Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/978/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Оніщук В.М., адвокат, довіреність №1-2259 від 23.01.2020,

від відповідача: Довгалюк Р.О. - представник за довіреністю від 25.11.2019,

від третьої особи-1: не з`явився,

від третьої особи-2: Кисіль Т.В., адвокат, довіреність №14-116 від 09.04.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м.Київ)

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" (м.Житомир),

за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на

предмет спору: 1) на стороні відповідача - Акціонерного товариства "Оператор

газорозподільної мережі "Житомиргаз" (м.Житомир) та 2) на стороні позивача -

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

(м.Київ),

про зобов`язання повернення майна та стягнення 5279,21грн.

Судове засідання проводиться в режимі комплексної відеоконференції з Подільським районним судом міста Києва за участю представника позивача та з представником третьої особи-2 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" про зобов`язання повернення в натурі безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790тис.куб.метрів та стягнення 5279,21грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790 тис. куб. метрів, поставленого у квітні 2016.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось, а також в підготовчому засіданні ухвалою від 26.11.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" та ухвалою від 09.01.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/978/19 до судового розгляду по суті.

При розгляді справи по суті представник відповідача в судовому засіданні 21.08.2020 заявив клопотання про долучення до матеріалів справи заперечень на письмові пояснення від 21.08.2020 з доданими документами, в яких просив поновити строк для подання доказів та долучити їх до матеріалів справи. Вказав, що подані суду заперечення були надіслані сторонам на електронні пошти. Також зазначив, що попередній керівник відповідача не передав новому керівнику документацію відповідача, у тому числі договір постачання природного газу у 2016 році. Посилаючись на карантинні обмеження вказав, що 20.08.2020 за результатами ознайомлення з судовою справою №906/572/19 ним було одержано копію договору з додатковими угодами та актами як підтвердження тому, що між відповідачем та третьою особою-2 у 2016 році були наявні договірні відносини.

Представник позивача та третьої особи-2 заперечили щодо задоволення вказаного клопотання, просили його відхилити з огляду на те, що подані заперечення не відносяться до предмета спору, оскільки не стосуються позовних вимог.

Дослідивши подані документи, заслухавши думку учасників справи щодо заявленого представником відповідача клопотання, суд дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

Частиною 3 статті 3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, господарський суд зазначає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 на усій території України з 12 березня до 03 квітня 2020 було установлено карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 продовжено на всій території України дію карантину з 01.08.2020 по 31.08.2020.

Листом Ради суддів України №186/20 від 16.03.2020, голова Ради суддів України Богдан Моніч звернувся до голів судів з рекомендацією, враховуючи постанову КМУ №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" встановити особливий режим роботи.

Відповідно до Рекомендацій Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, затверджених рішенням Ради суддів України №19 від 17.03.2020, громадянам та іншим особам рекомендовано: всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку; учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабкість, кашель, задуха, утруднення дихання тощо).

Судом враховується пояснення представника відповідача якими він обґрунтував причини пропуску строку на подачу доказів, а саме те, що додані до заперечень на письмові пояснення від 21.08.2020 документи він зміг подати лише після ознайомлення з матеріалами судової справи №906/572/19, з якої і було виготовлено надані ним копії.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, суд вважає наведені відповідачем обставини пропуску строку на подання доказів поважними та приймає до розгляду додані до заперечень на письмові пояснення від 21.08.2020 докази на стадії розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 21.08.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві (т.1, а.с.6-7), відповіді на відзив №1001вих-19-6335 від 19.12.2019 (т.1, а.с.104-106) та письмових поясненнях по справі (т.1, а.с.125-127), просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.08.2020 проти позову заперечив, просив у позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву від 09.12.2019 та запереченнях на письмові пояснення від 21.08.2020 (т.1, а.с.75-77, т.2, а.с.158-162). Підтримав клопотання про застосування строків позовної давності від 09.12.2019 та просив його задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" в судове засідання не з`явилась, у поясненнях від 06.12.2019, від 09.01.2020 (т.1, а.с.82-87,118), запереченнях на пояснення від 11.02.2020 (т.2, а.с.42-43) проти позову заперечила, просила у позові відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні 21.08.2020 та в поясненнях №14/4-748-20 від 03.02.2020 просила врахувати надані пояснення при розгляді даної справи, вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими (т.2, а.с.25-28).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи-2, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець, третя особа) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (покупець, позивач) був укладений договір про закупівлю природного газу №-ВТВ, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (далі - договір) (т.1, а.с.17-21).

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб.

Кількість та якість газу визначається розділом 2 договору. Так, згідно п.2.1 договору, продавець передає покупцеві у квітні-грудні 2015 року газ в загальному обсязі 1 827 749,736тис.куб.м. газу у тому числі по місяцях та кварталах: у квітні 2015 - обсяг газу 170 000,000, у травні 2015 обсяг газу - 170 000,000, у червні 2015 обсяг газу - 170 000,000, у липні 2015 - 160 000,000, у серпні 2015 - обсяг газу 170 000,000, у вересні 2015 - обсяг газу 170 000,000, у жовтні 2015 - 250 000,000, у листопаді 2015 - 260 000,000, у грудні 2015 - 307 749,736.

За пунктом 3.1 договору, сторони погодили, що продавець передає покупцю у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідно до його зовнішньоекономічних контрактів) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України та інших країн або пунктах приймання-передачі газу (пунктах виміру газу) (далі - ПСГ) покупця, або в ПСГ. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання передачі.

Відповідно до п.3.3. договору, приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Кількість газу, який подається покупцеві, визначається за показаннями приладів обліку газу, що встановлені на об`єктах покупця, а у разі неможливості здійснення приладного обліку відповідно до чинних нормативних документів (п.4.1. договору).

Згідно з п.12.1 договору про закупівлю природного газу №-ВТВ від 27.04.2015 цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2015 року включно, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 у квітні 2016 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передало ПАТ "Укртрансгаз" для балансування природний газ в обсязі 13810,676тис.куб.м. на суму 103662934,06грн (т.1, а.с.16).

Також, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у квітні 2016 року передало ПАТ "Укртрансгаз" для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат природний газ в обсязі 21154,528тис.куб.м. на суму 158785887,17грн згідно з актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2016 року (т.1, а.с.15).

Вищевказані договір та акти приймання-передачі підписані сторонами та скріплені їх печатками.

В даних актах вказано, що газ передається на виконання умов договору №-ВТВ від 27.04.2015, хоча за поданими до суду доказами, зазначений договір, згідно п.12.1 договору, діяв до 31 грудня 2015 року включно і лише в частині розрахунків - до повного їх виконання. Доказів на підтвердження продовження сторонами строку дії договору №-ВТВ від 27.04.2015, позивачем та третьою особою-2 до матеріалів справи не подано, які не обґрунтовано неможливість їх подання.

Позивачем надано копію звіту ПАТ "Житомиргаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2016 (ЕІС код 56Х017), (т.1, а.с.13) та зведеного реєстру місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" за квітень 2016 (т.1, а.с.14).

Як вбачається з вказаного звіту та реєстру обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Житомиргаз" у квітні 2016, відповідачем було використано 0,790тис.куб.м. природного газу згідно алокації.

Згідно інформації про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на Операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2016 рік, обсяг небалансу ПАТ "Житомиргаз" по контрагенту ОСББ "Затишна оселя 25" без підтверджених номінацій у квітні 2016 року склав 0,780тис.куб.м. (т.1, а.с.12).

Як вбачається з довідки про списання газу на балансування 01.01.2016-30.06.2018 за підписом головного бухгалтера Акціонерного товариства "Укртрансгаз", у квітні 2016р, зокрема 30.04.2016, було списано (-13810,676 тис. куб. м.) газу вартістю (-88829898,75грн) на балансування (т.1, а.с.22).

Позивачем надано роздруківку із сайту АТ "Укртрансгаз" щодо ціни газу. Ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця (липень 2019 року) складає 5568,78грн без ПДВ за 1000куб.м, ПДВ складає 1113,76грн, всього з ПДВ ціна становить 6682,54грн (витяг з офіційного сайту АТ "Укртрансгаз", т.1, а.с.23).

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказує, що у квітні 2016 року ОСББ "Затишна оселя 25" безпідставно набуло з газотранспортної системи 0,790тис.куб.м. природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" та отриманого ним на підставі договору №-ВТВ від 27.04.2015 про закупівлю природного газу.

