РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.09.2020Справа № 910/7047/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 16 519,81 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2020 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (далі - Товариство) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 16 519,81 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 травня 2020 року вищенаведену позовну заяву Компанії прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7047/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше строку карантину, встановленого Кабінетом Міністром України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

16 червня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Товариства на позовну заяву від 12 червня 2020 року № 1929/8, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог Компанії посилаючись на те що, відповідачем було перераховано на рахунок позивача частину спірної суми страхового відшкодування у розмірі 13 776,51 грн. Також відповідач вказував на те, що сума ПДВ у розмірі 2 753,30 грн. не підлягає стягненню з Товариства, оскільки останнє не надало доказів того, що пошкоджений транспортний засіб був відремонтований у платника ПДВ.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання сторонами у даній справі заяв по суті спору, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2019 року в місті Києві на вулиці Великій Васильківській сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів: зіткнення автомобіля "Рено", державний номерний знак: НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , з автомобілем "КІА", державний номерний знак: НОМЕР_2 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Рено", державний номерний знак: НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "КІА", державний номерний знак: НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини були встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 7 листопада 2019 року в справі № 752/22040/19, якою водія автомобіля "Рено", державний номерний знак: НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "КІА", державний номерний знак: НОМЕР_2 (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого транспортного засобу є ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб було застраховано позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" від 10 квітня 2019 року № 75800968а9кш. Копія цього правочину наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з наведеними обставинами 19 жовтня 2019 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та виплату за вищевказаним правочином.

Судом також встановлено, що на підставі рахунку-фактури від 25 жовтня 2019 року № СЧ-0009507, виставленого товариством з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр Голосіївський", позивачем було складено страховий акт від 29 жовтня 2019 року № ARX2510077 (належні копії зазначених документів наявні в матеріалах справи).

Відповідно до вказаних документів сума відновлювального ремонту, а також сума страхового відшкодування склали 16 519,81 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачем на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт застрахованого транспортного засобу, - товариству з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр Голосіївський", що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 31 жовтня 2019 року № 610048.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Компанія, здійснивши виплату страхового відшкодування, набула права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати у вищенаведеній сумі.

Суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого ТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатує автомобіль "Рено", державний номерний знак: НОМЕР_1 , застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) серії ЕР № 136347009 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.).

Отже, Товариство є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації вищевказаного автомобіля "Фольксваген", на момент ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що після звернення Компанії з даним позовом - 18 травня 2020 року, відповідачем було сплачено на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 13 766,51 грн. Дана обставина підтверджується доданим до відзиву Товариства платіжним дорученням від 28 травня 2020 року № 3143.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі у разі відсутності предмета спору.

Оскільки Товариство після звернення позивача до суду з вказаним позовом частково погасило суму спірної заборгованості в розмірі 13 766,51, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору в даній справі в частині стягнення вищезазначеної суми, у зв`язку з чим вважає за необхідне провадження у ній закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

У той же час, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 2 753,30 грн. з огляду на наступне.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону визначено, що страховик (МТСБУ) протягом Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Зі змісту страхового акта від 29 жовтня 2019 року № ARX2510077 та доданого до нього розрахунку страхового відшкодування (копія якого також міститься в матеріалах справи) вбачається, що сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 16 519,81 грн. була розрахована та виплачена на підставі рахунку-фактури від 25 жовтня 2019 року № СЧ-0009507, виставленого товариством з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр Голосіївський". Даним рахунком визначено, що зальна вартість робіт і запчастин без ПДВ складає 13 766,51 грн. (ПДВ - 2 753,30 грн.).

Однак у порушення приписів вищезазначеної норми Закону, відповідачу не було надіслано на його вимогу документального підтвердження факту проведення оплаченого ремонту. Такі докази також відсутні у матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову в частині стягнення 2 753,30 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати в частині відмови у задоволенні позову залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Згідно з частиною 4 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі, суд вирішує питання, зокрема, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така вимога визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Разом із тим, за змістом частини 1 статті 7 наведеного Закону сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду лише за клопотанням особи, яка його сплатила.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи клопотання позивача про повернення йому сплаченої останнім суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову в частині стягнення 2 753,30 грн. страхового відшкодування відмовити.

Провадження у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 13 766,51 грн. закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 7 вересня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко