ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.08.2020р. Справа № 917/1734/17

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області від 20.12.2019р. № 02-14-06/721 (вх. № 14370 від 26.12.2019р.) про заміну сторони (боржника) на правонаступника у справі № 917/1734/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601)

до Національного Авіаційного Університету (пр-т Космонавта Комарова, 1, м. Київ, 03058) в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук, Полтавська область, 39605)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство освіти і науки України (проспект Перемоги, 10, м. Київ, 01135).

про стягнення 1 382 262,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017р. Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Національного Авіаційного Університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету (відповідач) заборгованості у розмірі 1 382 262,01грн, у тому числі 1 180 425,81 грн. заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №101 від 03.11.2014, 103 046,98 грн. пені, 76 511,90грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн 3% річних.

31.10.2017р. до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. № 13321), в якій позивач просив зменшити позовні вимоги в частині стягнення вартості спожитої теплової енергії у розмірі 1 180 425,81 грн та просив суд стягнути з відповідача 103 046,98 грн. пені, 76 511,90 грн інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн 3% річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.11.2017р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р., позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача 103 046,98 грн. пені, 76 511,90грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн 3% річних та 3027,57грн. витрат по сплаті судового збору. Повернуто позивачу з Державного бюджету України 17 706,46 грн. судового збору.

Постановою Верховного суду від 16.05.2018 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Полтавської області від 07.11.2017 у справі № 917/1734/17 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

При новому розгляді справи, рішенням господарського суду Полтавської області від 11.10.2018р. у справі № 917/1734/17 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 51 523, 49 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних, 3 027,54 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині - у позові відмовлено. Повернуто Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" з Державного бюджету України судовий збір у сумі 17 706,46 грн. (а.с. 152-164 т. 2).

13.11.2018р. на виконання даного судового рішення господарським судом Полтавської області видано наказ у справі № 917/1734/17 (а.с. 169 т. 2).

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2019р. рішення господарського суду Полтавської області від 11.10.2018р. та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 917/1734/17 залишено без змін (а.с.21-31 т. 3).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2019р. рішення господарського суду Полтавської області від 11.10.2018р. та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 917/1734/17 залишено без змін (а.с. 147-162 т. 3).

26.12.2019 р. до господарського суду Полтавської області від Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області надійшла заява (вх.№ 14370), в якій заявник просив суд замінити боржника в наказі господарського суду від 13.11.2018р. по справі № 917/1734/17 - Кременчуцький льотний коледж Національного Авіаційного Університету на правонаступника - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

Заява мотивована тим, що наказом Національного авіаційного університету від 29.05.2019 року № 234/од припинено діяльність Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету та встановлено, що Харківський національний університет внутрішніх справ є правонаступником Національного авіаційного університету в частині майнових і немайнових прав та обов"язків Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.02.2020р. заяву Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області від 20.12.2019р. № 02-14-06/721 (вх. № 14370 від 26.12.2019р.) про заміну сторони (боржника) на правонаступника у справі № 917/1734/17 задоволено. Замінено боржника - Кременчуцький льотний коледж Національного Авіаційного Університету (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук Полтавської області, 39605, ) у наказі господарського суду Полтавської області від 13.11.2018р. по справі № 917/1734/17 на його правонаступника - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук Полтавської області, 39605, ).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020р. у справі № 917/1734/17 (а.с. 177-181 т. 4) апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Полтавської області від 04.02.2020р. у справі № 917/1734/17 залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2020р. у справі № 917/1734/17 (а.с. 47-55 т. 5) касаційну скаргу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ задоволено частково; ухвалу господарського суду Полтавської області від 04.02.2020р. та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020р. у справі № 917/1734/17 скасовано. Справу № 917/1734/17 передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.08.2020р. заяву передано на розгляд судді Ореховської О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.08.2020р. заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.08.2020р.

Суд встановив, що учасники у справі належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 19.08.2020р. Явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов"язковою не визнавалась.

Відповідно до п.3 ст.334 Господарського процесуального кодексу України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За викладеного, суд вважає за можливе розглянути зазначену заяву за наявними матеріалами.

Від Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" через канцелярію суду надійшла копія наказу Міністерства внутрішніх справ України № 423 від 30.05.2019р. "Про затвердження акта приймання-передачі" з додатком - актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету .

Зазначений Наказ та акт приймання - передачі цілісного майнового комплексу залучено судом до матеріалів справи.

Розглянувши зазначену заяву Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці, суд встановив наступне.

