ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № Б-23/75-02 (910/6869/16)

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання П`ятак А.С.

та за участю:

від позивача - адвокат Сивак А.Ю. (за довіреністю від 10.01.2018; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1359 від 14.11.2005);

від відповідача - адвокат Єфременко О.О. (за довіреністю № 14-192 від 17.05.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю КС 6537/10),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки
до Публічного АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ
про визнання правочину частково недійсним в межах справи про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5"

ВСТАНОВИВ:

04.07.2016 Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" звернулося з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним правочину зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого заявою ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" № 01-12/2160 від 27.12.2013 в частині припинення зобов`язань ПАТ "НАК "Нафтогаз України" перед ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" за договором про відступлення прав вимоги № 14/6335/13 від 27.12.2013 на суму 46 027 619, 42 грн та зобов`язань ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за договором №14/2262/11 від 30.09.2011 на суму пені - 10 886 099,66 грн, штрафу - 7 872 494, 52 грн; за договором №346-БО від 02.07.2012 на суму пені - 3 679 302, 85 грн, штрафу - 3 483 808, 55 грн; за договором №13/3040-БО-32 від 28.12.2012 на суму пені - 6 414 343, 36 грн; за договором №13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 на суму пені- 9 583 435,57 грн; за договором №620-ПР від 28.12.2012 на суму пені- 1 836 214,03 грн, штрафу - 2 271 920,88 грн; всього на загальну суму 46 027 619, 42 грн. Стягнути з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь позивача 1 378,00 грн судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 матеріали справи №910/6869/16 за позовом ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про визнання правочину недійсним направлено за підсудністю до Господарського суду Харківської області. Місцевий господарський суд виходив з того, що у провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", тому на виконання вимоги ст. ст. 12, 16 Господарського процесуального кодексу України спір про визнання правочину недійсним має розглядатися господарським судом у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 ухвалу суду від 14.06.2016 залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким справу № 910/6869/16 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2016 касаційну скаргу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 у справі залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2002 порушено провадження у справі 23/75-02 про банкрутство ПАТ "Харківська ТЕЦ-5".

Ухвалою суду від 23.09.2014 продовжено термін проведення підготовчого засідання до 01.01.2016 та відкладено розгляд справи на 09.02.2016.

Відтак, процедура банкрутства позивача порушена в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, чинній до 19.01.2013.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.03.2016 провадження у справі № Б-23/75-02 (н.р. Б-7346/2-19) зупинено, матеріали справи про банкрутство ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" направлено до Дергачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області на досудове розслідування в порядку ст.214 КПК України.

Таким чином, відповідач у даній справі Акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" є боржником стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Справа про банкрутство Акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" перебуває на розгляді у судді Господарського суду Харківської області Усатого В.О.

Відповідно до ч. 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсним результатів аукціону; спори про визнання недійсним будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Ухвалою суду від 27.02.2020 прийнято справу № 910/6869/16 до розгляду в межах справи № Б-23/75-02 про банкрутство Акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

24.03.2020 від відповідача надійшов відзив (вх. 7505) на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами позовної заяви та вважає їх безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 27.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті.

Розгляд справи по суті неодноразово відкладався.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.08.2020 розгляд справи по суті відкладено на 25.08.2020.

До судового засідання 25.08.2020 прибули представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 25.08.2020 представник позивача підтримав вимоги, викладені в позовній заяві в повному обсязі. Пояснив, що НАК "Нафтогаз", крім іншого, нараховані пеня та штраф за неналежне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договорами купівлі продажу природного газу та 27.12.2013 направлені відповідні вимоги ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" про оплату нарахованих штрафу та пені. Листами ПАТ "Харківськ ТЕЦ-5" від 27.12.2013 повідомили НАК "Нафтогаз України" про те, що зазначені вимоги розглянуті та визнано право НАК "Нафтогаз України" на нарахування пені та штрафу. За наслідками такого розгляду ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" направило на адресу НАК "Нафтогаз України" заяву від 27.12.2013 № 01-12/2160 про припинення зобов`язань заліком зустрічної однорідної вимоги на суму 675 261 102,24 грн, до якої було включено заборгованість ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" в тому числі нараховані штраф та пеня, яка визнана листами віл 27.12.2013.

Однак, ПрАТ "ТЕЦ-5" вважає, що відповідачем безпідставно та всупереч вимогам Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" нараховано пеня та штраф під час дії мораторію, отже укладення зазначеного правочину про зустрічне зарахування порушує права боржника, який перебуває в процедурі банкрутства та на момент здійснення зазначеного нарахування штрафу та пені та вчинення оспорюваного правочину діяв мораторій, введений судом.

НАК "Нафтогаз України", будучі обізнаним про те, що ПАТ "ТЕЦ-5" перебуває у процедурі банкрутства та під час дії мораторію, безпідставно здійснив нарахування штрафу та пені за невиконання (неналежне виконання взятих на себе зобов`язань) та направив вимоги про оплату вказаних нарахувань.

Наведені обставини зумовили звернення позивача з позовом у даній справі.

Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.08.2020 пояснив суду, що не визнає заявлені позивачем вимоги повністю та вважає їх безпідставними. Зазначає, що звернення позивача з вимогами у даній справі є спробою уникнення відповідальності за неналежне виконання взятих на себе за договорами купівлі-продажу газу зобов`язань. Вважає, що зобов`язання виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, тому НАК "Нафтогаз України" є поточним кредитором, на вимоги якого не розповсюджується дія мораторію.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши заявлені позивачем вимоги та викладені у відзиві на позов заперечення відповідача, судом встановлено наступне.

Між ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" та АТ НАК "Нафтогаз України" укладені договори купівлі-продажу природного газу : від 30.09.2011 № 14/2262/11; від 24.01.2012; № 107/12-БО-31; № 108/12-ПР; від 02.07.2012; № 346-БО; № 347-ПР, від 28.12.2012 № 13/3040-БО 32; № 620-ПР.

У зв`язку з неналежним виконанням ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" взятих на себе за вищевказаними договорами зобов`язань АТ НАК "Нафтогаз України" нараховано, крім іншого, штраф та пеню та направлено 27.12.2012 ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" вимогу про оплату, в тому числі, зазначених штрафних санкцій.

Листом від 19.12.2013 № 01-12/2094 ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" звернулось до АТ "НАК Нафтогаз України" з пропозицією розглянути питання укладення договорів відступлення прав вимоги, за якими ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" передає заборгованість КП "Харківські теплові мережі" на користь НАК "Нафтогаз України".

За результатами розгляду зазначеного питання на засіданні правління НАК "Нафтогаз України" прийняте рішення, оформлене протоколом № 183 від 27.12.2013 погодитись з пропозиціями ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" щодо укладення договорів відступлення права вимоги, за якими ПАТ" Харківська ТЕЦ-5" передає заборгованість 2001-2013 років КП "Харківські теплові мережі" на користь НАК "Нафтогаз України" за умови визнання ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" заборгованості перед Компанією за природний газ за вищевказаними договорами від 30.09.2011 № 14/2262/11; від 24.01.2012; № 107/12-БО-31; № 108/12-ПР; від 02.07.2012; № 346-БО; № 347-ПР, від 28.12.2012 № 13/3040-БО 32; № 620-ПР у повному обсязі, у тому числі в частині нарахованих Компанією неустойки, процентів річних та інфляційних втрат.

27.12.2013 ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" склало заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 01-12/2160.

В зазначеній заяві ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" вказало на наявність станом на 27.12.2013 940 402 879,65 грн заборгованості позивача перед відповідачем за наступними договорами:

№ 14/2262/11 від 30.09.2011 - на суму основного боргу 76 666 752,00 грн, пеня - 10 886 099,66 грн; 3% річних - 4 209 579,10 грн, в т.ч. 726 515,08 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2764/12; штраф - 7 872 494,52 грн, інфляційні 784 268,58 грн, в т.ч. 564 003,05 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2764/12; судовий збір - 49 124,56 грн, в т.ч.: 47 161,53 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2764/12, 1 389,53 грн за рішенням суду від 23.04.2013 у справі № 5023/2764/12, 573,50 грн за рішенням суду від 05.09.2013 у справі №922/1302/13.

№ 14/2278/11 від 30.09.2011 на суму 3% річних - 47 467,47 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2765/12, інфляційні - 68 397,09 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2765/12.

