ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. Черкаси справа № 925/731/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від позивача: Новіков М.В. - адвокат,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщені Господарського суду Черкаської області справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА", Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка

до Зорівської сільської ради, Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка

про визнання права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА" звернулось в Господарський суд Черкаської області з позовом до Зорівської сільської ради, в якому просить суд:

- визнати за СТОВ "НИВА", ідентифікаційний , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0509;

- скасувати державну реєстрацію права власності Зорівської сільської ради на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0509 шляхом скасування запису про право власності номер 28709887 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач правомірно набув право власності на вищевказану земельну ділянку, однак спірна земельна ділянка незаконно зареєстрована за відповідачем.

Ухвалою від 15 червня 2020 року Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА» від 12 червня 2020 року про забезпечення позову.

Ухвалою від 16 червня 2020 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; задовольнив клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА» про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; призначив справу до судового розгляду по суті; сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права.

Відповідно до частин 1, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту ГПК України) розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Ухвалою від 24 червня 2020 року Господарський суд Черкаської області задовольнив заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА» від 22 червня 2020 року про забезпечення позову; заборонив Зорівській сільській раді (19740, Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка, ідентифікаційний код 34117490) укладати договори оренди земельної ділянки кадастровий номер :10:001:0509; заборонив Зорівській сільській раді (19740, Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка, ідентифікаційний код 34117490) укладати договори щодо передачі прав володіння і користування земельною ділянкою кадастровий номер :10:001:0509.

06 липня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову. Набуття права власності позивачем на землю у зв`язку з правонаступництвом, про що стверджує позивач, або іншим законним способом відповідач визнає безпідставним і недоведеним. Земля, передана у колективну власність КСП «Нива», призначена для розпаювання між учасниками КСГП та особами, що мають право на земельну частку (пай). Нерозпайована земля повертається у власність держави або територіальної громади в залежності від конкретних обставин. При реорганізації КСП «Нива» припинилось членство всіх його членів в ньому, засновниками новоутворених підприємств товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», та в подальшому позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» вони не стали, доказів отримання ними майнового і земельного паїв, виділення земельних ділянок в натурі, оформлення права приватної власності на них та внесення учасниками земельних ділянок, що складають у сукупності спірні земельні ділянки, до статутного фонду підприємства позивача суду не подано. Заперечує проти застосування правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 31.08.2018 у справі № 924/1020/17, оскільки обставини, які були предметом розгляду у справі, відмінні від обставин даної справи.

06 липня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про долучення таких доказів до матеріалів справи:

проект роздержавлення та приватизації земель КСП «Нива» Зорівської сільської ради та видачі державних актів на право колективної власності на землю та права постійного користування землею 1995 року,

архівна копія Рішення № 10/1 від 15.06.2000 Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області «Про припинення права постійного користування землями резервного фонду СТОВ «Нива»,

архівна копія Рішення № 10/4 від 15.06.2000 Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області «Про оренду земель, які знаходяться під громадськими дворами та шляхами»,

копія схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) СТОВ «Нива» 2000 рік,

архівна копія Відношення директора СТОВ «Нива» за № 108 від 12.12.2002, про надання в оренду строком на 5-ть років 100,8 га землі, яка знаходиться на території Зорівської сільської ради за межами населеного пункту з них під шляхами 52,6 га, під господарськими будівлями 48,2 га,

архівна копія Розпорядження Голови Золотоніської РДА від 03.02.2003 № 55 «Про надання земельної ділянки в короткострокову оренду СТОВ «Нива,

технічна документація про оформлення договору оренди землі СТОВ «Нива» 2003 року,

супровідний лист від 15.06.2020 з діючим договором оренди землі від 15.09.2020 року між СТОВ «Нива» і Золотоніською РДА, на земельні ділянки загальною площею 14,8594 з кадастровими номерами :08:001:0002, :08:001:0003, :09:001:0001, які розташовані в адмінмежах Зорівської сільської ради,

клопотання Директора СТОВ «Нива» Лисенко Л.А. від 17.12.2019 № 241 про поновлення договору оренди землі.

У клопотанні відповідач зазначив, що перелічені докази підтверджують користування спірними земельними ділянками, які не підпадали під розпаювання виключно на умовах оренди.

08 липня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, які відповідач додав до відзиву, оскільки ті належним чином не засвідчені. Позивач заперечує застосування нормативних актів, на які посилається відповідач у відзиві. Позивач звертає увагу, що законодавство не передбачає права колективної власності на землю, але зміни, що відбулися в земельному законодавстві після видачі позивачу державного акту на право колективної власності на землю, не можуть бути підставою для припинення права власності на землю, а тому, не було підстав для припинення права власності на землю СТОВ «Нива». Вважає за доцільне застосувати у даній справ правові висновки, викладені Верховним Судом у справі № 924/1020/17 про те, що землі, які не підлягали паюванню та залишилися у власності колективних сільськогосподарських підприємств є власністю правонаступників цих підприємств.

20 серпня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа Головного територіального управління Юстиції у Хмельницькій області від 14.08.2019 №03.4-09/1/2990 та копію листа Міністерства Юстиції України.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав з підстав та мотивів зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши представника позивача, судом встановлені такі обставини.

Відповідно до Свідоцтва № 03792941 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності 01.11.1995 зареєстроване Колективне сільськогосподарське підприємство «Нива» (також по тексту КСП «Нива», а.с. 11).

Відповідно до рішення Зорівської сільської Ради народних депутатів Золотоніського району Черкаської області (а.с. 21-22) та Державного акту на право колективної власності на землю серія ЧР 5-7 (далі - Державний акт, а.с. 7-8) Колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» передано 2946,5 гектарів землі у колективну власність. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6. Тривалість, підставність та законність користування КСП «Нива» земельними ділянками під сумнів не ставилась.

Згідно з рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «Нива», оформленого протоколом № 1 від 06.02.1998, у відповідності ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», КСП «Нива» було реорганізоване шляхом перетворення його у товариство з обмеженою відповідальністю (а.с. 13).

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива» зареєстроване 09.04.1998 як суб`єкт підприємницької діяльності з ідентифікаційним кодом (а.с. 10).

Оскільки обидва сільськогосподарських підприємства мають єдиний ідентифікаційний код ЄДРПОУ - СТОВ «Нива» є правонаступником прав та обов`язків КСП «Нива» в процедурі перетворення та зміни організаційної форми юридичної особи та суб`єкта господарювання.

Як вбачається з висновку сертифікованого інженера-землевпорядника Кілочко В.М. (а.с. 5) земельна ділянка з кадастровим номером :10:001:0509 входила до складу земель, які були передані у власність Колективного сільгосппідприємства «Нива», с. Зорівка згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серія ЧР № 5-7.

Вказана земельна ділянка підлягала паюванню та не була розпайована.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції чинній на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю) власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавались рівноправними. Власник землі міг вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ст. 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.

Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди.

06 лютого 1998 року загальними зборами уповноважених членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» було прийнято рішення про реорганізацію Колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» шляхом перетворення його у Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива». Ця реорганізація юридичної особи є чинною.

Статтею 108 ЦК України передбачено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 37 ЦК УРСР від 18.07.1963, у редакції, що діяла на момент перетворення, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

При перетворенні юридична особа продовжує діяти у іншій організаційно-правовій формі без припинення такої юридичної особи.

З урахуванням однакового ідентифікаційного коду ЄДРПОУ КСП «Нива» та СТОВ «Нива», СТОВ «Нива» є юридичною особою внаслідок перетворення КСП «Нива».

Положеннями ч. 6 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції чинній на момент перетворення) передбачено, що при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Аналогічні положення містилися в ч. 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинного на момент перетворення Колективного сільськогосподарського підприємства «Нива»).

Відповідно до п. 7 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

На сьогодні чинне земельне законодавство не передбачає права колективної власності на землю, але зміни, що відбулися в земельному законодавстві після видачі позивачеві Державного акту на право колективної власності на землю, не можуть бути підставою для припинення права власності на землю, оскільки припинення права власності на землю з такої підстави не передбачено нормами чинного ЗК України.

Таким чином, позивач правомірно набув право власності на вищевказану земельну ділянку, в процесі перетворення Колективного сільськогосподарського підприємства «Нива».