Також, позивач при зверненні з даним позовом до суду зазначає, що оскільки відповідачу в квітні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 0,790тис.куб.м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель, про що свідчать договір про закупівлю природного газу та акти приймання-передачі газу, подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС. Відтак, оскільки, на думку позивача, відповідач набув природний газ позивача у квітні 2016 року в обсязі 0,790тис.куб.м. без будь-якої підстави, то останній зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно в натурі на підставі ст.1212, ст.1213 Цивільного кодексу України, а у випадку, якщо буде встановлено відсутність у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, відповідач на підставах, передбачених ч.2 ст.1213 Цивільного кодексу України, зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна, що визначається на момент розгляду судом цієї справи та станом на час подання позову до суду становить 5279,21грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов:

- набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

- набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою:

- законом,

- іншими правовими актами,

- правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 06.02. 2020 у справі №910/13271/18 та інших.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України (п.п.28-32 постанови ВП ВС від 31.01.2020 у цивільній справі №161/17945/18; п.п.63-65 постанови ВПВС від 04.12.2019 у господарській справі №917/1739/17).

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (п.74 постанови ВПВС від 04.12.2019 у господарській справі №917/1739/17).

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо:

1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами;

2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Підсумовуючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно (див. постанову Верховного Суду у постанові від 25.02.2020 року у справі № 922/748/19).

Саме тому ст.ст.1212-1214 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

У даній справі АТ "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство) вважає себе потерпілим від втрати свого майна (природного газу), а ОСББ "Затишна оселя 25" (споживач природного газу та виробник теплової енергії) - набувачем цього майна (природного газу), та що безпідставне набуття цього майна (природного газу) було результатом поведінки останнього (відповідач здійснив відбір природного з ресурсу позивача за відсутності в нього постачальника та без оформлення будь - яких договірних відносин).

Та оскільки у кондикційних зобов`язаннях вина набувача майна, так само як і потерпілого чи інших осіб (у цій справі - це АТ "Житомиргаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України") юридичного значення немає, визначальним для вирішення спору є встановлення факту наявності в АТ "Укртрансгаз" титулу власника спірного природного газу в обсязі 0,790тис.куб.м. у квітні 2016 та, відповідно, статусу потерпілого від його втрати.

Встановлення цього факту здійснюється за поданими АТ "Укртрансгаз" доказами на його підтвердження .

Згідно з ч.7 ст.22 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на квітень 2016) оператор газотранспортної системи мав право придбавати енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний і прозорий спосіб та на ринкових умовах.

Згідно з абзацу 2 ч.1 ст.23 цього Закону оператор газотранспортної системи не мав права провадити діяльність з видобутку, розподілу або постачання природного газу.

Так, за актами приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2016 року підписаним з НАК "Нафтогаз України", АТ "Укртрансгаз" прийняв в підземних сховищах імпортований природний газ за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат в обсязі 21154,528тис.куб.м за ціною без ПДВ за 1000куб.м. - 6255,00грн на загальну суму 158785887,17грн та для балансування - в обсязі 13810,676тис.куб.м. за ціною без ПДВ за 1000 куб.м. - 6255,00грн на загальну суму 103662934,06грн (т.1, а.с.15-16).

Позивачем не доведено, що в обсяг природного газу який зазначений в актах від 30 квітня 2016 року (21154,528тис.куб.м та 13810,676тис.куб.м.) увійшов також спірний природний газ в обсязі 0,790тис.куб.м., оскільки як АТ "Укртрансгаз", так і ОСББ "Затишна оселя 25" приймають природний газ у власність у загальному потоці у віртуальній точці у значенні Кодексу №2493.

Отже, АТ "Укртрансгаз" не підтверджено того, що відповідачем спожито природний газ саме з ресурсу позивача. Лише одне посилання на наявність договору з НАК "Нафтогаз України" договору №-ВТВ від 27.04.2015 та актів не свідчить про споживання відповідачем газу АТ "Укртрансгаз".

Правові засади функціонування ринку природного газу Закону України визначені положеннями Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 №329-VIII (з наступними змінами і доповненнями, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченим договором.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Згідно з пункту 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р за №1382/27827 "Про затвердження Правил постачання природного газу" (далі - Правила постачання природного газу) підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Відповідно до п.2 розділу 2 Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Судом встановлено, що у провадженні господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/572/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення на його користь з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" заборгованості в сумі 51999,32грн, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору №4197/16-ТЕ-10 про постачання природного газу від 21.12.2015. Так, рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.07.2019 у справі №906/572/19 було позов задоволено частково; стягнуто з ОСББ "Затишна оселя 25" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України": 30000грн основного боргу; 1108,27грн судового збору; в решті позову відмовлено (т.2,а.с.177-181). Вказане рішення було частково скасовано постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 та позов задоволено у повному обсязі (т.2, а.с.182-186).

У справі №906/572/19 судом встановлено, що 21.12.2015 між ПАТ "НАК "Нафтогаз" (надалі за текстом - постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25" (надалі за текстом - споживач) укладено договір №4197/16-ТЕ-10 постачання природного газу на підставі Закону України "Про ринок природного газу", постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 "Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)", інших нормативних актів (надалі за текстом - договір № 4197/16-ТЕ-10).

За умовою п.1.1 договору постачання природного газу постачальник зобов`язався передати у власність споживачу 2016 році природний газ, а споживач - прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору №4197/16-ТЕ-10 газ, що постачався за цим договором, підлягав використанню споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Загальний обсяг природного газу за період з 01 січня по 31 березня 2016 року як погодили сторони у п.2.1 договору № 4197/16-ТЕ-10 , мав становити 42,0 тис. куб. м, у тому числі у січні та лютому по 15,0тис.куб.м, та у березні - 12,0тис.куб.м.

Розподіл /транспортування природного газу за цим договором за умовою п.2.1.5 договору №4197/16-ТЕ-10, споживачу здійснює(ють) Оператор( и) ГРМ/ГТС, з яким (якими) споживач укладає відповідний договір (договори), про що повідомляє постачальника протягом 3(трьох днів) з дати їх укладання.

За умовою п.5.1 договору № 4197/16-ТЕ-10 ціна природного газу - регульована та не враховує тарифи на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податки та збори, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України, встановлена постановою КМУ від 01.10.2015 № 758 на період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) в сумі 1770,74грн за 1000куб.м. та з врахуванням збору у вигляді цільової надбавки в розмірі 2%, податку на додану вартість за ставкою 20% складає 2167,38грн.

Відповідно до п.5.3 договору №4197/16-ТЕ-10 реалізація газу споживачу за визначеною у п. 5.2 ціною здійснюється за умови:

- наявності відповідної ліцензії на виробництво теплової енергії (у випадках передбачених чинним законодавством України);

- виконання споживачем, на якого станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", обов`язку щодо відкриття рахунку із спеціальним режимом використання.

У п.п.6.3.1 та 6.3.2 договору № 4197/16-ТЕ-10 сторони обумовили порядок здійснення оплати за природний газ залежно від статусу споживача за змістом статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання".

Строк дії договору №4197/16-ТЕ-10 - до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

За актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 року постачальником передано споживачу у власність імпортований природний газ в обсязі 11,797тис.куб.м. на загальну суму 26559,38грн, з них 4426,56грн; за актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2016року передано у власність природний газ власного видобутку в обсязі 8,251тис.куб.м. на загальну суму 18576,05грн, з них 3096,01грн; за актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2016 року передано у власність природний газ власного видобутку в обсязі 7,635 тис. куб. м на загальну суму 17189,20грн, з них 2864,87грн.

Судом у вказаному рішенні, серед іншого, було встановлено, що постачальник при укладанні договору №4197/16-ТЕ-10 шляхом вільного волевиявлення прийняв на себе ризик неналежного виконання споживачем його умов, оскільки достовірно знав, що кінцевими платниками за договором були виключно фізичні особи співвласники багатоквартирного будинку, які свої правовідносини щодо споживання природного газу будували відповідно до укладених договорів розподілу природного газу з оператором ГРМ. Постачальник не переконався у тому, чи відключений багатоквартирний житловий будинок 25 по провулку 1-му Київському, де створено ОСББ "Затишна оселя 25", від централізованого опалення та що виробництво теплової енергії для надання його мешканцям послуг з опалення та постачання гарячої води, забезпечує об`єднання як юридична особа.

Згідно встановлених у справі №906/572/19 обставин, укладений 21.12.2015 між ПАТ "НАК "Нафтогаз" та ОСББ "Затишна оселя 25" договір №4197/16-ТЕ-10 постачання природного газу діяв до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Водночас, судом враховується також, що у провадженні господарського суду перебувала справа №906/408/18 за позовом ПАТ "Укртрансгаз" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" за участю у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за участю у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "МалинЕнергоінвест", Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишна оселя 25", Комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради про стягнення 129648134,16грн за послугами балансування обсягів природного газу.

Так, рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.12.2018 у справі №906/408/18 було відмовлено у задоволенні позову (т.1, а.с.147-160).

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справі №906/408/18, в рішенні від 29.12.2018, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 (т.1, а.с.161-181) та постановою Верховного Суду від 17.07.2019 (т.1, а.с.182-211) було встановлено, що ОСББ "Затишна оселя 25" має статус захищеного споживача, оскільки є виробником теплової енергії.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

01.01.2016 між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (оператор ГРМ) та ОСББ "Затишна оселя 25" (відповідач) укладений договір розподілу природного газу шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №09420Z4PG0AT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (т.2, а.с.3).

Як вбачаєтеся з матеріалів справи, відповідач не підключений безпосередньо до газової мережі позивача, отже, не є "прямим споживачем" у розумінні термінів п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, тобто фізичне отримання газу відповідачем у позивача неможливе. Так, природний газ, отриманий у відповідачем у квітні 2016, спочатку позивачем, як Оператором ГТС на підставі договору транспортування природного газу повинен був бути переданий Оператору газорозподільної системи, як замовнику послуги транспортування природного газу (ПАТ "Житомиргаз"), який у свою чергу, на підставі договору розподілу природного газу передає газ відповідачу (споживачу).

Доводи позивача спростовують поданий ним же звіт ПАТ "Житомиргаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу відібраного з точки виходу ПАТ "Житомиргаз" між змовниками послуги транспортування (постачальниками) за квітень 2016 року, що подані в точку входу до газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" у квітні 2016 (т.1, а.с.13) з якого вбачається, що з мереж УМГ ПАТ "Укртрансгаз" у квітні 2016 року - 31994,546тис.куб.м. природного газу з підтвердженим обсягом номінацій розподілено теплогенеруючим підприємствам природного газу серед яких не значиться - ОСББ "Затишна оселя 25". Водночас, під номером ІV значаться теплогенеруючі підприємства, в тому числі по договорах з НАК "Нафтогаз України": підтверджений обсяг номінації - 291,000тис.куб.м., фактичний обсяг на місяць всього - 625,688тис.куб.м.

Згідно реєстру місячних обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" через газорозподільні мережі газорозподільної компанії ПАТ "Житомиргаз" (т.1, а.с.14), споживачами обсягу природного газу у квітні 2016 - 0,790тис.куб.м. є теплогенеруючі підприємства, у тому числі відповідач - ОСББ "Затишна оселя 25".

Тобто подані позивачем докази не доводять, що ОСББ "Затишна оселя 25" безпідставно набув з газотранспортної системи, оператором якої є АТ "Укртрансгаз" природний газ у квітні 2016 - 0,790тис.куб.м.

З інформації про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2016р (т.1, а.с.12) вбачається, що цей обсяг природного газу віднесений на Оператора газорозподільної системи з вказівкою в якості небалансу.

Згідно з п.2.3 Типового договору транспортування природного газу, затвердженого Постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015р. та у відповідності до ч.2 ст.32 Закону України "Про ринок природного газу" послуги балансування природного газу є складовим елементом послуг транспортування природного газу, необхідність наявності договору про що між Оператором газотранспортної системи та Оператором газорозподільної системи вбачається з п.1 глави 1 розділу VІІІ, п.п.1, 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи.

Таким чином, надання позивачем складених ним документів обліку, у тому числі й у відношенні спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з Оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що є несумісним з твердженням позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи позивача. Діюче законодавство в означеному випадку передбачає захист майнових інтересів Оператора газотранспортної системи в межах правовідносин комерційного балансування, урегульованого розділом ХІV Кодексу газотранспортної системи, яке має договірний характер.

Крім цього, як зазначалось вище, ПАТ "Укртрансгаз" (оператор ГТС, позивач) звертавя до Господарського суду Житомирської області з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", за участю у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за участю у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 2. КП"Бердичівтеплоенерго"; 3. КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (м. Житомир); 4. ТОВ "Малин Енергоінвест"; 5. ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"; 6. ОСББ "Затишна оселя 25"; 7. КП "Озерне" Новогуйвинської селищної ради про стягнення 129648134,16грн. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" просило стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз", зокрема, заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу, у тому числі, у квітні 2016 році поставленого ОСББ "Затишна оселя 25".

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29 грудня 2018р у справі №906/408/18 відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз". Зазначене рішення було залишено без змін постановами апеляційної та касаційної інстанцій.