№ 107/12-БО-31 від 24.01.2012 на суму основного боргу 33 690 895,11 грн, 3% річних - 1 837 333,31 грн, в т.ч. 1 070 288,55 грн за рішенням суду від 29.05.2013 у справі №922/1377/13, судовий збір - 55 446,35 грн, за рішенням суду від 29.05.2013 у справі №922/1377/13.

№ 108/12-ПР від 24.01.2012 на суму основного боргу 92 215 548,25 грн, 3% річних - 4 107 835,68 грн, в т.ч.: 2 008 352,93 грн за рішенням суду від 30.07.2013 у справі № 922/938/13-г, судовий збір - 59 267,78 грн за рішенням суду від 30.07.2013 у справі № 922/938/13-г.

№ 346-БО від 02.07.2012 на суму основного боргу 49 768 693,53 грн, пеня - 3 679 302,85 грн, 3% річних - 1 374 110,72 грн, штраф - 3 483 808,55 грн, інфляційні - 139 539,52 грн, судовий збір - 573,50 грн за рішенням суду від 08.07.2013 у справі №922/1303/13.

№ 347-ПР від 02.07.2012 на суму 3% річних - 1 196,48 грн та судового збору 286,75 грн за рішенням суду від 27.03.2013 у справі №922/939/13-Г.

№ 13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 на суму основного боргу 203 482 584,80 грн, пеня - 9 583 435,57 грн, 3% річних - 2 695 246,42 грн, інфляційні - 15 157,92 грн, судовий збір - 286,75 грн за рішенням суду від 23.07.2013 у справі №922/1358/13.

№ 13/3040-БО-32 від 28.12.2012 на суму основного боргу 120 097 493,78 грн, пеня - 6 414 343,36 грн, 3% річних - 1 873 324,15 грн, інфляційні - 12 185,78 грн.

№ 620-ПР від 28.12.2012 на суму основного боргу 300 708 306,18 грн, пеня - 1 836 214,03 грн, 3% річних - 399 142,76 грн, штраф - 2 271 920,88 грн, інфляційні - 15 215,91 грн.

Також, позивач вказав про наявність станом на 27.12.2013 675 261 102,24 грн заборгованості відповідача перед позивачем за наступними договорами відступлення права вимоги:

№ 14/6338/13 від 27.12.2013 на суму 877 207,72 грн;

№ 14/6333/13 від 27.12.2013 на суму 1 024 232,49 грн;

№ 14/6339/13 від 27.12.2013 на суму 11 457 117,23 грн;

№ 14/6331/13 від 27.12.2013 на суму 12 632 087,66 грн;

№ 14/6337/13 від 27.12.2013 на суму 2 776 776,77 грн;

№ 14/6334/13 від 27.12.2013 на суму 20 547 072,56 грн;

№ 14/6328/13 від 27.12.2013 на суму 811 869,85 грн;

№ 14/6330/13 від 27.12.2013 на суму 5 553 066,74 грн;

№ 14/6325/13 від 27.12.2013 на суму 80 296 964,69 грн;

№ 14/6332/13 від 27.12.2013 на суму 3 176 884,99 грн;

№ 14/6326/13 від 27.12.2013 на суму 9 033 518,64 грн;

№ 14/6327/13 від 27.12.2013 на суму 427 446,75 грн;

№ 14/6329/13 від 27.12.2013 на суму 43 182 510,81 грн;

№ 14/6340/13 від 27.12.2013 на суму 41 631 872,41 грн;

№ 14/6336/13 від 27.12.2013 на суму 165 214 943,65 грн;

№ 14/6335/13 від 27.12.2013 на суму 276 617 529,28 грн.

Керуючись ст. 601 ЦК України ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" заявило про повне припинення зарахуванням зобов`язання перед відповідачем за наступними договорами:

№ 14/2262/11 від 30.09.2011 - на суму основного боргу 76 666 752,00 грн, пеня - 10 886 099,66 грн; 3% річних - 4 209 579,10 грн, в т.ч. 726 515,08 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2764/12; штраф - 7 872 494,52 грн, інфляційні 784 268,58 грн, в т.ч. 564 003,05 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2764/12; судовий збір - 49 124,56 грн, в т.ч.: 47 161,53 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2764/12, 1 389,53 грн за рішенням суду від 23.04.2013 у справі № 5023/2764/12, 573,50 грн за рішенням суду від 05.09.2013 у справі №922/1302/13.