Суд критично оцінює рішення Зорівської сільської ради № 10/1 від 15.06.2000, на яке відповідач посилається як на підставу припинення права колективної власності КСП на земельні ділянки площею 2946,5 га, у зв`язку з наступним:

Указом Президента України №720 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

У відповідності до ст. 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Таким чином, право власності КСП «Нива» на землі не могло бути припиненим внаслідок прийняття рішення Зорівської сільської ради № 10/1 від 15.06.2000.

Спірна земельна ділянка не була розпайована, що підтверджено висновком сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діюче на той час законодавство не передбачало права місцевої ради припиняти право власності на землю у такий спосіб, як зазначено у рішенні Зорівської сільської ради № 10/1 від 15.06.2000, а тому рішення є вочевидь незаконним та не може бути застосованим до спірних правовідносин.

Рішення Зорівською сільською радою приймалось з формулюванням: «Про припинення права постійного користування землями резервного фонду СТОВ «Нива», без посилання на право колективної власності на землю за КСП «Нива» та без посилання на джерело постійного користування землями за СТОВ «Нива», без законних на те підстав.

Отже, рішення Зорівської сільської ради № 10/1 від 15.06.2000 суперечить як законодавству, так і фактичним обставинам паювання земель колективної власності, а тому не створює правових наслідків та не може бути враховане судом при прийнятті судового рішення:

Решта поданих відповідачем доказів судом не досліджуються як такі, що не стосуються предмета спору, не мають значення для вирішення справи та не встановлюють обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд встановив, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за відповідачем (Зорівська сільська рада), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, з 1998 року за наслідками проведеного перетворення та в силу положень ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (ч. 6 ст. 31) позивач, як правонаступник всіх прав та обов`язків реформованого КСП «Нива», став власником спірної земельної ділянки.

Доказів припинення у КСП «Нива» права власності на земельну ділянку з підстав інших, ніж здійснення перетворення у СТОВ «Нива» - суду не подано, Державний акт на право постійного користування серія ЧР 5-7 не вилучався у власника та в архів органу не здавався.

Отже, за відповідачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку, яка на законній правовій підставі та безперервно з 1998 року вже належала позивачу - СТОВ «Нива».

Відповідач не надав суду доказів, що підтверджують правомірність набуття ним права власності на спірну земельну ділянку та припинення цього права у позивача та у його попередника з оформленням відповідних приймально-передавальних документів.

З цих підстав судом не встановлено порушеного права власності на земельну ділянку у відповідача.

Водночас, зареєструвавши за собою право власності на земельну ділянку позивача, відповідач тим самим не визнає на неї права позивача, що потребує судового захисту, оскільки спір між сторонами мирним шляхом не було врегульовано.

Збереження запису в ЄДР про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем унеможливлює таку ж реєстрацію за позивачем.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до положень чинного ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема, є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Право власності підлягає державній реєстрації. Також до Державного реєстру прав вносяться записи про скасування державної реєстрації прав (ст.ст. 1, 3, 4, 19 Закону).

Оскільки право власності на земельну ділянку з кадастровими номером :10:001:0509, площею 3.2399 га, яке підлягає державній реєстрації, визнається судом за позивачем, то відповідно існуючий запис (як державна реєстрація) про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності Зорівської сільської ради на цю ж саму спірну земельну ділянку підлягають скасуванню за результатами розгляду цієї позовної вимоги - як похідної.

Позивач письмово звертався 02 червня 2020 року в Зорівську сільську раду з клопотанням про передачу йому у власність земельної ділянки. Клопотання було залишено відповідачем без задоволення.

Відповідач не надав суду доказів, що підтверджують правомірність набуття права власності сільської ради на спірні земельні ділянки.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачена позивачем за подання позову сума судового збору підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "НИВА" (Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка, ідентифікаційний код 03792941) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0509, в адміністративних межах с. Зорівка Золотоніського району Черкаської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності Зорівської сільської ради (Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка, ідентифікаційний код 34117490) на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0509 шляхом скасування запису про право власності номер 28709887 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з Зорівської сільської ради (Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка, ідентифікаційний код 34117490) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА" (Черкаська область, Золотоніський район, село Зорівка, ідентифікаційний код 03792941) 4204 грн 00 коп. на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 28 серпня 2020 року.

Суддя О.В. Чевгуз