ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2020 р. Справа № 916/3484/19
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: Ільченко К.Р., згідно довіреності №15 від 02.01.2020р.

відповідача: Ксьондз А.В., згідно довіреності від 05.12.2019р.

третьої особи: не з`явився,

розглянувши справу №916/3484/19 за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці,6) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул.Пантелеймонівська,19), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Чорноморської філії ДП "АПМУ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6), про стягнення 85683,73грн., із яких 84575,59грн. основного боргу, 771,61грн. три проценти річних, 336,53грн. втрат від інфляції,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що на території порту «Чорноморськ» знаходяться об`єкти залізниці, а ДП «МТП «Чорноморськ» забезпечує РФ «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» послугами з використання водопровідних та каналізаційних мереж. Між ДП «МТП «Чорноморськ» та РФ «Одеська залізниця» було укладено договір №16/57-о/д від 22.02.2016р. на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж. Предметом договору є, на підставі договорів від 25.01.2016р. №16/2-Т-5-П-ІЛФ-16 та від 25.01.2016р. №16/3-Т-6-П-ІЛФ-16, укладених між портом та ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії, забезпечення портом підключення до мереж водопостачання та водовідведення об`єктів залізниці, які розташовані на території порту, та зобов`язання залізниці відшкодувати фактичні витрати, що відшкодовуються портом ІФ ДП «АМПУ». Згідно умов додаткової угоди від 21.09.2016р. до договору №16/57-о/д від 22.02.2016р., цей договір діє до 31.12.2016р.

Крім того, позивач зазначає, що ДП «МТП «Чорноморськ» неодноразово пропонувало РФ «Одеська залізниця» укласти договір на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж, однак договір так і не укладено.

Позивач вказує, що 12.03.2019р. листом №ДН5-07/200 на адресу ДП «МТП «Чорноморськ» від РФ «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» були направлені акти між ДП «МТП «Чорноморськ» та ПАТ «Укрзалізниця» на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж, які підписані між сторонами, в яких відображенні об`єми, тарифи та суми заборгованості: за період березень - травень 2018р. - 18268,80грн. з ПДВ, за період червень - грудень 2018р. - 66306,79грн. з ПДВ. За таких обставин, позивач вважає, що між ним та відповідачем було укладено договір щодо відшкодування комунальних витрат у спрощений спосіб. На зазначені у вищевказаних актах суми позивачем було виставлено відповідачу рахунки. 04.07.2019р. листом №676/06-23 1888 ДП «МТП «Чорноморськ» звернулось до РФ «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» з вимогою стосовно сплати заборгованості у сумі 84575,59грн., однак, протягом семиденного строку оплату вказаної заборгованості відповідач не здійснив, що стало підставою для позивача нарахувати на дану суму заборгованості три проценти річних, суму втрат від інфляції.

Відповідач проти позову заперечує у повному обсязі, подав відзив на позов від 26.12.2019р. за вх.№26737/19, де вказує, що договір від 22.02.2016р. не може бути застосовано до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем через низку наступних обставин. Відповідно до п.7.2. договору, зміни або доповнення до нього допускаються за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткових угод. Враховуючи, що окрім додаткової угоди до договору від 27.07.2016р., інших угод не укладалось, дія договору закінчилася 31.12.2019р. Відповідно до умов п.1.1. договору відповідач брав на себе зобов`язання на відшкодування витрат за договорами від 25.01.2016р. №16/2- Т-5-П-ІЛФ-16 та від 25.01.2016р. №16/3-Т-6-П-ІЛФ-16, дія яких закінчилася із дією договору, та стороною яких відповідач не є та на нього їх дія не розповсюджується.

Відповідач вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів, з яких можливо було б встановити, що за умовами договорів №6-П-ІЛФ-19 від 10.01.2018р. та №13- П-ІЛФ-18 від 22.01.2018р., №7-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019р., №8-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019р. здійснюється надання послуг відповідачу. Жоден із зазначених договір не містить переліку об`єктів відповідача, на які здійснюється водопостачання та водовідведення, а тому твердження позивача, що він несе затрати, які повинні відшкодовуватися відповідачем, останній вважає необґрунтованими.

Крім того, відповідач зауважує, що договори №6-П-ІЛФ-19 від 10.01.2018р., №13-П-ІЛФ-18 від 22.01.2018р., №7-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019р., №8-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019р. є нетарифними. Так відповідно до п.5 ч.4 ст.2 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2019р. №922-УІІІ, дія цього Закону для замовників, які провадять діяльність в окремих сферах господарювання, додатково не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є: товари, роботи і послуги, якщо ціни (тарифи) на них затверджуються державними колегіальними органами, іншими органами влади відповідно до їх повноважень або визначаються в порядку, встановленому зазначеними органами, у тому числі якщо визначення таких цін здійснюється на аукціонах. Відповідач відмічає, що із текстів вище перелічених договорів, укладених між Позивачем та АМПУ, вбачається, що тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення були визначені сторонами договору, а не органами державної влади, так за договором: №6-П-ІЛФ-18 від 10.01.2019р. тариф на надання Позивачу послуг з водопостачання АМПУ за даним договором складає 23,77грн. /м.куб. без ПДВ.; (п.3.2 договору, водопостачання); №13-П-ІЛФ-18 від 22.01.2018р. тариф на надання позивачу послу з водовідведення АМПУ складає 27,99грн./м. куб без ПДВ (п.3.2 договору, водовідведення); №7-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019р. тариф за надання позивачу послуг з водопостачання становить 28,23грн./м. куб. без ПДВ (п.3.2 договору, водопостачання); №8-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019р. тариф за надання послуги позивачу з водовідведення становить 29,17грн./м.ку. без ПДВ (п.3.2 договору, водовідведення). Рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 30.08.2017р. №300 було встановлено КП «Чорноморськводоканал» Чорноморської міськради тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення за структурою, наведеною в додатку 1 до цього рішення: а) на централізоване водопостачання: для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 11,87грн. за 1 м.куб. з урахуванням ПДВ (тобто 9,89грн. без ПДВ); б) на централізоване водовідведення: для споживачі, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення 9,06грн. за 1м.куб з урахуванням ПДВ (тобто 7,55грн. без ПДВ). Також рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 23.08.2018р. №263 було встановлено КП «Чорноморськводоканал» економічно обґрунтовані тарифи на централізоване водопостачання водовідведення за структурою наведеною в додатку 1 до цього рішення: а) на централізоване водопостачання: для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 13,53 грн. за 1 м.куб. з урахуванням ПДВ (тобто 11,275грн. без ПДВ); б) на централізоване водовідведення: для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення 10,59грн. за 1 м. куб з урахуванням ПДВ (тобто 8,83 грн. без ПДВ). Із викладеного відповідач дійшов висновку про те, що, тарифи, встановлені договорами між позивачем та АМПУ за водопостачання у розмірі 23,77грн. без ПДВ у 2018р. (28,23грн. без ПДВ у 2019р.) та водовідведення у розмірі 27,99грн. без ПДВ у 2018р. (та 29,17грн. без ПДВ. у 2019р.) не затверджені органами державної влади та місцевого самоврядування, а тому їх застосування до відповідача без проведення публічних закупівель не можливе.

Окремо відповідач зазначає, що при укладанні вищезазначених договорів між АМПУ та позивачем були порушені принципи та засади Закону України «Про публічні закупівлі», а саме п.32 ч.1 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2019р. №922-VIII, відповідно до якого товари - продукція, об`єкти будь-якого виду та призначення, у тому числі сировина, вироби, устаткування, технології, предмети у твердому, рідкому і газоподібному стані, а також послуги, пов`язані з постачанням таких товарів, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих товарів. Відповідач вважає, що оскільки товар позивачем закуповується у КП «Черноморськводоканал» за тарифами водопостачання 9,89грн. за 1 м.куб. без ПДВ та водовідведення за тарифом 7,55грн. за 1 м. куб без ПДВ, придбання послуг з постачання води за тарифом 23,77грн. з ПДВ та послуг з водовідведення за тарифом 27,99грн. без ПДВ у АМПУ є таким, що перевищує вартість основних послуг та є порушенням положень п.32 ч.1 Закону України «Про публічні закупівлі».

Враховуючи, що між позивачем та КП «Іллічівськводоканал» (сучасна назва - КП «Черноморськводоканал») укладений договір №193-0 від 30.04.2015р., за яким надаються послуги з водопостачання на об`єкти позивача, а також з приймання господарсько-побутових та виробничих стоків, тому відповідач вважає, що укладання з АМПУ договору про надання послуг водопостачання та водовідведення є зайвим, недоцільним та нічим не обґрунтованим, та тягне додаткові необґрунтовані витрати для позивача, як для державного підприємства, яке останнє намагається перекласти на відповідача.

Відповідач вважає, що складені позивачем акти між ДП «МТП «Чорноморськ» та ПАТ «Укрзалізниця» на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж за період з березень-травень 2018р. та червень-грудень 2018р. є нікчемними, через те, що при їх розрахунку (графи 9 та 10) були використані тарифи, встановленні договорами, учасником яких відповідач не являється.

З приводу підписання актів працівниками відповідача, останній зазначає, що позивачем направлялися листи, які містять у собі погрози щодо необґрунтованого припинення водопостачання на об`єкти АТ «Укрзалізниця», у зв`язку з цим для недопущення припинення діяльності станції працівники відповідача були змушені підписати вищезазначені акти.

Відповідач відмічає, що 12.03.2019р. надіслав позивачу лист вих. №ДН-5-07/200 із пропозицією укласти тарифний договір на відшкодування витрат позивача щодо оплати вартості води та водовідведення, які позивач сплачує КП «Чорноморськводокалан» за договором №193-0 від 30.04.2015р.; та два нетарифних договори про відшкодування вартості послуг з експлуатації мереж водопостачання/водовідведення із застосуванням переговорної процедури закупівлі відповідно до п.2 ч.2 ст.35 Закону України «Про публічні закупівлі». Зазначений лист було проігноровано з боку позивача. Відповідач зауважує, що укладання тарифного договору дозволило би врегулювати правовідносини, щодо оплати вартості водопостачання та водовідведення, за тарифами встановленими рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 30.08.2017р. №300, від 23.08.2018р. №263.

Крім того, відповідач вказує, що 24.04.2019р. звернувся до АМПУ із листом вих.№ДН-5-07/323/1, на який 27.05.2019р. одержав відповідь від 10.05.2019р. вих. №237/15-06-02-20-1221, якою повідомлялося, що для укладання договору на надання послуг з експлуатації мереж водопостачання та водовідведення відповідачу слід звернутися до КП «Чорноморськводоканал» за одержанням технічних умов, потім укласти саме з ним договір на надання послуг водопостачання та водовідведення, отримати технічні умови на підключення до інженерних мереж АМПУ.

Також відповідач вказує, що звертався із пропозицією (лист від 26.04.2019р. вих. №ДН-5-07/325/1) про укладання договору на водопостачання та водовідведення, але отримав відповідь від 03.06.2019р. вих. №845/05-04, згідно якої у районі розташування об`єктів відповідача відсутні комунальні мережі водопостачання та водовідведення КП «Чорноморськводоканал», для укладання договору необхідно виконати підключення вищенаведених об`єктів безпосередньо до комунальних мереж водопроводу і каналізації. При підключенні об`єктів відповідача до інженерних мереж порту, КП «Чорноморськводоканал» не може гарантувати цілодобову подачу якісної питної води.

Так, з огляду на те, що відповідач вважає відсутніми у нього врегульовані правовідносини з позивачем щодо водопостачання та водовідведення, тому не вбачає зі свого боку прострочення виконання грошових зобов`язань, а отже і підстави для нарахування трьох процентів річних та втрат від інфляції.

Крім того, відповідач у поясненнях від 16.03.2020р. за вх.№6510/20 вказує, що частиною 5 ст.18 Закону України «Про морські порти України» передбачено, що Адміністрація морських портів України не має права встановлювати для суб`єктів господарювання умови, що порушують їхні права та законні інтереси. Як стверджує відповідач, Правила надання послуг у морському порту, відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про морські порти України», встановлює Звід звичаїв морського порту, який, зокрема, містить правила щодо переліку послуг, що надаються в морському порту та інші правила здійснення господарських операцій у межах морського пору. Серед переліку послуг, що міститься у п.7.1. Зводу звичаїв морського порту Іллічівськ (на даний час має назву Чорноморський), виданому на підставі Наказу АМПУ від 22.04.2015р. №72, відсутні послуги з водопостачання та водовідведення. При цьому, відповідач вказує, що якщо послуги з водопостачання та водовідведення можна віднести до п.п.22 «інші роботи та послуги» Зводу звичаїв морського порту Іллічівськ, то відповідно до п.7.2. цього Зводу, такі послуги повинні надаватися відповідно до укладених договорів та з урахуванням інших нормативно-правових актів, зокрема, ст.ст.1, 18, 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення». Із аналізу вказаних положень законодавства відповідач дійшов висновку про те, що ані позивач, ані третя особа на стороні позивача не є суб`єктами правовідносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення в розумінні Закону України «Про питну воду, водопостачання та водовідведення». У зв`язку із тим, що всі об`єкти портової інфраструктури загального користування на території морського порту, зокрема, засоби водопостачання та водовідведення, знаходяться на балансі третьої особи на стороні позивача, ринок послуг, пов`язаних з водокористуванням, знаходиться у стані природної монополії в розумінні ст. 1 Закону України «Про природні монополії», адже послуги, що можуть надаватися лише третьою особою, не можуть бути замінені іншими послугами на території порту ані для відповідача, ані для позивача, ані для іншого суб`єкта господарювання, що діє на території порту. Відповідач вважає, що ч. 1 ст. 7 Закону України «Про природні монополії» передбачене обов`язкове ліцензування діяльності, що надається третьою особою на стороні позивача, ціни (тарифи) на ці послуги є предметом державного регулювання суб`єктів природних монополій, відповідно до ст.8 Закону України «Про природні монополії», та не можуть бути вільними. Звідси, відповідач стверджує, що укладені між позивачем та третьою особою договори, на підставі яких позивач намагається стягнути з відповідача понесені витрати, суперечать вимогам: діючого законодавства та є неправомірними угодами між суб`єктами господарювання, в розумінні ст.30 ГК України, а прибуток, одержаний третьою особою на стороні позивача у результаті порушення норм Закону України «Про природні монополії», взагалі повинен бути вилучений в судовому порядку до Державного бюджету України відповідно до ч.5 ст.18 цього Закону.

