СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р. Справа № 905/292/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (вх. № 1470 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/292/20 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Макаровою Ю.В., повний текст рішення складено та підписано 15.05.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна", м. Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Білицьке, м.Добропілля Донецької області,

про стягнення 84 301,27 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" 84301,27 грн, з яких: 77901,00 грн заборгованість за договором поставки №5943-ДУ-УМТС-Т від 30.01.2018, 3013,33 грн неустойки, 1392,63 грн інфляційних втрат та 1994,31 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/292/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" суму основного боргу в розмірі 77 901,00 грн, пеню у розмірі 3 013,33 грн, 3% річних у розмірі 1 993,31 грн, інфляційні втрати у розмірі 998,27 грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 2092,14 грн, витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 3 981,24 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/292/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат відмовити повністю.

Скарга обґрунтована тим, що виходячи з умов договору в частині строку оплати, оплата за продукцію за специфікацією від 29.06.2018 повинна бути здійснена не пізніше 15.11.2018. Оплата за продукцію за специфікацією від 28.12.2018 повинна була бути здійснена не пізніше 01.05.2019. Згідно частини 6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано. Вважає, що розрахунок суми позову виконано невірно. За специфікацією від 29.06.2018 розмір пені, на думку скаржника, повинен складати 108,36 грн, а за специфікацією від 28.12.2018 - 555,70 грн, тому позов не може бути задоволеним у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/292/20 та ухвалено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. Встановлено позивачу строк до 20.07.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту. Встановлено учасникам справи строк до 23.07.2020 для подання заяв, клопотань, тощо.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 30.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна", постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", покупцем, укладено договір поставки №5943-ДУ-УМТС-Т, згідно з яким постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками погодженими сторонами у цьому договорі та специфікаціях, які є невід`ємними частинами до цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію, що постачається в його власність відповідно до умов договору.

Згідно з п.4.1 договору поставка продукції виконується партіями в асортименті, кількості, по цінам, з якісними характеристиками та у строки, погодженими сторонами в специфікаціях до договору.

Умовами п.4.2 договору передбачено умови поставки продукції - DDP, відповідно "Інкотермс-2010", з урахуванням умов та застережень, які містяться в договорі та/або відповідних специфікаціях до договору. Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе усі витрати, пов`язані з поставкою продукції до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки. У випадках, коли сторонами у специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, узгодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Відповідно до п.4.3 договору постачальник зобов`язався надати покупцю наступні документи: рахунок, податкову накладну, видаткову накладну, відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну накладну), сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт, сертифікат відповідності (в умовах, якщо продукція підлягає обов`язковій сертифікації), дозвіл Держпраці/ діючий дозвіл Держміськпромнагляду (в умовах, якщо отримання даного документа обов`язково відповідно нормам діючого законодавства), інструкцію по експлуатації (у випадку якщо даний документ передбачений), технічну документацію, передбачену п.2.4 договору.

Абзацом 3 п.4.3 договору узгоджено, що документи (окрім податкових накладних), постачальник зобов`язаний надати покупцю разом з поставленою продукцією.

Відповідно до п.4.7 договору датою поставки є дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

Загальна сума договору визначається загальною сумою усіх специфікацій, які є невід`ємною частиною договору (п. 5.1 договору).

Сторони у п.5.4 договору дійшли згоди, що розрахунки за продукцію, яка постачається, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 30 (тридцятого) календарного дня з дати постачання відповідної продукції на основі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунка покупця.

Відповідно до п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, по письмовій вимозі постачальника, виплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно неоплаченої продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Згідно з п.6.11. договору строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій по договору не обмежується шістьма місяцями з моменту виконання зобов`язань по договору, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язань.

Договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконань обома сторонами своїх зобов`язань, строк дії договору діє до 31.12.2018 включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами свої зобов`язань, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1 договору).

Умовами п.8.3 договору передбачено, що усі зміни і доповнення до договору можуть бути внесені за згодою на це обох сторін і оформлюються додатковими угодами, які є невід`ємною частиною договору. Специфікації є невід`ємною частиною договору.

02.10.2018 між сторонами підписано додаткову угоду до договору, в якій сторони виклали п.5.4 договору в наступній редакції: «Розрахунки за продукцію, яка постачається здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з 90 (дев`яностого) календарного дня з дати постачання відповідної продукції на основі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунка покупця.».

29.06.2018 сторонами підписано специфікацію до договору №5943-ДУ-УМТС-Т, в якій погоджено поставку наступної продукції: "сульфовугілля" у кількості 90 кг та "катіоніт КУ-2-8" у кількості 280 кг загальною вартістю 12174,00 грн, в тому числі визначені умови поставки, місце призначення поставки. За умовами п.5 даної специфікації, розрахунки за поставлену за цією специфікацією продукцією здійснюються в порядку та строки, передбачені договором.

28.12.2018 між сторонами підписано специфікацію до договору, в якій погоджено поставку товару "змочувач для погашення вугільного пилу ТУ У 20.4-1:2016" у загальній кількості 5450 кг, загальною вартістю 65727,00 грн, в тому числі визначені умови поставки, місце призначення поставки. За умовами п. 5 даної специфікації, розрахунки за поставлену за цією специфікацією продукцію здійснюються в порядку та строки, передбачені договором.

Договір, додаткова угода до нього та специфікації підписані сторонами без будь-яких заперечень та скріплені печатками сторін.

