УХВАЛА

28 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 31-3/233-07-6560

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС"

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020

(головуючий суддя Діброва Г.І., судді Принцевська Н.М., Ярош А.І.)

у справі №31-3/233-07-6560 Господарського суду Одеської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС"

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова

про стягнення 33 618,57 грн,

за участю Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.05.2020 про розподіл судових витрат за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця Арцизького РВДВС Південного МРУ Міністерства юстиції у справі №31-3/233-07-6560 на підставі п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 20.07.2020 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 у справі №31-3/233-07-6560 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у сумі 2102,00 грн за касаційне оскарження ухвали суду.

Ухвалу Верховного Суду від 20.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" отримало 27.07.2020, що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

29 липня 2020 року позивач надіслав до Суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначає, що вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних вимог та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), а тому вважає, що у суду відсутні підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарг на рішення суду в частині розподілу судових витрат. Скаржник вважає, що учасник є звільненим від сплати судового збору за подання апеляційної (касаційної) скарги, якщо судом не вирішено питання розподілу судових витрат, оскільки ці вимоги не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору. Заявник просить врахувати правову позицію об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 20.12.2019 у справі №240/6150/18.

Отже, по суті скаржник не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 20.07.2020 про залишення касаційної скарги без руху, оскільки вважає, що в даному випадку він звільнений від сплати судового збору.

Розглянувши доводи, які наведені скаржником у заяві про усунення недоліків, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За положеннями ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлено на 1 січня 2020 року у розмірі 2 102,00 грн.

Отже, звертаючись з касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 про повернення апеляційної скарги ТОВ "Компанія "НОТАПС" без розгляду, скаржник мав сплатити судовий збір у встановленому пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмірі, - 2 102,00 грн, про що зазначено в ухвалі Верховного Суду від 20.07.2020.

Однак скаржник не надав доказів сплати судового збору на виконання ухвали, якою касаційну скаргу було залишено без руху.

Дослідивши правову позицію об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зі справи №240/6150/18, на яку в обґрунтування своїх доводів посилався скаржник у заяві про усунення недоліків, суд касаційної інстанції зазначає, що наведене стосується питання відсутності обов`язку справляння судового збору за оскарження додаткового рішення (у зв`язку з розподілом судових витрат).

Водночас предметом касаційного оскарження у справі №31-3/233-07-6560 є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги без розгляду, а не додаткове рішення.

А тому в цьому випадку Верховний Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15, який є релевантним для цієї справи в аспекті застосування Закону України "Про судовий збір".

Так, відповідно до викладеного в зазначеній постанові висновку Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що положення цієї норми, якою передбачено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24.07.2020 у справі №911/4241/15.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Оскільки протягом встановленого строку на усунення недоліків касаційної скарги скаржником недоліків поданої касаційної скарги не усунуто, вказане є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її форми.

У зв`язку з поверненням касаційної скарги, додане до касаційної скарги клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на подання касаційної скарги, судом не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 у справі №31-3/233-07-6560 повернути скаржнику без розгляду разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

О. Кролевець