Позивач подав до справи відповідь на відзив від 03.01.2020р. за вх.№219/20, пояснення від 03.03.2020р. за вх.№5621/20, від 16.03.2020р. за вх.№6543/20, де, крім раніше викладеного у позові, зазначає, що РФ «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» підтверджено факт підписання актів на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж між сторонами. На думку позивача, відповідач не заперечує стосовно споживання зазначених послуг. Позивач зауважує, що дії відповідача є систематичними щодо не сплати за використання водопровідних та каналізаційних мереж, що змусило ДП «МТП «Чорноморськ» звертатись до суду стосовно стягнення заборгованості за актами, які були підписано між сторонами за інший період, а саме січень-грудень 2017р. та січень-лютий 2018р. (судова справа №916/2601/18). З огляду на що позивач вважає свої позовні вимоги законними та обґрунтованими.

Крім того, позивач вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що ДП «АМПУ» здійснює водопостачання та водовідведення, оскільки такі послуги надає КП «Іллічівськводоканал» (наразі КП «Чорноморськводоканал»). Також позивач вказує, що дія Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», не поширюється на ДП «МТП «Чорноморськ» та ДП «АМПУ», оскільки останні не відносяться до суб`єктів, що зазначені в ст.2 означеного Закону.

04.03.2020р. за вх.№5750/20 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Чорноморської філії ДП "АПМУ" надійшло пояснення, в яких третя особа вказує, що позов підтримує. Третя особа зазначає, що згідно п.п.1, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України», розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. №133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», Акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань №482/19 від 13.06.2013р., наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ДП «АМПУ» перейшли об`єкти портової інфраструктури у тому числі мережі водопостачання та водовідведення. Між ЧФ ДП «АМПУ» та ДП «МТП «Чорноморськ» укладені договори стосовно надання послуг щодо експлуатації мереж водопостачання та водовідведення (каналізаційних мереж), а саме на період 2018 року (вимоги за який заявлені до відповідача) - №18/3-ППЗ (реєстр. ЧФ ДП «АМПУ» №6-П-ІЛФ-18) від 10.01.2018р., №18/6-ППЗ (реєстр. ЧФ ДП «АМПУ» №13-П-ІЛФ-18) від 22.01.2018р. За період 2018 року сторони за договорами (ЧФ ДП «АМПУ» та ДП «МТП «Чорноморськ») виконали в повному обсязі взяті на себе зобов`язання. Аналогічні договори укладались ЧФ ДП «АМПУ» та позивачем і на 2019 рік, і на 2020 рік (діючі договори).

Третя особа зазначила також, що послуги з водопостачання та водовідведення не входять до переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій та підлягають державному регулюванню, який визначений Постановою КМУ №405 від 03.06.2013р. Згідно ч.3 ст.21 Закону України «Про морські порти України» тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником. Таким чином, ЧФ ДП «АМПУ» у відповідності до законодавства має право встановлювати вільні тарифи на послуги, які не є портовими зборами, тобто, у договорах, які укладені між позивачем та ЧФ ДП «АМПУ» стосовно послуг водопостачання та водовідведення, вартість послуг встановлена у відповідності до ч.3 ст.21 Закону України «Про морські порти України», отже, вказані тарифи є вільними. Третя особа вказує, що РФ «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» споживає послуги водопостачання та водовідведення, однак, відмовляється сплачувати позивачу їх вартість. Третя особа також стверджує, що у відзиві на позов відповідач визнав наявність актів за 2018 рік та факт їх підписання, з огляду на що доводи відзиву є надуманими та не спростовують доводів позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.11.2019р. відкрито провадження у справі №916/3484/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 03.01.2020р. постановлено розглядати справу №916/3484/19 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження по справі, призначено підготовче засідання суду на 04.02.2019р. об 11год.50хв.

Ухвалою суду від 04.02.2020р. задоволено клопотання АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" від 04.02.2020р. за вх.№2923/20, уточнене заявою від 04.02.2020р. за вх.№2949/20 про залучення до участі у справі третьої особи, залучено до участі у справі Іллічівську філію ДП "АПМУ" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, оголошено перерву у судовому засіданні до 24.02.2020р. о 10год.00хв.

У судовому засіданні 24.02.2020р. постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів за власною ініціативою суду до 02.04.2020р. та оголошено перерву у судовому засіданні до 04.03.2020р. о 10год.00хв.

У судовому засіданні 04.03.2020р. постановлено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 16.03.2020р. о 12год.00хв.; постановлено ухвалу про зміну у справі назви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача з Іллічівської філії ДП "АПМУ" на Чорноморську філію ДП "АМПУ".

16.03.2020р. судом постановлено ухвалу про перерву у судовому засіданні до 02.04.2020р. о 10год.00хв.

Ухвалою суду від 02.04.2020р., у зв`язку з продовженням дії карантину в Україні до 25.04.2020р., призначено підготовче засідання суду на 29.04.2020р. о 12год.40хв.

Ухвалою суду від 27.04.2020р., у зв`язку з продовженням дії карантину в Україні до 11.05.2020р., призначено підготовче засідання суду на 25.05.2020р. о 12год.30хв.

Ухвалою суду від 25.05.2020р., у зв`язку з продовженням дії карантину в Україні до 22.06.2020р., призначено підготовче засідання суду на 24.06.2020р. о 12год.00хв.

У судовому засіданні 24.06.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 10.08.2020р. об 11год.30хв.

Ухвалою суду від 28.07.2020р. змінено дату підготовчого засідання з 10.08.2020р. об 11год.30хв. на 05.08.2020р. о 15год.00хв.

У судовому засіданні 05.08.2020р. оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті на 19.08.2020р. о 12год.30хв.

У судовому засіданні 19.08.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 02.09.2020р. о 13год.45хв.

Клопотання позивача, відповідача від 24.02.2020р. за вх.№4830/20 про долучення доказів до справи, від 26.03.2020р. за вх.№7808/20, від 24.04.2020р. за вх.№10136/20, від 27.04.2020р. за вх.№10283/20, від 25.05.2020р. за вх.№13048/20, від 18.08.2020р. за вх.№21916/20 про відкладення розгляду справи були судом задоволені.

Клопотання третьої особи від 18.03.2020р. за вх.№6545/20, від 01.04.2020р. за вх.№8325/20, від 28.04.2020р. за вх.№10662/20, від 25.05.2020р. за вх.№13109/20, від 24.06.2020р. за вх.№16373/20, від 05.08.2020р. за вх.№20665/20, від 13.08.2020р. за вх.№21566/20, від 19.08.2020р. за вх.№21997/20, від 02.09.2020р. за вх.№22955/20 про можливість переходу до розгляду справи по суті та розгляд справи без участі представника третьої особи взяті судом до уваги.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

22.02.2016р. між ДП «ІМТП» (порт) та ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» (підприємство) було укладено договір №16/57-од, відповідно до умов п.1.1. якого на підставі договорів від 25.01.2016р. №16/2-Т-5-П-ІЛФ-1б та від 25.01.2016р. №66/3-Т-6-П-ІЛФ-16 між портом та ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії порт забезпечує підключення до мереж водопостачання та водовідведення об`єктів підприємства, які розташовані на території порту, а підприємство зобов`язується відшкодовувати фактичні витрати, що відшкодовуються портом ІФДП "АМПУ".

У п.7.2. договору №16/57-од від 22.02.2016р. сторони передбачили, що зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткових угод.

Додатковою угодою від 27.07.2016р. (21.09.2016р.) сторони встановили строк дії договору №16/57-од від 22.02.2016р. до 31.12.2016р.

Подані позивачем до справи листи №52/09.3-20 324 від 06.02.2017р., №245/09.3-20 1624 від 12.06.2017р., №163/09.3-20 1159 від 18.04.2018р., №212/09.3-20 1666 від 04.06.2018р., №293/09.3-20 від 22.08.2018р. із доказами їх надсилання відповідачу підтверджують факт звернення позивача до відповідача із пропозицією укласти договір на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж та надсилання відповідних проектів такого договору, проте, доказів укладення такого договору між сторонами до матеріалів справи не подано.

Листом від 12.03.2019р. №Д115-07/200 відповідач надіслав позивачу акти на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж за періоди з березня по травень 2018р., з червня по грудень 2018р.

Відповідно до підписаних сторонами актів на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж за періоди березень-травень, червень-грудень 2018р. сторонами визначено наявну у залізниці заборгованість відповідно в сумі 18268,80грн. та 66306,79грн.

Позивачем відповідачу поштою були надіслані рахунки №Пр/3 443 від 04.04.2019р. на суму 18268,80грн., №Пр/3 444 від 04.04.2019р. на суму 66306,79грн.

За твердженням позивача, на його балансі не перебувають мережі водопостачання та водовідведення (каналізаційні мережі), тому витрати на експлуатацію мереж водовідведення та водопровідних мереж ДП «МТП «Чорноморськ» відшкодовує ІФ ДП «АМПУ», оскільки остання є балансоутримувачем вказаних мереж. На підтвердження таких обставин позивач подав до справи копії договорів, укладених між ДП «МТП «Чорноморськ» та ІФ ДП «АМПУ», на період 2018 року - №18/3-ППЗ від 10.01.2018р., №18/6-ППЗ від 22.01.2018р., на період 2019 року - №19/1-ППЗ від 05.02.2019р., №19/2-ППЗ від 05.02.2019р.

Крім того, між ДП «МТП «Чорноморськ» та КП «Чорноморськводоканал» укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення №193-0 від 30.04.2015р., додаткову угоду до нього від 30.01.2017р., за якими водоканал здійснює водопостачання та водовідведення на об`єкти позивача, що розташовані на території порту «Чорноморськ».

У справі також наявні рішення Виконкому Чорноморської міської ради №300 від 30.08.2017р. «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) комунальному підприємству «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеської області», №263 від 23.08.2018р., яким внесено зміни до рішення Виконкому Чорноморської міської ради №300 від 30.08.2017р.

15.07.2019р., як свідчить поштове повідомлення відділення зв`язку, відповідачу було вручено вимогу позивача від 04.07.2019р. №676/06-23 1888 про сплату наявної заборгованості в загальній сумі 84575,59грн.

Згідно до поданих відповідачем листів ДП «МТП «Чорноморськ» №18/09.3-20 від січня 2017р., №228/09.3-20 від 01.06.2017р., №517/09.3-20 від 15.12.2017р., №212/09.2-20 від 04.06.2018р., №293/09.3-20 від 22.08.2018р. порт повідомляв залізницю про необхідність укласти договір по водопостачанню та водовідведенню та про наявність заборгованості залізниці із вказаних послуг.

Листами №ДН5-07/325/1 від 26.04.2019р., №ДН5-07/483 від 20.06.2019р. залізниця звернулась до КП «Чорноморськводоканал» із проханням щодо розгляду питання про укладення договору на водопостачання та водовідведення у адміністративне приміщення та пост ЕЦ станції Чорноморськ-Порт, які розташовані на території ДП «МТП «Чорноморськ».

Листами №845/05-04 від 03.06.2019р., №1611/05-04 від 26.09.2019р. КП «Чорноморськводоканал» повідомив залізницю про те, що в районі розташування її об`єктів відсутні комунальні мережі водопостачання та водовідведення, які знаходяться на балансі КП «Чорноморськводоканал», у зв`язку з чим слід виконати підключення вищенаведених об`єктів безпосередньо до комунальних мереж водопроводу і каналізації.

Також листом №ДН5-07/323/1 від 24.04.2019р. залізниця звернулась до Іллічівської філії ДП «АМПУ» з пропозицією укласти договори про відшкодування вартості послуг з експлуатації мереж водопостачання та водовідведення.

Згідно листа №237/15-06-02-20-1221 від 10.05.2019р. Іллічівська філія ДП «АМПУ» повідомила залізницю про те, що для укладання договору на надання послуг з експлуатації мереж водопостачання та водовідведення залізниці необхідно отримати технічні умови від водопостачальної організації міста - КП «Чорноморськводоканал», потім укласти саме з ним договір на надання послуг водопостачання та водовідведення. Крім того, залізниці слід отримати технічні умови на підключення до інженерних мереж ІФ ДП «АМПУ».

Так, відповідно до Акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань №482/19 від 13.06.2013р. на виконання наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» комісія з реорганізації державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» передала майно, майнові права та зобов`язання, яке належить ДП «Іллічівський морський торговельний порт», ДП «Адміністрація морських портів України» прийняла майно, майнові права та зобов`язання. До складу об`єктів передачі в тому числі входить: водопровідні мережі, каналізаційні мережі, насосні станції тощо. У зв`язку із зазначеним до ДП «АМПУ» перейшли об`єкти портової інфраструктури у тому числі мережі водопостачання та водовідведення.

Згідно Закону України «Про морські порти України» та на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. №133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» здійснено реорганізацію державних підприємств морського транспорту у тому числі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (з 26.09.2016р. - Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ») шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов`язків стосовно них відповідно до розподільних балансів та утворено внаслідок виділу ДП «Адміністрація морських портів України». За положеннями ст.1 Закону України «Про морські порти України», адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Як визначено у п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України», об`єкти портової інфраструктури - рухомі та нерухомі об`єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, перевантажувальне обладнання, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи, лінії зв`язку, засоби тепло*, газо-, водо- та електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, надання послуг, забезпечення державного нагляду (контролю) в морському порту.

У відповідності до ст.74 ГК України, Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» - це державне комерційне підприємство, суб`єкт підприємницької діяльності, що діє на основі статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном. Згідно з п.1.1. Статуту ДП «МТП «Чорноморськ» є державним унітарним підприємством і діє як комерційне підприємство, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Відповідно до п.4.1 Статуту, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Згідно ст. 1 Закону України «Про морські порти», портовий оператор (стивідорна компанія) - суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського терміналу, проводить вантажно-розвантажувальні роботи, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності. Таке ж визначення міститься і в п.2.1. Правил надання послуг у морських портах України, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №348 від 05.06.2013р. Отже, ДП «МТП «Чорноморськ» в розумінні Закону України «Про морські порти» є портовим оператором.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За положеннями ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність; юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

При цьому відповідно до ч.1, 2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.184 ГК України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Оскільки законом не встановлена особлива форма договору на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж, суд доходить до висновку про фактичне укладення сторонами вказаного договору, адже сторонами вчинені фактичні дії, які свідчать про укладення сторонами договору на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж. В свою чергу вказані обставини свідчать про виникнення у сторін по справі господарських зобов`язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України)).

Отже, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 84575,59грн. по відшкодуванню понесених ним витрат на комунальні послуги за березень-грудень 2018р. Такі нарахування здійснені на водопостачання та водовідведення на об`єкти залізниці, які розташовані на території ДП «МТП «Чорноморськ», що сторонами не заперечується. При цьому суд погоджується із твердженням позивача про те, що самий факт прийняття відповідачем за спірний період послуг з водопостачання та водовідведення, підписання відповідачем актів свідчить про укладення між сторонами договору про відшкодування витрат у спрощений спосіб. До уваги суд бере також те, що чинне законодавство України не забороняє укладення договору на відшкодування витрат на водопостачання та водовідведення у спрощений спосіб та взагалі не встановлює вимог до такого виду договору.

Одночасно, не приймається судом до уваги договір, укладений між ДП «МТП «Чорноморськ» та РФ «Одеська залізниця» №16/57-о/д від 22.02.2016р. на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж, оскільки згідно умов додаткової угоди від 21.09.2016р. до нього він діяв до 31.12.2016р., позаяк, не охоплює спірні правовідносини сторін.

Наявне у справі, досліджене вище листування сторін вказує на те, що позивач пропонував відповідачу укласти договір на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж, однак, у справі відсутні докази, що свідчили б на користь укладення між сторонами відповідного договору у письмовому вигляді.

Наразі, як вбачається із підписаних сторонами актів на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж за періоди березень-травень, червень-грудень 2018р. сторонами визначено наявну у залізниці заборгованість відповідно в сумі 18268,80грн. та 66306,79грн.

Не погоджується суд із твердженнями залізниці про те, що підписані між ним та позивачем акти на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж за період з березень-травень 2018 р. та червень-грудень 2018 р. є нікчемними, через те, що при їх розрахунку (графи 9 та 10) були використані тарифи, встановленні договорами, учасником яких відповідач не являється. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач вживав всіх можливих заходів для досягнення згоди щодо встановлення розцінок на відшкодування, у т.ч. у судовому порядку. Більш того, відповідач на протязі року споживав водні ресурси та користувався послугою водовідведення для власних об`єктів, тобто, мала місце мовчазна згода щодо вартості таких.

Крім того, відповідач не подав до суду доказів на підтвердження того, що акти на відшкодування витрат з використання водопровідних та каналізаційних мереж за період з березень-травень 2018 р. та червень-грудень 2018 р. його працівниками підписані у зв`язку із надсиланням позивачем погроз щодо необґрунтованого припинення водопостачання на об`єкти АТ «Укрзалізниця», та з метою недопущення припинення діяльності станції. Таке твердження відповідача вказує на те, що послуги фактично споживались, але відповідачем на даний час не приймається їх вартість.

Лист КП «Чорноморськводоканал» від 03.06.2019р. вих.№845/05-04, поданий до справи самим відповідачем, вказує на те, що у районі розташування об`єктів відповідача відсутні комунальні мережі водопостачання та водовідведення КП «Чорноморськводоканал», для укладання договору необхідно виконати підключення вищенаведених об`єктів безпосередньо до комунальних мереж водопроводу і каналізації; при підключенні об`єктів відповідача до інженерних мереж порту, КП «Чорноморськводоканал» не може гарантувати цілодобову подачу якісної питної води. Що додатково вказує, на транспортування води та її відведення для відповідача саме мережами порту.

Безпосередньо договір на водопостачання та водовідведення укладений із КП «Іллічівськводоканал» (КП «Чорноморськводоканал») саме портом 30.04.2015р. №193-О та за вказаним договором набуваються відповідні послуги на всю територію порту.

Як судом встановлено вище, згідно п.п.1, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про морські порти України», розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. №133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», Акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов`язань №482/19 від 13.06.2013р., наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ДП «АМПУ» перейшли об`єкти портової інфраструктури у тому числі мережі водопостачання та водовідведення. Між ЧФ ДП «АМПУ» та ДП «МТП «Чорноморськ» укладені договори стосовно надання послуг щодо експлуатації мереж водопостачання та водовідведення (каналізаційних мереж), а саме на період 2018 року (вимоги за який заявлені до відповідача) - №18/3-ППЗ (реєстр. ЧФ ДП «АМПУ» №6-П-ІЛФ-18) від 10.01.2018р., №18/6-ППЗ (реєстр. ЧФ ДП «АМПУ» №13-П-ІЛФ-18) від 22.01.2018р.

Суд вважає цілком справедливим твердження відповідача про те, що дія договорів №6-П-ІЛФ-19 від 10.01.2018р., № 13-П-ІЛФ-18 від 22.01.2018 р., № 7-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019 р, № 8-П-ІЛФ-19 від 05.02.2019 р. на відповідача не розповсюджується, так як останній не є їх стороною. За таких умов решта заперечень відповідача з приводу зазначених договорів не стосується предмета спору та не піддається судом аналізу.

Суд погоджується із позицією сторін та третьої особи стосовно того, що ані позивач, ані третя особа не надають послуг з водопостачання та водовідведення, а є набувачами таких послуг у КП «Чорноморськводоканал», отже, тарифи, що встановлені АМПУ для порту за користування мережами водопостачання та водовідведення є тарифами на відшкодування третіми особами понесених володільцями мереж витрат на набуття таких послуг безпосередньо у водопостачальника, а також плата за користування мережами водопостачання та водовідведення.

За таких умов, судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 84575,59грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

04.07.2019р. листом №676/06-23 1888 ДП «МТП «Чорноморськ» звернулось до РФ «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» з вимогою стосовно сплати заборгованості у сумі 84575,59грн., однак, протягом семиденного строку оплату вказаної заборгованості відповідач не здійснив, що стало підставою для позивача нарахувати на дану суму заборгованості 771,61грн. три проценти річних за період з 24.07.2019р. по 11.11.2019р., 336,53грн. втрат від інфляції за серпень, вересень 2019р.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши, зроблені позивачем розрахунки суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, суд встановив, що вони вірні, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 771,61грн. три проценти річних за період з 24.07.2019р. по 11.11.2019р., 336,53грн. втрат від інфляції за серпень, вересень 2019р.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 1921грн., які судом підлягають відшкодуванню платнику за рахунок відповідача у повному обсязі внаслідок повного задоволення судом його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці,6) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул.Пантелеймонівська,19), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Чорноморської філії ДП "АПМУ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6) про стягнення 85683,73грн.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул.Пантелеймонівська,19, ) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул.Праці,6, ) 84575 (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 59коп. заборгованості, 771 (сімсот сімдесят одну) грн. 61коп. три проценти річних, 336 (триста тридцять шість) грн. 53коп. втрат від інфляції, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 вересня 2020 р.

Суддя І.А. Малярчук