На виконання умов договору позивач здійснив поставку товару відповідачу за видатковими накладними №1415 від 10.08.2018 на суму 12174,00 грн, №146 від 24.01.2019 на суму 24120,00 грн, №147 від 24.01.2019 на суму 5427,00 грн, №148 від 24.01.2019 на суму 31356,00 грн, №149 від 24.01.2019 на суму 4824,00 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором в частині здійснення оплати отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 77901,00 грн, яка і заявлена до стягнення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Рішення суду щодо стягнення витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 3 981,24 грн не оскаржується, тому відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Предметом судового розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення штрафу, інфляційних та 3% річних у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже зазначалось, 30.01.2018 між ТОВ "Торгівельний дім "АТК Україна" та ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" було укладено договір поставки №5943-ДУ-УМТС-Т, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність відповідача продукцію в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками погодженими сторонами у цьому договорі та специфікаціях, які є невід`ємними частинами до цього договору. На виконання умов договору позивач здійснив поставку продукції на загальну суму 77901,00 грн, що не заперечується сторонами.

За змістом апеляційної скарги апелянт оскаржує рішення суду в повному обсязі, однак в апеляційній скарзі не зазначені доводи в порядку п.5 ч.2 ст.258 Господарського процесуального кодексу України, які стосуються рішення суду в частині стягнення основної заборгованості та яким би мала надаватись оцінка судом апеляційної інстанції.

Щодо посилання апелянта на те, що з урахуванням умов додаткової угоди від 02.10.2018 оплата за продукцію за специфікацією від 29.06.2018 повинна бути здійснена не пізніше 15.11.2018, а оплата за продукцію за специфікацією від 28.12.2018 повинна була бути здійснена не пізніше 01.05.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось, умовами п.5.4 договору було передбачено здійснення розрахунків за продукцію протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати постачання продукції. Позивачем за видатковою накладною №1415 від 10.08.2018 поставлено відповідачу товар на загальну суму 12174,00 грн, відповідачем товар отримано 14.08.2018, що підтверджується написом представника відповідача на видатковій накладній, довіреністю №763 від 19.07.2018, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, як вірно зазначено судом першої інстанції, оплата за поставлену продукцію за видатковою накладною №1415 від 10.08.2018 повинна була бути здійснена відповідачем до 20.09.2018 включно.

02.10.2018 сторонами було підписано додаткову угоду до договору, якою змінено умови щодо строків розрахунків за продукцію, а саме узгоджено, що розрахунки здійснюються протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати постачання відповідної продукції.

За видатковими накладними №146 від 24.01.2019, №147 від 24.01.2019, №148 від 24.01.2019, №149 від 24.01.2019 відповідачу було поставлено товар загальною вартістю 65727,00 грн. У накладних №147 від 24.01.2019 та №149 від 24.01.2019 міститься напис представника відповідача про отримання продукції 25.01.2019, в зв`язку з чим місцевим господарським судом вірно визначено, що оплата за поставлену продукцію за видатковими накладними № 147, № 149 від 24.01.2019 повинна була бути здійснена відповідачем до 03.05.2019 включно; оплата за поставлену продукцію за видатковими накладними № 146, № 148 повинна була бути здійснена відповідачем до 02.05.2019 включно.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача на те, що оплата за специфікацією від 29.06.2018 повинна була бути здійснена не пізніше 15.11.2018, з огляду на те, що продукція відповідно до видаткової накладної №1415 від 10.08.2018 була поставлена відповідачу 14.08.2018, тобто до підписання сторонами додаткової угоди від 02.10.2018, якою сторони змінили строки розрахунків, а саме протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати постачання відповідної продукції, а не з 30 календарного дня, як було узгоджено договором.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1994,31 грн, які нараховані за накладною №1415 від 10.08.2018 за період з 20.09.2018 по 05.02.2020, за накладними №146-149 від 24.01.2019 за період з 06.05.2019 по 05.02.2020 та інфляційні втрати у розмірі 1392,63 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем невірно визначено початок прострочення оплати вартості товару за накладною №1415 від 10.08.2018, оскільки позивач має право нараховувати 3% річних тільки з 21.09.2018, в зв`язку з чим місцевим господарським судом правомірно задоволено позов в частині стягнення 3% річних у розмірі 1993,31 грн та стягнуто інфляційні втрати у розмірі 998,27 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3013,33 грн, у тому числі: за період з 05.02.2019 по 20.03.2019 - 528,32 грн, яка нарахована на суму заборгованості 12174,00 грн; за період з 06.05.2019 по 05.02.2020 - 2485,01 грн, яка нарахована на суму заборгованості 65727,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Приписами ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами договору (п.6.8 договору) передбачено право постачальника на нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Також, зі змісту договору (п.6.11 договору) вбачається, що строк нарахування штрафних санкцій по договору не обмежується шістьма місяцями з моменту виконання зобов`язань по договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності визначення позивачем, з урахуванням умов договору, періоду нарахування пені за весь час прострочення, що не суперечить ст.232 Господарського кодексу України, в зв`язку з чим посилання скаржника на припинення нарахування пені через 6 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, спростовуються матеріалами справи.

Щодо розрахунку пені, колегія суддів зазначає наступне.

За видатковою накладною №1415 від 10.08.2018 позивачем нараховану пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка становить 528,32 грн, що відповідає положенням п.6.8 договору.

За видатковими накладними №146-149 від 24.01.2019 позивачем нараховано пеню у розмірі 2485,01 грн.

Враховуючи, що розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення за кожною з накладних № 146-149 від 24.01.2019 перевищує встановлений сторонами граничний розмір пені - 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції, тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, пеня у даному випадку може бути заявлена в розмірі, що обмежується 5% вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Колегія суддів зазначає, що розмір пені за видатковими накладними №146-149 від 24.01.2019 складає 3286,35 грн, однак, зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення 2485,01 грн пені, що є правом позивача, судом першої інстанції правомірно задоволено позов у визначеному позивачем розмірі, а саме, у розмірі 3013,33 грн.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Донецької області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/292/20 без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, 1 статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі 905/292/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.08.2020.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова