правовідносини позивача та відповідача, які виникли із договору перевезення вантажів, які мав здійснити відповідач у встановлені законом строки та які він порушив. Зменшення обігових коштів відповідача також не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Посилання відповідача на необхідність здійснення військових перевезень також не має бути предметом дослідження у справі, яка стосується неналежного виконання зобов`язань перед позивачем за укладеним з ним договором про надання послуг.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З приводу клопотання позивача про покладення на відповідача судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України:

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

- такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;

- у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, порядок розподілу судових витрат судом визначений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, частина 8 якої передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2018 між Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" (далі - виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги № 434 (далі - договір про правову допомогу), відповідно до пункту 1.1. якого на умовах договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку і на умовах, визначених цим договором.

За приписами пункту 1.2. договору про правову допомогу зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджується шляхом укладення додаткових угод до договору.

Відповідно до пункту 5.3 договору про правову допомогу оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата клієнтом наданих адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі актів наданих послуг (актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядках та рахунків, наданих адвокатським об`єднанням. Акт наданих послуг (акт прийому-передачі послуг) оформлюється адвокатського об`єднання у звітному місяці та/або подальших місяцях, якщо клієнт не вимагає її повернення.

Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання, вказаний у договорі, протягом 5 календарних днів після підписання сторонами акту надання послуг (акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахунків від адвокатського об`єднання (пункт 5.5 договору про правову допомогу).

В матеріалах справи відсутні докази припинення дії договору про надання правової допомоги №434 від 16.03.2018.

19.06.2020 сторони підписали додаткову угоду №48 до договору про надання правової допомоги №434 від 16.03.2018.

Пунктом 1 додаткової угоди №48 сторони визначили, що вона визначає порядок оплати юридичних послуг адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг у спорі про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь клієнту штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у лютому березні 2020 у розмірі 77925грн.50коп.

Пунктом 2 додаткової угоди №48 від 19.06.2020 сторони визначили вартість послуг.

Пунктом 3.1 додаткової угоди №48 визначено, що оплата послуг здійснюється протягом 15 календарних днів після підписання сторонами акту надання послуг і отримання клієнтом рахунків від адвокатського об`єднання.

За змістом пунктів 6.1., 6.3 додаткової угоди №48 до договору правова допомога вважається наданою після підписання акту наданих послуг, який підписується сторонами та скріплюється печатками. Клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання акту наданих послуг підписати його або протягом вказаного строку надати письмові заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту.

Якщо протягом строку, вказаного в пункті 6.3. додаткової угоди клієнт не підписав акт надання послуг і не надав письмові заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою клієнтом.

Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 18.08.2020, сторони підписали вказаний акт про наступне: адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до додаткової угоди №48 від 19.06.2020 до договору про надання юридичних послуг та згідно з розрахунком розміру винагороди за надання правової допомоги, який додається.

Вартість послуг адвокатського об`єднання за актом приймання-передачі послуг становить 4233грн.96коп. Підписанням акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №434 від 16.03.2018.

Із розрахунку розміру винагороди від 18.08.2020 вбачається, що за період з 22.06.2020 по 18.08.2020 позивачу були надані послуги за договором про надання правової допомоги №434 від 16.03.2018 у розмірі 4233грн.96коп., пов`язані із розглядом справи №904/3587/20.

Також позивачем наданий рахунок №542 від 18.08.2020 на оплату правової допомоги на суму 4233грн.96коп.

Зазначені докази подані суду в межах строків, визначених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає зазначені витрати обґрунтованими в заявленому розмірі 4233грн.96коп.

Таким чином, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, на відповідача покладаються витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4233грн.96коп. та витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2102грн.

Керуючись нормами Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (із змінами та доповненнями), статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 76896грн.10коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код: 00191023; місцезнаходження: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 76896грн.10коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4233грн.96коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.09.2020.

Суддя Р.Г. Новікова