Як вже зазначалося вище, рішенням господарського суду Полтавської області від 11.10.2018р. у справі № 917/1734/17, залишеним без змін постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2019р. та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2019р., позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Національного авіаційного університету ( пр-т. Космонавта Комарова, 1,м. Київ, 03058) в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук, Полтавської області, 39605 () на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" ( вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ) 51 523, 49 грн. пені, 76 511,90 грн. інфляційних нарахувань, 22 277,32 грн. 3% річних, 3 027,54 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині - у позові відмовлено. Повернуто Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" ( вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 17 706,46 грн.

13.11.2018р. на виконання даного судового рішення господарським судом Полтавської області видано наказ у справі № 917/1734/17.

Суд встановив, що до Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області 25.09.2019р. надійшла заява представника АТ "Полтаваобленерго" про примусове стягнення заборгованості з Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету на загальну суму 153 340,25 грн. згідно наказу господарського суду Полтавської області від 13.11.2018р. по справі № 917/1734/17.

Наказ Господарського суду Полтавської області від 13.11.2018р. по справі № 917/1734/17 на даний час залишається не виконаним.

З матеріалів справи вбачається, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 р. № 186-р (а.с. 6 т. 4) передано цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету(код згідно з ) із сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та перейменовано у Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

В п.3 вищевказаного Розпорядження визначено: відповідно до частини шостої статті 23 Бюджетного кодексу України передати бюджетні призначення, передбачені у 2019 році Міністерству освіти і науки на функціонування Кременчуцького льотного коледжу, Міністерству внутрішніх справ.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 р. № 186-р Рішенням Вченої ради Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.05.2019 р. № 7/4 (а.с. 7 т. 4) створено Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремлений підрозділ.

Відповідно до наказу Національного авіаційного університету від 29.05.2019 № 234/од (а.с. 47 т. 4) припинено діяльність Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (ідент. код 01132369) як відокремленого структурного підрозділу в структурі Національного авіаційного університету, шляхом приєднання його до Харківського національного університету внутрішніх справ (ідент. код 08571096). Встановлено, що Харківський національний університет внутрішніх справ є правонаступником Національного авіаційного університету в частині майнових і немайнових прав та обов"язків Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, у тому числі надання освітніх послуг.

У відповіді на запит Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області (а.с. 10 т. 4) щодо правового статусу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, Національний авіаційний університет повідомив, що правонаступником прав і обов"язків, а також бюджетних коштів, виділених Кременчуцькому льотному коледжу Національного авіаційного університету (), є Харківський національний університет внутрішніх справ (на базі свого відокремленого структурного підрозділу - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ ().

Відповідно до статей 104, 106 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно з частинами другою, третьою статті 107 ЦК України у разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи остання є повним правонаступником юридичної особи, що реорганізовується, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 № 423 затверджено акт приймання-передачі від 23.05.2019 та прийнято до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України цілісний майновий комплекс Університету, зазначений в акті, разом з його кредиторською заборгованістю.

Актом приймання-передачі від 23.05.2019 (Том 4, а.с. 30-35) підтверджується, що цілісний майновий комплекс Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету (код згідно з ) передається із сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та надалі іменується Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

Таким чином, Харківський національний університет внутрішніх справ у встановлений законом спосіб надав згоду на прийняття до сфери свого управління цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу разом з його кредиторською заборгованістю, а через припинення діяльності як відокремленого структурного підрозділу в структурі Національного авіаційного університету, шляхом приєднання його до Харківського національного університету внутрішніх справ (ідент. код 08571096), останній вважається правонаступником кредиторської заборгованості Кременчуцького льотного коледжу.

Відповідно до ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Тобто правонаступництво у порядку зазначеної статті можливе на будь-якій стадії судового процесу, а виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 334 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як вже зазначалося вище, за результатами первісного розгляду судом заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області від 20.12.2019р. № 02-14-06/721 (вх. № 14370 від 26.12.2019р.) про заміну сторони (боржника) на правонаступника у справі № 917/1734/17 ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.02.2020р., залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020, зазначену заяву задоволено. Замінено боржника - Кременчуцький льотний коледж Національного Авіаційного Університету (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук Полтавської області, 39605, ) у наказі господарського суду Полтавської області від 13.11.2018р. по справі № 917/1734/17 на його правонаступника - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ (вул. Перемоги, 17/6, м. Кременчук Полтавської області, 39605, ).

При цьому, зазначені судові рішення інстанцій обґрунтовані тим, що Харківський національний університет внутрішніх справ є правонаступником кредиторської заборгованості Кременчуцького льотного коледжу, стягнутої за рішенням суду у даній справі.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2020р. у справі № 917/1734/17 (а.с. 47-55 т. 5) ухвалу господарського суду Полтавської області від 04.02.2020р. та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020р. у справі № 917/1734/17 скасовано.

Касаційний господарський суд скасовуючи вищевказані судові рішення зазначив, що не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій, оскільки суди, задовольняючи заяву Управління про заміну сторони (боржника) на правонаступника, керувалися нормами права, якими врегульовано питання правонаступництва у разі злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи; при цьому судами не визначено, хто фактично є боржником у даній справі - Національний авіаційний університет як юридична особа, яка не є припиненою та продовжує свою діяльність, чи Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету як відокремлений структурний підрозділ юридичної особи, який був переданий як цілісний майновий комплекс від однієї юридичної особи до іншої. Тобто для вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для заміни сторони (боржника) на правонаступника судам необхідно було з`ясувати, хто був визнаний боржником за рішенням суду у даній справі та, в залежності від встановленого, застосувати відповідні норми права, якими врегульований правовий механізм правонаступництва.

Крім того, судам необхідно було встановити, чи увійшла до кредиторської заборгованості, яка зазначена в акті приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу, сума коштів, стягнута за рішенням суду у даній справі.

Суд касаційної інстанції зазначив, що під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та докази, в тому числі зазначені у даній постанові, об`єктивно оцінити відповідні докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення, а також вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для врахування правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14.

За приписами ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

У відповідності з ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З врахуванням вимог п. 4 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині рішення у спорі, пов`язаному зі стягненням грошових сум, зазначаються, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Отже, стягувачем або боржником є юридична особа, а не її відокремлений структурний підрозділ, тому в резолютивній частині рішення слід зазначати місцезнаходження та ідентифікаційний код стягувача і боржника (юридичних осіб).

Суд встановив, що за змістом рішення господарського суду Полтавської області від 11.10.2018р. у справі № 917/1734/17 заборгованість з оплати спожитої теплової енергії перед Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" виникла у Кременчуцького льотного коледжу, який на момент прийняття рішення справі мав статус філії (відокремленого підрозділу Національного авіаційного університету)(Положення про Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету - а.с. 108-109 т.1).

При цьому, суд зауважує, що відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому, слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Відтак , Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету не будучи юридичною особою, сам по собі не може виступати боржником за судовим рішенням, а тому належним боржником у справі № 917/1734/17 є Національний Авіаційний Університет в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету, як і зазначено в резолютивній частині рішення господарського суду Полтавської області від 11.10.2018р. у справі № 917/1734/17.

На виконання приписів Верховного суду, викладених в постанові від 14.07.2020 р. по справі № 917/1734/17 щодо необхідності встановлення, чи увійшла до кредиторської заборгованості, яка зазначена в акті приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу, сума коштів, стягнута за рішенням суду у даній справі, господарський суд Полтавської області в ухвалі від 19.08.2020р. витребував у Національного авіаційного Університету та Харківського національного університету внутрішніх справ документальні докази щодо відомостей чи увійшла до кредиторської заборгованості, яка зазначена в акті приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 23.05.2019 р. Кременчуцького льотного коледжу, сума коштів, стягнута за рішенням суду у даній справі ( 917/1734/17), а також належним чином засвідчену копію акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 23.05.2019 р. Кременчуцького льотного коледжу, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 р. № 423 ( витяг, тощо... ).

Зазначені вимоги суду Національним авіаційним Університетом та Харківським національним університетом внутрішніх справ залишено поза увагою.

Стягувач у справі - Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" через канцелярію суду надав копію Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 423 від 30.05.2019р. "Про затвердження акта приймання-передачі", яким, за результатами роботи комісії з питань передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету зі сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ, утвореної наказом МВС від 14.05.2019р. № 376 "Про організацію виконання розпорядження Кабінету Міністрів України" затверджено акт приймання - передачі від 23.05.2019р., що додається, та прийнято до сфери управління Міністерства внутрішніх справ цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, зазначений в акті.

За змістом Акту приймання - передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету від 23.05.2019р. до складу цілісного майнового комплексу, що передається, станом на 01.05.2019р. належать зобов"язання, зокрема, поточна кредиторська заборгованість в сумі 231 996,49грн.

При цьому, згідно рішення господарського суду Полтавської області від 11.10.2018р. у справі № 917/1734/17 присуджено до стягнення з Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету заборгованість на загальну суму 153 340,25грн.

Проте, з огляду на відсутність в Акті приймання - передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету від 23.05.2019р. відомостей щодо підстав виникнення переданої кредиторської заборгованості встановити, що саме сума коштів, стягнута за рішенням суду у справі № 917/1734/17, включена до складу цієї кредиторської заборгованості, суд не вбачає за можливе.

