ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті до виконання

судового доручення іноземного суду

07.09.2020м. ДніпроСправа№ 904/4822/20

Суддя Бєлік В.Г. , розглянувши матеріали судового доручення Арбітражного суду міста Севастополя про вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "Стабіл" документів

у справі № А84-3867/2020

за позовом Департаменту по майновим та земельним відношенням м. Севастополі

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стабіл"

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшло судове доручення арбітражного суду міста Севастополя про вручення документів Товариству з обмеженою відповідальністю "Стабіл".

Відповідно до частини 1 статті 369 Господарського процесуального кодексу України суд виконує доручення іноземних судів щодо надання правової допомоги - вручення викликів до суду чи інших документів, допит сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, передані їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено, - дипломатичними каналами.

Іноземний суд - це державний або інший уповноважений орган іноземної держави, уповноважений здійснювати провадження у справах (Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

За змістом ст.ст. 133, 134 Конституції України Автономна Республіка Крим входить до складу України. Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", господарський суд Автономної Республіки Крим входить до складу місцевих господарських судів.

Враховуючи вищевикладене, Арбітражний суд міста Севастополя не є іноземним судом, а отже судове доручення Арбітражного суду міста Севастополя про вручення документів Товариству з обмеженою відповідальністю "Стабіл" суперечить чинному законодавству України.

В силу п. 3 ч. 2 ст. 369 Господарського процесуального кодексу України, судове доручення не приймається до виконання, якщо воно суперечить закону або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Преамбулою та ст. ст.1, 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державною. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія конституції та законів України. Для цілей Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Сімферополя, внутрішні води України цих територій.

Будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків (п. п. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

За таких обставин, враховуючи те, що виконання судового доручення суперечить чинному законодавству України, суд відмовляє у прийнятті судового доручення Арбітражного суду міста Севастополя про вручення документів Товариству з обмеженою відповідальністю "Стабіл".

Керуючись статтями 234, 235, 369, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути судове доручення Арбітражного суду міста Севастополя про вручення документів Товариству з обмеженою відповідальністю "Стабіл" та додані до нього документи без виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.Г. Бєлік