ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Справа № 925/137/20
Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочка Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження
про стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних.
за участю представників:
позивача: Пегза К.К.(довіреність №2539 від 30.12.2020);
відповідача: Свириденко В.М. (довіреність №78 від 23.01.2020).
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява №158 від 30.01.2020 Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.02.2019 вказану позовну заяву направлено до Господарського суду Київської області за територіальною підсудністю.
21.02.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява №158 від 30.01.2020 Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями №499/20 від 15.04.2020 справу передано до розгляду судді Черногузу А.Ф.
Згідно ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст. 174 цього Кодексу.
Так, ухвалою від 27.02.2020 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 23.03.2020. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
05.03.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 05.03.2020 про ознайомлення з матеріалами справи.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.
У підготовчому судовому засіданні судом у зв`язку з карантинними обмеженнями відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 13.04.2020 та запропоновано сторонам, у зв`язку з ситуацією, що склалась з поширенням на території України коронавірусу "COVID-19" та введеними з цього приводу карантинними заходами, вирішити питання щодо можливості розгляду даної справи судом у підготовчому провадженні та по суті без участі представників сторін за матеріалами та доказами, які подані та будуть подані сторонами у справі, а також, з поданням письмових тез-виступів представників при розгляді справи по суті. Також, судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
24.03.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. №6139/20 від 24.03.2020.
30.03.2020 до суду від позивача надійшло клопотання №349 від 06.03.2020 про відкладення розгляду справи.
06.04.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №7105/20 від 06.04.2020.
07.04.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання відкладення розгляду справи та продовження підготовчого провадження у справі б/н від 06.04.2020.
13.04.2020 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 08.04.2020 про відкладення розгляду справи.
У підготовчому судовому засіданні 13.04.2020 судом задоволено клопотання Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" про відкладення розгляду справи та клопотання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква б/н від 08.04.2020 про відкладення розгляду справи. Так, судом відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 27.04.2020.
27.04.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 27.04.2020 про відкладення розгляду справи.
У підготовчому судовому засіданні 27.04.2020 суд задовольнив клопотання відповідача б/н від 27.04.2020 про відкладення розгляду справи. Розгляд справи у підготовчому засіданні відкласти на 12.05.2020.
12.05.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 12.05.2020 про відкладення розгляду справи.
У підготовчому судовому засіданні 12.05.2020 судом задоволено клопотання відповідача б/н від 12.05.2020 про відкладення розгляду справи та відкладено проведення підготовчого судового засідання на 01.06.2020.
01.06.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 29.05.2020 про застосування строків позовної давності та залишення позовної заяви без розгляду.
У підготовчому судовому засіданні 01.06.2020 судом задоволено клопотання б/н від 12.05.2020 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи на 01.06.2020. Також, судом встановлено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до наступного судового засідання.
03.07.2020 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 02.07.2020 про відкладення розгляду справи.
У підготовчому судовому засіданні 14.07.2020 судом закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.07.2020 та зобов`язано представників сторін надати оригінал договору купівлі-продажу пари та гарячої води (централізоване постачання теплової енергії) №9/58 від 28.01.2019 для огляду в судовому засіданні з розгляду справи по суті.
Через канцелярію суду 23.07.2020 від позивача надійшла заява б/н від 23.07.2020 про ухвалення додаткового рішення.
У судовому засіданні 27.07.2020 судом відкрито розгляд справи по суті та витребувано у відповідача оригінали актів та платіжних доручень.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті 18.08.2020 позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову заперечував.
Позов обґрунтований наступним:
- 28.01.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір №9/58 купівлі продажу пари та гарячої води (централізоване постачання теплової енергії);
- протягом січня квітня 2019 позивачем були надані відповідачу послуги (надана теплова енергія) в повному обсязі по об`єктах, перелік яких визначений у п. 1.1. Договору;
- оплату за спожиту теплову енергію відповідач здійснював не вчасно, у зв`язку з чим, не належним чином виконав свої зобов`язання за договором;
- у зв`язку з простороченням оплат, позивачем нараховано відповідачу пеню, 3% річних та втрати від інфляції.
В заперечення проти позову відповідач зазначає, що він не мав можливості проводити розрахунки, оскільки, розрахунок проводиться (п. 5.3 Договору) до 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, водночас, акти приймання-передавання за січень від 11.02.2019, за лютий від 18.03.2019, за березень від 16.04.2019 тобто, підписувались позивачем після обумовленої дати розрахунків.
Отже, відповідач стверджує, що його обов`язок щодо виконання п. 5.3 Договору не може бути виконано належним чином, поки позивач не виконує належним чином свій обов`язок щодо надання акту наданих послуг.
Поряд з тим, відповідачем у справі заявлена позовну давність.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд
28.01.2019 між Уманським комунальним підприємством "Уманьтеплокомуненерго" (Теплопостачальник, позивач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква (Споживач, відповідач) укладено договір купівлі-продажу пари та гарячої води (централізоване постачання теплової енергії) №9/58 (далі Договір) за яким, Теплопостачальник відпускає споживачу теплову енергію за кодом СPV (ДК 021:2015-09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (постачання теплової енергії на опалення приміщень КЕВ м. Біла Церква (в/ч А-2614, в/ч А-1912 по вул. Європейська, 57 в м. Умань, військовий комісаріат по вул. Грушевського, 12) протягом 2019 року (п. 1.1. Договору).
Відповідно до п. 1.2, 1.3 Договору Теплопостачальник постачає споживачу в опалювальний період теплову енергію в гарячій воді в межах 2500,00 Гкал з максимальним тепловим навантаженням 1,183072 Гкал/годину на розрахунковий період. Початок та закінчення опалювального періоду визначається погодними умовами (середньодобова температура зовнішнього повітря протягом трьох діб +8 градусів С), та відповідно до розпорядження органів виконавчої влади.
Тарифи на теплову енергію, надання послуг Тарифи на теплову енергію,надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води встановлюється згідно діючого законодавства України. Теплопостачальник застосовує одноставкові тарифи на теплову енергію, які затверджені установленому порядку. Тариф на теплову енергію 2330,70 грн за 1 ГКал (з ПДВ) в опалювальний сезон. Тарифи на теплову енергію, надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання може бути збільшено або зменшено, про що Теплопостачальник упродовж 10-ти діб з дня його затвердження рішенням органів виконавчої, влади повідомляє Споживача через засоби масової інформації або письмово. Ціна Цього договору становить 5826750 грн. 00 коп. ( п`ять мільйонів вісімсот двадцять шість тисяч сімсот п`ятдесят грн. 00 код.) з ПДВ. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (Розділ 4 Договору).
Відповідно до п.п. 5.1 - 5.6. Договору у разі відсутності теплового лічильника обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у п. 1.2 даного договору, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря згідно офіційних даних метеорологічної станції Умань Черкаського обласного центру з гідрометеорології та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводиться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Порядок розрахунків встановлюється шляхом попереднього вручення акту наданих послуг. Розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії.
Оплата проводиться в залежності від реального фінансування при наявності відповідного бюджетного призначення(бюджетних асигнувань). При невиконанні Споживачем вимог, передбачених у п.5.3. даного Договору Теплопостачальник має право обмежити постачання теплової енергії Споживачу або припинити у встановленому законодавством порядку. Відновлення постачання теплової енергії буде здійснено після повного погашення заборгованості. Сторони погоджують, що при наявності у Споживача боргів за теплову енергію за попередні періоди, усі платежі, які надходять від нього, будуть зараховуватися Теплопостачальником в рахунок сплати боргів минулих періодів.
Пунктами 6.1. 6.6. Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань по даному Договору Сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України. В разі несплати або несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію у строки, зазначені у п.5.3 даного Договору, Споживач сплачує на користь Теплопостачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. 3а використання мережної води за не призначенням або витоку мережної води, з вини Споживана, Споживач сплачує Теплопостачальнику штраф в розмірі 20% від місячного нарахування за спожиту теплову енергію. Теплопостачальник несе відповідальність за порушення прав споживачів згідно із законодавством України. Теплопостачальних не несе відповідальності за ненадання або надання не якісних послуг з теплопостачання, якщо доведе, що вони виникли з вини самого Споживача або в наслідок дії непереборної сили. Неустойка нараховується Теплопостачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.
Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, а відтак відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Частиною 1 ст. 264 Господарського кодексу України визначено, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що господарські операції між позивачем та відповідачем оформлені документами у вигляді рахунків фактур та актів приймання-передавання робіт (надання послуг).
Так, судом встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: Акт №49 від 29.01.2019 на суму 1992748,50 грн; Акт №444/0119/1 від 11.02.2019 на суму 2572931,98 грн; Акт №272 від 18.03.2019 на суму 1561683,20 грн; Акт №444/0319/1 від 16.04.2019 на суму 1311209,87 грн; Акт №35 від 26.04.2019 на суму 1249255,20 грн позивачем надано відповідачу послуги (передано теплову енергію) відповідно до умов Договору в період з січня по квітень 2019 року.
При цьому, належним чином завірені копії вищевказаних актів знаходяться в матеріалах справи (оригінали витребовувались судом для огляду), які скріплені печатками та підписами уповноважених представників сторін.
Про належне виконання зобов`язань позивачем свідчить також відсутність скарг або заперечень відповідача щодо якості, своєчасності наданих послуг (переданої теплової енергії) тощо.
Водночас, позивачем додано до позовної заяви докази надання послуг (постачання теплової енергії у вигляді копій актів: Акт №444/0119/1 від 31.01.2019 на суму 2572931,98 грн; Акт №444/0219/1 від 28.02.2019 на суму 1561683,20 грн; Акт №444/0319/1 від 31.03.2019 на суму 1311209,87 грн; Акт №444/0419/1 від 30.04.2019 на суму 273029,86 грн, які не містять підпису відповідача та його печатки, а підписані позивачем односторонньо.
З поданих копій актів, також вбачається, що останні відрізняються від оригіналів датами їх створення та в останньому Акті сумою наданих послуг, позаяк в оригіналі Акту приймання-передачі (Акт №35 від 26.04.2019 на суму 1249255,20 грн) зазначена сума, яка кардинально відрізняється від суми, зазначеної в копії Акту наданого позивачем (Акт №444/0419/1 від 30.04.2019 на суму 273029,86 грн). При цьому, позивачем не надано жодних пояснень з приводу вказаних розбіжностей.
Між тим, пунктом 5.3. Договору сторони домовились, що порядок розрахунків встановлюється шляхом попереднього вручення акту наданих послуг. Розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії.
З наведеного вбачається, що сторони вказаним пунктом договору погодили обов`язкову умову (попереднє вручення акту наданих послуг), яка передує настанню у відповідача обов`язку з оплати наданих послуг (поставки теплової енергії).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
З положеннями даної статті безпосередньо кореспондуються положення п. 5.3 Договору №9/58 від 28.01.2019 .
При цьому, позивачем додано до позовної заяви лише докази (а/с 14-15), які на його думку підтверджують направлення Акту надання послуг №444/0319/1 на суму 1311209,87 грн, водночас, вбачається що з вказаних доказів неможливо встановити, що саме направлялось, позаяк відсутній опис вкладення з якого можна було б встановити, яка саме кореспонденція була направлена згідно вказаних квитанцій пошти.
Також, в матеріалах справи відсутні докази (стосовно вручення інших актів надання послуг з постачання теплової енергії), які підтверджують факт попереднього вручення чи направлення засобами поштового зв`язку актів надання послуг, з яких можна встановити дату вчинення відповідної дії та встановити факт отримання відповідачем вказаних документів, а також, встановити факт дотримання позивачем положень п. 5.3 Договору щодо завчасного надання актів надання послуг з постачання теплової енергії.
Отже, у зв`язку з відсутністю всіх належних доказів вручення (направлення) позивачем відповідачу актів надання послуг до 10 числа наступного за звітним місяця, суд приходить до висновку що датою вручення необхідно вважати лише дату актів здачі-прийняття, яка вказана у поданих до суду актах приймання передачі, які підписані обома сторонами договору та посвідчені їх печатками, зокрема акти; Акт №49 від 29.01.2019 на суму 1992748,50 грн; Акт №444/0119/1 від 11.02.2019 на суму 2572931,98 грн; Акт №272 від 18.03.2019 на суму 1561683,20 грн; Акт №444/0319/1 від 16.04.2019 на суму 1311209,87 грн; Акт №35 від 26.04.2019 на суму 1249255,20 грн. Перевіривши вказані акти суд встановив, що всі вони датовані після дати, яка була кінцевим строком платежу згідно умов договору, тобто після 10 числа наступного місяця за звітним.
Наведене вказує на те, що позивач у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України прострочив виконання свого обов`язку визначеного Договором, у зв`язку з чим відповідач був наділений правом не виконувати свій зустрічний обов`язок з оплати вартості поставленого товару (наданих послуг), у строки визначені Договором.
Принагідно, суд звертає увагу на те, що маючи факт неможливості застосування визначених договором строків оплати, який настав у зв`язку з діями/бездіяльністю позивача, сторони у визначений законом спосіб не породжували нових строків оплати за тими актами, що були надані позивачем, після закінчення встановленого договором строку платежу
Разом з тим, суд наголошує на тому, що у п. 5.1. Договору сторони досягли згоди про те, що у разі відсутності теплового лічильника обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у п. 1.2 даного договору, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря згідно офіційних даних метеорологічної станції Умань Черкаського обласного центру з гідрометеорології та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.
Відтак вбачається, що Договором не передбачено розрахунок наданих послуг як за об`єктами на яких встановлено лічильник так і на об`єктах на яких його намає.
При цьому у даній справі сторони не надали суду інформації щодо фактичної (дійсної) наявності або відсутності на об`єктах споживача (куди поставлялась теплова енергія) теплових лічильників (їх кількості, ідентифікуючих номерів), або наявності у відповідача доступу до останніх, з яких споживач самостійно міг здійснити розрахунок фактичної спожитої теплової енергії з метою вчасно здійснити розрахунки відповідно до п. 5.3. Договору.
Відтак, у зв`язку з відсутністю відомостей про наявність на всіх об`єктах відповідача теплових лічильників, обсяг фактично спожитої теплової енергії мав розраховуватись в тому числі і відповідно до теплового навантаження, визначеного, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря згідно офіційних даних метеорологічної станції Умань Черкаського обласного центру з гідрометеорології та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді та зазначатися позивачем у відповідних актах надання послуг, які для своєчасної оплати відповідачем мали бути вручені останньому до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії.
Суд також звертає увагу на те, що з досліджених судом актів: Акт №49 від 29.01.2019 на суму 1992748,50 грн; Акт №444/0119/1 від 11.02.2019 на суму 2572931,98 грн; Акт №272 від 18.03.2019 на суму 1561683,20 грн; Акт №444/0319/1 від 16.04.2019 на суму 1311209,87 грн; Акт №35 від 26.04.2019 на суму 1249255,20 грн вбачається, що послуги за спірні періоди надавались по об`єктам відповідача, які знаходяться за наступними об`єктами: вул. Грушевського 12; вул. Європейська (В/ч А-2614) м. Умань; вул. Європейська 57 (В/ч А-2614) м. Умань; В/ч А-2614, при цьому в останній графі «В/ч А-2614» є запис в дужках «(норма 8/1,…)», що безпосередньо вказує на ознаки визначення рівня споживання на цьому об`єкті за нормативами, а не за лічильником.
Крім того, вбачається, що при однакових вхідних даних у графі «кількість» споживання у всіх актах показники різняться, що дає підстави стверджувати, що позивачем використовувались різні вихідні дані, які відповідач зняти не міг, а відтак і не міг самостійно здійснити розрахунок споживання, щоб виконати умову Договору про строк оплати не чекаючи актів наданих послуг. Протилежного позивач суду не надав.
Відтак, резюмуючи наведене, суд доходить висновки про те, що саме позивачем порушено процедуру, викладену у п. 5.3. Договору, а саме щодо попереднього невручення актів надання послуг, що унеможливлює виконання відповідачем обов`язку, щодо строків оплати у зв`язку з чим у відповідача виникло право не виконувати свій зустрічний обов`язок з оплати актів надання послуг до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії, оскільки він не знав і не міг знати обсягів їх вартості до моменту отримання актів від позивача, а отже вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є такими що задоволенню не підлягають.
Крім того, з матеріалів справи вбачається та зазначається позивачем, що на момент звернення з позовом до суду, сума основного боргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква за спожиту теплову енергію відсутня.
Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
Принагідно суд доводить до відома сторін, що у зв`язку з відмовою в позові з наведених вище підстав, суд не розглядає клопотання відповідача б/н від 29.05.2020 про застосування строків позовної давності щодо нарахування пені, у зв`язку з відсутністю порушеного права, яке підлягло б захисту.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача, у зв`язку з відмовою судом у задоволенні позовних вимог.
З тих же підстав, суд не вважає за доцільне стягувати з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу, що заявлені останнім у заяві про ухвалення додаткового рішення б/н від 23.07.2020.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
В задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 28.08.2020.

Cуддя А.Ф. Черногуз