Також, Верховний суд в постанові 14.07.2020р. у справі № 917/1734/17 звернув увагу на те, що під час нового розгляду справи господарському суду необхідно вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для врахування правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14, яка полягає, зокрема, у наступному.

За приписами статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Виходячи зі змісту наведеної норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні (відповідно до статей 512 і 520 ЦК України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

За частиною першою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Статтею 109 ЦК України передбачено виділ, як різновид створення юридичної особи, при якому припинення існуючої юридичної особи, з якої здійснюється виділ, не відбувається. Відповідно до частини першої статті 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

За змістом частини третьої цієї статті юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

За відсутності відповідних законодавчих обмежень зміна виду відповідальності юридичної особи з основного боржника на субсидіарного за приписами статті 109 ЦК України відбувається також у разі, коли щодо юридичної особи, з якої був здійснений виділ, вирішено судовий спір як щодо єдиного чи основного боржника у зобов`язальних правовідносинах.

Таким чином, хоча при виділі юридична особа, з якої був здійснений виділ, не припиняється, юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, є правонаступником юридичної особи, з якої був здійснений виділ, за зобов`язаннями, які перейшли згідно з розподільчим балансом. Водночас юридична особа, з якої був здійснений виділ, та юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несуть у відношенні одна до одної додаткову (субсидіарну) відповідальність щодо зобов`язань, у яких вони не є основними боржниками після здійсненого виділу в силу вказівки закону, який регламентує процедуру виділу, а не виходячи із змісту матеріальних зобов`язальних правовідносин, які зумовлюють можливість пред`явлення кредитором вимоги до інших осіб, крім основного боржника (наприклад, субсидіарна відповідальність батьків (піклувальників) за шкоду, заподіяну неповнолітньою особою, встановлена договором поруки субсидіарна відповідальність поручителя тощо).

Статтею 619 ЦК України визначено право кредитора на отримання задоволення своєї вимоги як від основного, так і від субсидіарного боржника.

При цьому, враховуючи викладене вище, положення частини другої цієї ж статті (до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника; якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність) підлягають застосуванню до тих обставин, коли на момент пред`явлення вимоги в матеріальному правовідношенні наявні одночасно й основний, і субсидіарний боржники.

В іншому ж випадку формальне дотримання положень частини другої статті 619 ЦК України до випадку виникнення субсидіарного боржника за наслідками процедури виділу призводить до висновку про можливість повторного судового розгляду справи, спір у якій вже було вирішено судом у повному та належному складі сторін, зобов`язаних у матеріальних правовідносинах.

Разом з тим Велика Палата Верховного Суду враховує те, що передача основним боржником - стороною у виконавчому провадженні правонаступнику за наслідками реорганізації у спосіб виділу основної кількості прав, зокрема, нерухомого майна та залишення за собою лише зобов`язань, на що кредитор не впливає, може ускладнити виконання цих зобов`язань, зокрема, за рахунок відповідного нерухомого майна, тобто такий спосіб реорганізації може бути спрямований на ухилення основного боржника від виконання своїх зобов`язань.

Невиконання основним боржником у процесі виконавчого провадження судового рішення внаслідок, наприклад, недостатності коштів у такого боржника ускладнить реалізацію кредитором права на задоволення своєї вимоги від субсидіарного боржника.

Водночас забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності, тому, що за аналогією закону у випадках, коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношенні замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (основним і субсидіарним боржниками).

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного суду, після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками - основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятися щодо обох цих боржників.

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про заміну сторони (боржника) на правонаступника заявником заявлено до суду лише вимогу про заміну боржника в наказі господарського суду від 13.11.2018р. по справі № 917/1734/17 - Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету на правонаступника - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак, суд не має права вийти за межі вимог, які були заявлені Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області, та замінити одного боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками (основним і субсидіарним боржниками).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд під час нового розгляду заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про заміну сторони (боржника) на правонаступника (вх. № 14370від 26.12.2019 р.) дійшов до висновку, що зазначена заява не є обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.52, 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області від 20.12.2019р. № 02-14-06/721 (вх. № 14370 від 26.12.2019р.) про заміну сторони (боржника) на правонаступника у справі № 917/1734/17 задовольнити.

2. Ухвалу надіслати учасника справи в порядку, передбаченому с.242 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання/ (ст.ст.175, 235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано 01.09.2020р.

Суддя О.О. Ореховська