№ 14/2278/11 від 30.09.2011 на суму 3% річних - 47 467,47 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2765/12, інфляційні - 68 397,09 грн за рішенням суду від 26.11.2012 у справі № 5023/2765/12.

№ 107/12-БО-31 від 24.01.2012 на суму основного боргу 33 690 895,11 грн, 3% річних - 1 837 333,31 грн, в т.ч. 1 070 288,55 грн за рішенням суду від 29.05.2013 у справі №922/1377/13, судовий збір - 55 446,35 грн, за рішенням суду від 29.05.2013 у справі №922/1377/13.

№ 108/12-ПР від 24.01.2012 на суму основного боргу 92 215 548,25 грн, 3% річних- 4 107 835,68 грн, в т.ч.: 2 008 352,93 грн за рішенням суду від 30.07.2013 у справі № 922/938/13-г, судовий збір - 59 267,78 грн за рішенням суду від 30.07.2013 у справі № 922/938/13-г.

№ 346-БО від 02.07.2012 на суму основного боргу 49 768 693,53 грн, пеня - 3 679 302,85 грн, 3% річних - 1 374 110,72 грн, штраф - 3 483 808,55 грн, інфляційні - 139 539,52 грн, судовий збір - 573,50 грн за рішенням суду від 08.07.2013 у справі №922/1303/13.

№ 347-ПР від 02.07.2012 на суму 3% річних - 1 196,48 грн та судового збору 286,75 грн за рішенням суду від 27.03.2013 у справі №922/939/13-Г.

№ 13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 на суму основного боргу 203 482 584,80 грн, пеня - 9 583 435,57 грн, 3% річних - 2 695 246,42 грн, інфляційні - 15 157,92 грн, судовий збір - 286,75 грн за рішенням суду від 23.07.2013 у справі №922/1358/13.

№ 13/3040-БО-32 від 28.12.2012 на суму основного боргу 120 097 493,78 грн, пеня - 6 414 343,36 грн, 3% річних - 1 873 324,15 грн, інфляційні - 12 185,78 грн;

а також часткове припинення зарахуванням зобов`язання перед відповідачем за наступними договорами:

№ 13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 на суму основного боргу 150 725 752,40 грн, пеня - 9 583 435,57 грн, 3% річних - 2 695 246,42 грн, інфляційні - 15 157,92 грн, судовий збір - 286,75 грн за рішенням суду від 23.07.2013 у справі №922/1358/13.

№ 620-ПР від 28.12.2012 на суму основного боргу 88 323 361,17 грн, пеня - 1 836 214,03 грн, 3% річних - 399 142,76 грн, штраф - 2 271 920,88 грн, інфляційні - 15 215,91 грн;

всього на суму 675 261 102,24 грн шляхом зарахування зустрічних зобов`язань відповідача за вищевказаними договорами відступлення права вимоги.

Зазначена заява про зарахування направлена ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на адресу АТ НАК "Нафтогаз України" та зареєстрована за вхідним реєстраційним № 6905/25-13 від 27.12.2013.

Листом № 01-12/2158 від 27.12.2013 ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" визнав в повному обсязі вимоги НАК "Нафтогаз України" про сплату заборгованості № 26-6825/1.5-13, № 26-6826/1.5-13, № 26-6827/1.5-13, № 26-6828/1.5-13, № 26-6829/1.5-13 від 27.12.2013, в тому числі в частині нарахувань неустойки (штрафу, пені) на загальну суму 46 027 619,42 грн.

Іншим листом № 01-12/2159 від 27.12.2013 ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" визнав в повному обсязі претензії НАК "Нафтогаз України" про сплату заборгованості № 26-6832/1.5.-13, № 26-6833/1.5.-13, № 26-6834/1.5.-13, № 26-6835/1.5.-13, № 26-6836/1.5.-13 від 27.12.2013, в тому числі в частині нарахувань неустойки (штрафу, пені) на загальну суму 46 027 619,42 грн.

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним правочину зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого заявою ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" № 01-12/2160 від 27.12.2013 в частині припинення зобов`язань ПАТ "НАК "Нафтогаз України" перед ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" за договором про відступлення прав вимоги № 14/6335/13 від 27.12.2013 на суму 46 027 619, 42 грн та зобов`язань ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за договором №14/2262/11 від 30.09.2011 на суму пені - 10 886 099,66 грн, штрафу - 7 872 494, 52 грн; за договором №346-БО від 02.07.2012 на суму пені - 3 679 302, 85 грн, штрафу - 3 483 808, 55 грн; за договором №13/3040-БО-32 від 28.12.2012 на суму пені - 6 414 343, 36 грн; за договором №13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 на суму пені - 9 583 435,57 грн; за договором №620-ПР від 28.12.2012 на суму пені - 1 836 214,03 грн, штрафу - 2 271 920,88 грн; всього на загальну суму 46 027 619, 42 грн. Також просить стягнути з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь позивача 1 378,00 грн судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Звертаючись з позовом у даній справі, ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" вказує на те, що НАК "Нафтогаз" неправомірно здійснив нарахування штрафу та пені під час дії мораторію, тому односторонній правочин, вчинений ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", яким визнані нараховані НАК "Нафтогаз України" штраф та пеня, суперечить вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 601 ЦК України, ст. 203 ГК України та має бути визнаний недійсним.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та правовідносинам сторін, суд зазначає про наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

У відповідності до статті 204 ЦК України, правочин, є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За своєю правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом частини 1 статті 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

В розумінні статті 601 Цивільного кодексу України, спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

В свою чергу характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Згідно з ч. 1 статті 202, ч. 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк виконання якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Незважаючи на односторонній характер дій особи, вони можуть породжувати певні правові наслідки як для цієї особи, так і для інших осіб. Таким чином, правочин вважається одностороннім у тому разі, коли до виникнення цивільних прав та обов`язків призводить волевиявлення одного суб`єкта цивільного права.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17).

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Сторонами не заперечується те, що ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" не належно виконувались умови договорів купівлі-продажу природного газу щодо своєчасного розрахунку. На підставі зазначеного НАК "Нафтогаз України", крім іншого, нараховані штраф та пеня та направлені на адресу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" вимоги про їх оплату.

Однак, господарським судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 порушено провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство Державного підприємства "Харківська ТЕЦ-5" () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В процесі розгляду справи про банкрутство назва боржника змінювалася.

Справу про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (змінена назва ДП "Харківська ТЕЦ-5" порушено до набрання чинності змін, внесених Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI та постанову про визнання боржника банкрутом на час звернення позивача з позовом у даній справі не прийнято, тому застосуванню підлягає попередня редакція Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону про банкрутство (у відповідній редакції) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Суд зазначає, що частина 4 статті 12 Закону про банкрутство встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов`язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов`язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство (аналогічний висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі № 922/2781/18).

Мораторій на задоволення вимог кредиторів введений ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року не передбачав його дію тільки щодо конкурсної заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2011 у справі № Б-23/75-02 роз`яснено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, який був введений ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеня), заборонено застосовувати інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів) та заборонено стягнення на підставі виконавчих документів, як за тими вимогами (виконавчими документами), які виникли (були видані) до моменту введення мораторію так і за тими вимогами (виконавчими документами), які виникли (були видані) після введення мораторію за винятком вимог, передбачених в ч. 6 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, за наявності чинної ухвали суду від 16.12.2002 (якою введено мораторій) та ухвали суду від 28.04.2011 (якою роз`яснено ухвалу) нарахування позивачем пені відповідачу в період дії мораторію є неправомірним.

Таку ж правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 922/1852/19 у спорі між тими ж сторонами.

Таким чином, НАК "Нафтогаз України" безпідставно та всупереч приписам абз. 24 статті 1, ч. 4 статті 12 Закону про банкрутство нараховано 10 886 099,66 грн пені та 7 872 494,52 грн штрафу за договором №14/2262/11 від 30.09.2011, 3 679 302,85 грн пені та 3 483 808,55 грн штрафу за договором №346-БО від 02.07.2012, 6 414 343,36 грн. пені за договором №13/3040-БО-32 від 28.12.2012, 9 583 435,57 грн пені за договором №13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 1 836 214,03 грн. пені та 2 271 920,88 грн штрафу за договором №620-ПР від 28.12.2012; всього на загальну суму 46 027 619,42 грн в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі № Б-23/75-02.

Отже, в момент здійснення зарахування листом позивача № 01-12/2160 від 27.12.2013 у відповідача в цій частині була відсутня зустрічна вимога.

Під час дії мораторію не може надаватись перевага одному суб`єкту господарювання над іншими.

Європейський Суд неодноразово в своїй практиці посилається на важливість принципу рівності перед законом і судом.

Принцип рівності перед законом і судом є проявом загального принципу рівності, який у різних системах права - міжнародно-правовій і національній (внутрішньодержавній) - зважаючи на особливості суб`єктного складу і характер відносин, виражається в таких особливих проявах, як принцип суверенної рівності у міжнародному праві та принцип рівності однойменних суб`єктів (громадян, юридичних осіб) у внутрішньодержавному праві. Принцип юридичної рівності в найзагальнішому сенсі означає, що до однойменних суб`єктів не можуть застосовуватися будь-які розрізнення, винятки, обмеження чи переваги з огляду на певні їхні властивості.

Суд зауважує на тому, що є чітко визначений Законом порядок задоволення вимог кредиторів. Вчинення оспорюваного у даній справі правочину, відповідно до якого ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" визнало та здійснило зарахування (отже, фактично задовольнило) вимоги нарахованих штрафу та пені, які, відповідно до вищенаведених положень Закону та чинних ухвал суду, не могли бути нараховані НАК "Нафтогаз України" порушує встановлений Законом порядок та надає перевагу одному суб`єкту господарювання перед іншими. Порушення таких вимог Закону створює правову невизначеність та нерівність суб`єктів господарювання, що є неприпустимим.

Крім іншого, вчинення зазначеного правочину порушує також права ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", оскільки в процедурі банкрутства діють умови та обмеження, які направлені на створення можливостей боржнику відновити платоспроможність та умов задля задоволення вимог кредиторів. Натомість, безпідставне нарахування штрафних санкцій та їх задоволення боржником всупереч дії мораторію суперечить самій суті мети процедури банкрутства.

Суд відхиляє посилання відповідача НАК "Нафтогаз України" на те, що ним нараховано штраф та пеню на поточну заборгованість, тому таке нарахування є правомірним, оскільки таке нарахування прямо заборонено Законом, в редакції чинній на момент введення мораторію, ухвалою суду про введення такого мораторію та неправомірність нарахування штрафу та пені (в тому числі на поточну заборгованість) підтверджено вищенаведеними постановами Верховного Суду у справах між тими ж сторонами.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що спірний правочин в частині визнання штрафу та пені та здійснення зустрічного зарахування цих сум не відповідає вимогам статті 601 ЦК України, статті 203 ГК України, абз. 24 статті 1, ч. 4 статті 12 Закону про банкрутство.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за звернення з позовом у даній справі, покладається на відповідача відповідно до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 129, 232-235, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" задовольнити.

Визнати недійсним правочин зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлений заявою ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" № 01-12/2160 від 27.12.2013 в частині припинення зобов`язань ПАТ "НАК Нафтогаз" перед ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" за договором про відступлення прав вимоги № 14/6335/13 від 27.12.2013 на суму 46 027 619,42 грн та зобов`язань ПАТ "Харківська суму пені 10 886 099,66 грн; штрафу 7 872 494,52 грн; за договором № 346-БО від 02.07.2012 на суму пені - 3 679 302,85 грн, штрафу - 3 483 808,55 грн; за договором № 13/3040-БО-32 від 28.12.2012 на суму пені - 6 414 343,36 грн; за договором № 13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 на суму пені - 9 583 435,57 грн; за договором № 620-ПР від 28.12.2012 на суму пені - 1 836 214,03 грн, штрафу - 2 271 920,88 грн.; всього на загальну суму 46 027 619,42 грн.

Стягнути з АТ "НАК Нафтогаз України" на користь ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 1378,00 грн судового збору за звернення з позовом у даній справі.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" ( ; с. Подвірки, Дергачівський район, Харківська область; 62371)

Відповідач: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( ; вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "31" серпня 2020 р.

Суддя В.О. Усатий