Отже, позивач скористався своїм правом на захист майнових інтересів шляхом пред`явлення позову до оператора ГРМ в межах правовідносин комерційного балансування, урегульованого розділом XIV Кодексу газотранспортної системи, яке має договірний характер.

Згідно пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи під несанкціонованим відбором природного газу розуміється - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Доводи третьої особи-2 стосовно того, що оскільки нею не надавались номінації на постачання природного газу відповідачу на квітень 2016 року та не було підписано акт приймання-передачі природного газу за вказаний період, що свідчить про відсутність господарських операцій з поставки природного газу між ним та відповідачем, господарським судом відхиляються, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (чинній в спірний період), якою було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), було визначено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.п. 15-17 цього Положення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСББ "Затишна оселя 25" здійснює такий вид господарської діяльності як виробництво, постачання теплової енергії та гарячої води для мешканців, які проживають за адресою: м.Житомир, пров. 1-Київський, 25, що підтверджується довідкою від 24.01.2020 та наявними в матеріалах справи доказами (т.2, а.с.2, 7-20).

Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015, яка діяла до 01.04.2017, затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

Відповідно до вказаного Положення на третю особу-2 - НАК "Нафтогаз України" покладено обов`язки продавати природний газ постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України №1064-р "Деякі питання опалювального сезону 2015/16року" від 07.10.2015 передбачено, що з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2015/16 року Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу забезпечити безперебійне постачання природного газу теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям для початку та проходження опалювального сезону.

Отже, на підставі спеціального нормативного правового акту щодо опалювального сезону 2015/2016 року, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 №1064-р "Про деякі питання опалювального сезону 2015/16 року", НАК "Нафтогаз України" був зобов`язаний постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, тобто це було обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №911/656/17, від 14.05.2018 у справі №926/680/17).

Таким чином, зважаючи на наведене, дії ОСББ "Затишна оселя 25" не можуть бути кваліфіковані як безпідставний, несанкціонований відбір природного газу за спірний період.

Несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем).

Згідно з п.1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України "Про ринок природного газу", суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.

За приписами п.13 розділу II Правил постачання природного газу, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

Відповідно до п.14 розділу II Правил постачання природного газу, за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за №703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та/або АТ "Оператор газорозподільної мережі "Житомиргаз" для ОСББ "Затишна оселя 25" про наявність у останнього обов`язку обмежити споживання природного газу. Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником або оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, дозволяє господарському суду дійти висновку про недоведеність позивачем факту споживання ОСББ "Затишна оселя 25" у квітні 2016 природного газу із порушенням вимог чинного законодавства.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Позивач не довів належними і допустимими доказами в розумінні статей 76-77 Господарського процесуального кодексу безпідставність як передачі природного газу з його газотранспортної системи відповідачу, так і безпідставність отримання цього газу останнім, так і те, що власником цього газу є позивач, а отже і порушеного відповідачем права чи охоронюваного законом інтересу за захистом якого позивач звернувся до суду на підставі ст.ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України.

Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для правового захисту інтересів позивача, у зв`язку з чим відмовляє у позові.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 5279,21грн, що є вартістю вищевказаного природного газу обсягом 0,790тис.куб.м., ґрунтується на тих самих підставах і фактично є альтернативною та заявлена з метою стягнення вартості газу в разі відсутності газу у відповідача.

З огляду на встановлену безпідставність вимоги про повернення газу, безпідставною є вимога про стягнення вартості цього газу, а тому суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, з посиланням на пропуск позивачем строку в межах якого він міг звернутися до суду, оскільки позивачу було відомо про порушення свого права з травня 2016 року, суд вказує про таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 3 стаття 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, суд зауважує, що заява відповідача про застосування строків позовної давності, судом враховується, однак перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

З огляду на наведені вище обставини та беручи до уваги, що доводи позивача спростовуються матеріалами справи, суд відмовляє у задоволенні позову позивача про зобов`язання відповідача повернення в натурі безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 0,790 тис. куб. метрів та стягнення 5279,21грн, у зв`язку з цим клопотання відповідача про застосування стоку позовної давності судом не застосовується.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.08.20

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу

2- позивачу (рек. з повід.) + на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу (рек. з повід.) + на ел пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2

4- третій особі АТ "ОГМ"Житомиргаз" (рек. з повід.) + на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3

5- третій особі АТ НАК "Нафтогаз України" (рек. з пов.) + на ел пошту: