ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 серпня 2020 року Справа № 903/485/20

за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м.Київ

до відповідачів: 1. Приватного підприємства "Укрліссервіс", с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл.

2. ОСОБА_1 , с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл.

3. Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Форест", с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл.

про солідарне стягнення 10 893 521 грн. 09 коп. та звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Ведмедюк М.П.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідачів: н/з

встановив: 03.07.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Приватного підприємства "Укрліссервіс", ОСОБА_1 , Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Форест" про солідарне стягнення з Приватного підприємства "Укрліссервіс", ОСОБА_1 10 893 521 грн. 09 коп., з яких: 5 823 774 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом, 433 205 грн. 75 коп. проценти, 3 156 560 грн. 00 коп. штраф, 898 606 грн. 27 коп. пеня, 292 356 грн. 43 коп. 3% річних, 289 018 грн. 42 коп. інфляційних втрат, за невиконання генеральної кредитної угоди №86915N3 від 20.08.2015, договору поруки №86917Р3 від 01.03.2017 та звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №86915Z19 від 23.09.2015, укладеним між АТ "Укрексімбанк" та ОК "Житлово-будівельний кооператив "Форест".

Ухвалою суду від 06.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.08.2020 о 12:00. Запропоновано відповідачам подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу - відповідь на відзиви не пізніше 3-х днів з дня отримання відзивів з доказами надіслання відповідачам, відповідачам - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Ухвалою суду від 06.07.2020 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 01.07.2020 №0860300/15024-20 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Відповідачі ухвалу суду від 06.07.2020 отримали 11.07.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 213-215). Позивачу ухвала суду направлена на офіційну електронну адресу (а.с. 212).

ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки у визначених ГПК України випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються.

ОК "ЖБК "Форест" у відзиві від 28.07.2020 у задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з настанням обставин непереборної сили, зокрема пожежі, які не дозволили кооперативу виконати свої зобов`язання за кредитною угодою.

ОСОБА_1 у відзиві від 28.07.2020 провадження у справі просить закрити, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства; у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що на ПП "Укрліссервіс" 05.01.2019 сталася пожежа, що у відповідності до вимог чинного законодавства є форс-мажорною подією. Позивач про настання обставин непереборної сили був належним чином проінформований та в рахунок погашення кредиторської заборгованості отримав страхове відшкодування в сумі 4 721 448 грн. 28 коп. Спір про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 як фізичної особи повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.

ПП "Укрліссервіс" у відзиві від 03.08.2020 у задоволенні позову просить відмовити, оскільки згідно умов договору кінцевий термін погашення кредиту є 24.04.2019, в той час як позивач нараховує заборгованість по 30.04.2020. Зазначає, що на ПП "Укрліссервіс" 05.01.2019 сталася пожежа, що у відповідності до вимог чинного законодавства є форс-мажорною подією та звільняє підприємство від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку з запровадженням на всій території України карантину 16.03.2020 підприємством зупинено виробництво зі збереженням середнього заробітку працівників.

Господарський суд протокольною ухвалою від 05.08.2020 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 19.08.2020 о 16 год. 00 хв., про що представники сторін повідомлені під розписку (а.с. 265).

Позивач у відповідях від 07.08.2020 на відзиви позовні вимоги підтримує, оскільки п. 3.1 кредитного договору сторони погодили нарахування процентів протягом усього строку користування кредитом. Оскільки в межах генеральної угоди між АТ "Укрексімбанк" та ПП "Укрліссервіс" укладено кредитний договір від 02.05.2018 ОСОБА_1 поручився за зобов`язаннями підприємства за вказаним кредитним договором. Відповідачами не подано доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин із відповідним актом Торгово-промислової палати на виконання умов п. 13.3 кредитного договору. Пожежа не включена в перелік обставин непереборної сили відповідно до умов кредитного договору.

Відповідачі відповіді на відзиви отримали 10.08.2020, що підтверджується інформацією щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №530, №549.

ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Згідно ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" встановлено такі нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (в тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя)- Д+3, пріоритетної - Д+1;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції вищезазначені нормативні строки пересилання збільшуються на 1 день.

Згідно з п.117 Правил надання послуг поштового зв`язку поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Враховуючи вищевикладене, набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" 17.07.2020, строки пересилання поштової кореспонденції, суд дійшов висновку про закінчення строку на подання заперечень на відповідь на відзив.

Заперечення на відповідь на відзив, клопотання про продовження строків на адресу суду не надходили.

ТОВ "Укрліссервіс", ОСОБА_1 у клопотаннях від 18.08.2020 розгляд справи просять відкласти у зв`язку з проблемами ОСОБА_1 зі здоров`ям, участю уповноваженого представника товариства у судовому засіданні в Луцькому міськрайонному суді Волинської області, що позбавляє їх можливості взяти участь у судовому засіданні 19.08.2020. Крім того просять врахувати запровадження карантину у м.Луцьку.

АТ "Укрексімбанк" у клопотанні від 19.08.2020 розгляд справи просить проводити без участі його представника. Ознайомившись з клопотаннями відповідачів про відкладення розгляду справи вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що у попередньому судовому засіданні суддя узгоджувала дату розгляду справи по суті з представником відповідача. Зайнятість в іншому судовому засіданні не є поважною причиною для відкладення розгляду справи. ОСОБА_1 наголошує про його обов`язкову участь в судовому засіданні, проте у підготовчому засіданні повідомляв, що не володіє необхідними знаннями у сфері права, а тому не може приймати участь без представника.

Суд протокольною ухвалою від 19.08.2020 клопотання про відкладення розгляду справи відхилив як необґрунтовані. Явка учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою. ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Крім того дата розгляду справи по суті узгоджувалась з представниками сторін, в тому числі ТОВ "Укрліссервіс", ОСОБА_1 у попередньому судовому засіданні, зокрема враховано думку Давидюка О.Ф., який повідомив, що з 25.08.2019 перебуватиме у відпустці. ОСОБА_1 зазначив, що він представляти інтереси в суді без представника не може, оскільки не володіє необхідними знаннями у сфері права. Про судове засідання у Луцькому міськрайонному суді Волинської області не повідомляв. Відповідачами не обґрунтовано, яким чином запровадження у місті Луцьку карантину впливає на неможливість бути присутнім у судовому засіданні 19.08.2020.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе згідно ст. 165 ГПК України розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

20.08.2015 між ПАТ "Укрексімбанк" та ПП "Укрліссервіс" укладено генеральну кредитну угоду №86915N3 (а.с. 12-25) в рамках якої укладено кредитний договір №18-30KV0001 від 02.05.2018 (а.с. 44-54).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з генеральної кредитної угоди №86915N3 від 20.08.2018 та кредитного договору №18-30KV0001 від 02.05.2018.

Згідно умов генеральної угоди банк здійснює позичальнику кредитні операції в межах лімітів та з урахуванням кредитних договорів, які укладаються за домовленістю (п. 2.1). Ліміт генеральної угоди 5 000 000 грн. 00 коп. (2.2.1) Строк користування кредитом за генеральною угодою до 19.08.2020 (п. 2.3). За виконання усіх своїх зобов`язань за генеральної угодою, у тому числі кредитними договорами, позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним йому майном, на яке може бути звернене стягнення в порядку, передбаченому законодавством України (п. 5.1). Позичальник зобов`язаний до дати надання кредиту оформити на умовах, що задовольняють банк, у заставу/іпотеку майно та/або забезпечити оформлення у заставу/іпотеку поручителем майна на умовах, що задовольняють банк (п. 5.2). Банк має право звернути стягнення на предмет забезпечення виконання зобов`язань позичальником за цією генеральною угодою (п. 6.1.2.4). Сторона звільняється від відповідальності за повне чи часткове невиконання зобов`язань за генеральною угодою якщо це відбулося в результаті дії обставин непереборної сили (п. 11.1). Під такими обставинами розуміють стихійні лиха, страйки, блокади, ембарго на експорт та/або імпорт, воєнні дії будь якого характеру, рішення органів державної влади (державного управління), якщо такі обставини виникли після підписання угоди і сторони не могли ні передбачити їх, ні запобігти таким обставинам розумними діями (п. 11.2). Сторона, на виконання зобов`язань якої вплинули обставини непереборної сили, повідомляє про це іншу сторону протягом 2-х банківських днів з дати виникнення обставин. У строк протягом 10 банківських днів така сторона повинна підтвердити іншій стороні факт виникнення обставин непереборної сили документами, виданими компетентними органами (п. 11.3). Якщо такі обставини тривають більше трьох місяців поспіль, дія угоди може бути припинена на підставі звернення будь якої сторони до іншої та укладенням відповідного договору про його розірвання. У разі припинення дії угоди сторони повинні виконати усі свої зобов`язання, що існуватимуть на момент припинення (п. 11.4). Генеральна угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та діє до 19.08.2020 (п.п. 12.1, 12.1.2). Сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України до 10 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (у тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів), що передбачені умовами угоди, у тому числі кредитних договорів (п. 12.5.1).

Додатковими угодами від 24.09.2015, від 11.08.2016, від 01.03.2017, від 08.08.2017, від 24.10.2017, від 02.05.2018 визначено перелік кредитних договорів, укладених між банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках генеральної угоди і є додатками до неї, зокрема кредитний договір №86915К12 від 20.08.2015, №86915К15 від 24.09.2015, №86916К8 від 24.06.2016, №86916К10 від 11.08.2016, №86917К3, №86117К5 від 08.08.2017, №86117К13 від 24.10.2017, №18-30KV0001 від 02.05.2018 (а.с. 22, 27, 30-31, 33-34, 40, 43).

Додатковими угодами від 10.08.2016, 08.08.2017, 02.05.2018 сторони змінили ліміт генеральної угоди - 6 000 000 грн. 00 коп., 7 800 000 грн. 00 коп., 8 800 000 грн. 00 коп. відповідно (а.с. 29, 33, 42).

Згідно умов кредитного договору №18-30KV001 від 02.05.2018 банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим договором (п. 2.1). Кредит надається шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (п. 2.3). Сума кредиту ліміт кредитної лінії становить 8 800 000 грн. 00 коп., спільний ліміт заборгованості 8 800 000 грн. 00 коп. (п. 2.3). Кінцевий термін погашення кредиту 24.04.2019 (п. 2.4). Кредит надається для поповнення обігових коштів: фінансування поточних витрат (закупівля сировини, комплектуючих виробів, дизпалива, оплата робіт та послуг, виплата заробітної плати з належними відрахуваннями до бюджету, сплата податків та зборів та інші витрати, пов`язані з поточною діяльністю підприємства) (п. 2.6). У межах цього договору позичальник сплачує банку проценти за кредитом, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором у розмірах та на умовах цього договору (п. 2.7). Розмір процентної ставки за кредитом 17,5% річних та змінюється у випадках та в порядку, передбаченому п. 4.1 договору (п.п. 3.1.2, 3.1.3). Проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожен день користування кредитом на основі банківського року (п. 3.1.4). Розмір ставки комісії за управління становить 1,2% річних від ліміту кредиту у формі овердрафту від ліміту заборгованості, зазначеної у п. 2.3.1 договору (п. 3.2.2.1). Комісія нараховується починаючи з дати набуття чинності договором і закінчуючи датою виконання зобов`язань з погашення кредиту (включно), але не більше 90 днів з повного погашення кредиту, визначеного у п. 6.4 договору (п. 3.2.2.3). Кредит надається відповідно до графіка зміни ліміту заборгованості в межах лімітів генеральної угоди, визначеного у генеральній угоді, спільного ліміту заборгованості. Надання кредиту здійснюється без підписання відповідних додаткових угод до договору (п. 5.2). Погашення кредиту протягом дії договору здійснюється згідно з графіком зміни ліміту заборгованості (п. 6.3). Сплата процентів за користування кредитом (крім процентів за останній календарний місяць користування кредитом) здійснюється з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - по 15 число). Протягом цього періоду сплачуються проценти за кредитом за попередній місяць. Проценти за останній календарний місяць користування кредитом мають бути сплачені не пізніше наступного банківського дня за днем повного погашення основного боргу (п. 6.6). Позичальник зобов`язується до дати надання кредиту оформити на умовах, які задовольняють банк, у заставу/іпотеку майно та/або забезпечити оформлення заступу/іпотеку поручителем майна на умовах, що задовольняють банк відповідно до генеральної угоди, та належним чином виконувати зобов`язання щодо забезпечення передбачених умов генеральної угоди (п. 7.1). Банк має право у разі прострочення позичальником термінів/строків сплати основного боргу, процентів за кредитом, комісії та інших плат за цим договором, вимагати дострокового виконання грошових зобов`язань за іншими договорами, укладеними з банком, забезпеченням якими виступає предмет застави/іпотеки, наданий згідно з гарантійними документами, забезпечення виконання грошових зобов`язань за цим договором та/або звернути стягнення на відповідний предмет застави/іпотеки (п. 8.1.4). Позичальник зобов`язується: своєчасно та у повному обсязі погашати банку кредит, сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором (п. 9.2.2); щорічно протягом всього строку кредитування за кредитним договором за власні кошти проводити страхування на користь банку предметів іпотеки на його повну (ринкову) вартість (при цьому страхова сума повинна бути не меншою ніж заставна вартість предмета іпотеки) та предметів застави на суму заставної вартості в акредитованій банком страховій компанії (п. 9.2.4); спрямовувати та підтримувати протягом всього строку кредитування за договором грошові потоки на рахунки, відкриті у банку, на рівні, не меншому ніж 80% від чистих грошових потоків позичальника. Перший раз контроль за виконанням позичальником зобов`язань проводиться у липні 2018 року за підсумками другого звітового кварталу 2018 року та в подальшому щоквартально (п. 9.2.12); забезпечувати виконання відповідних ковенантів: коефіцієнт загальної ліквідності (відношення "оборотні активи/ поточні зобов`язання") на рівні не менше 1,5х; коефіцієнт покриття процентів (відношення ЕВІТ (фінансовий результат в операційної діяльності) / процентні (фінансові) витрати) на рівні не менше 1,5х (п. 9.2.13). У випадку невиконання позичальником (несвоєчасного виконання) будь яких грошових зобов`язань за цим договором, позичальник сплачує банку пеню, яка нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов`язань в розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов`язань (п. 10.2). За невиконання позичальником зобов`язань щодо надання до банку документів, визначених п. 7.2.23 генеральної угоди, позичальник сплачує штрафну санкцію в розмірі 14 960 грн. 00 коп. за кожен факт порушення виконання зобов`язання щомісячно протягом строку невиконання зобов`язання. Зобов`язання щодо надання документів вважаються виконаними, якщо позичальник надав до банку всі документи з переліком, визначеним п. 7.2.23 генеральної угоди, на кожну окрему дату надання документів. Якщо позичальник не надав декілька документів, строк надання за якими співпадає, це вважається одним порушенням, та відповідно, застосовується штрафна санкція як за одне порушення. Штрафна санкція підлягає сплаті протягом 10 банківських днів з дати, у яку мало бути виконано зобов`язання (п. 10.4). За невиконання позичальником зобов`язання, визначеного п. 9.2.4 договору, він сплачує штрафну санкцію в розмірі 14 960 грн. 00 коп. за кожен факт такого порушення. Штрафна санкція підлягає сплаті протягом 10 банківських днів з дати, у яку мало бути виконано зобов`язання (п. 10.5). За невиконання позичальником зобов`язань, визначених п. 9.2.12 договору, позичальник сплачує банку штрафну санкцію в розмірі 44 880 грн. 00 коп. за кожен факт порушення виконання зобов`язання. Ненадання до банку довідки про обсяги грошових надходжень на рахунки позичальника в інших банках, надані банками та довідки обсяги чистих грошових потоків на рахунках позичальника в інших банках, надання позичальником у строки, визначені п. 7.2.23 генеральної угоди, а також надання відповідних документів після закінчення строку сплати штрафної санкції, передбаченого цим пунктом, вважається невиконанням зобов`язання, визначеного п. 9.2.12 договору. Штрафна санкція підлягає сплаті протягом місяця, наступного за кварталом, у якому позичальником порушені зобов`язання, визначені п. 9.2.12 договору (п. 10.6). За невиконання позичальником зобов`язань, визначених п. 9.2.13 договору, позичальник сплачує банку штрафну санкцію в розмірі 44 880 грн. 00 коп. за кожен факт порушення виконання зобов`язання. Надання до банку фінансової звітності у строки, зазначені у п. 9.2.13 договору, а також надання відповідних документів після закінчення строку сплати штрафної санкції, вважається невиконанням зобов`язань, визначених п.п. 9.2.13 договору. Штрафна санкція підлягає сплаті протягом 10 банківських днів з дати, у яку відповідно до п. 9.2.16 договору до банку має бути надана фінансова звітність на дату контролю виконання зобов`язань, визначених п. 9.2.13 договору (п. 10.7). Порядок визначення обставин непереборної сили, їх вплив на виконання сторонами умов договору встановлені ст. 11 генеральної угоди (п. 13.1). Цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення печатками, однак кредит надається після виконання позичальником зобов`язань, встановлених п. 5.1 договору (п. 14.1.1). Договір діє до банківського дня, наступного за терміном, зазначеним у п. 2.4 договору. У разі, якщо у вищевказаний банківський день зобов`язання за договором не будуть виконані, договір залишається чинним до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 14.1.2). Сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 10 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (у тому числі, але не виключно, щодо повернення кредиту, сплати процентів за кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів) за цим договором (п. 14.6.1).

Додатком №1 сторони узгодили графік зміни ліміту заборгованості (а.с. 54 на звороті).

01.03.2017 між ПАТ "Укрексімбанк", ОСОБА_1 , ПП "Укрліссервіс" укладено договір поруки №86917Р3 (а.с. 55-58).

Згідно умов договору під кредитним договором розуміється генеральна кредитна угода від 20.08.2015 №86915N3 (з усіма чинними договорами, укладеними в рамках угоди, укладеної між позичальником та кредитором) у рамках ліміту в сумі 6 000 000 грн. 00 коп. зі строком кредитування до 19.08.2020, а також інших умовах, визначених вказаної генеральною угодою, у т.ч. договорами, укладеними у рамках угоди, у т.ч. після набуття чинності цим договором (п. 1.1). Основне зобов`язання - усі та будь які грошові зобов`язання позичальника перед кредитором, встановлені кредитним договором та чинним законодавством України, в тому числі, але не виключно, щодо повернення кредитору суми щодо сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій (пені і штрафу) та інших платежів, а також відшкодування кредитору усіх збитків, завданих несвоєчасним виконанням або невиконанням зобов`язань за кредитним договором, та усіх витрат кредитора , пов`язаних з наданням, обслуговуванням та погашенням кредиту (п. 1.1.1). Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне виконання позичальником основного зобов`язання в повному обсязі (п. 2.1). Кредитор має право у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання або його частини вимагати виконання цього зобов`язання або його частини у поручителя, як у солідарного боржника (п. 3.1.1). Поручитель зобов`язаний не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання та/або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання або в інший строк/термін, зазначений у відповідному повідомленні кредитора, сплатити зазначену у повідомленні суму основного зобов`язання (п. 4.2.1). Договір набирає чинності з дати його підписання поручителем та уповноваженими представниками кредитора і позичальника та скріплення печатками та діє 102 місяці з дати набуття ним чинності (п. 8.1.1). Порука виникає з моменту набуття чинності договору та припиняється через 102 місяці з дати набуття цим договором чинності (п. 8.1.2).

Додатковими угодами від 13.03.2017, 08.08.2017, 24.10.2017, 02.05.2018 поручитель підтверджує, що він надав згоду на укладення кредитором та позичальником додаткових угод від 13.03.2017 №86915N3-6, від 08.08.2017 №86915N3-7, від 24.10.2017 №86915N3-8, від 02.05.2018 №86915N3-9 до генеральної угоди від 20.08.2015, кредитних договорів №86117К5 від 08.08.2017, №86117К13 від 24.10.2017, №18-30KV0001 від 02.05.2018 (а.с. 59-62).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.

Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

23.09.2015 між ПАТ "Укрексімбанк" (іпотекодержатель) та ОК "Житлово-будівельний кооператив "Форест" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №86915Z19 (а.с. 63-67).

Згідно умов договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають із генеральної кредитної угоди від 20.08.2015 №86915N3 з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках угоди, укладеної між іпотекодержателем та ПП "Укрліссервіс" (п. 1.1). Предметом іпотеки є земельна ділянка іпотекодавця, кадастровий номер :02:001:0080, загальною площею 6,6100 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлових будинків, що знаходяться за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н., с. Кадище, вул. Молодіжна. за домовленістю сторін на дату укладення договору загальна вартість предмета іпотеки складає 1 120 000 грн. 00 коп. (п. 1.3). У випадку невиконання або неналежного виконання боржником відповідних положень кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем відповідних умов цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами (п. 1.6). Іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання зобов`язань, забезпеченого іпотекою за цим договором, а якщо вимога не буде задоволена - достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, зокрема невиконання або неналежного виконання боржником кредитного договору (у тому числі й щодо сплати будь яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до кредитного договору (п. 2.1.11, 5.1). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором та виконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кузьміч Н.В.

Договорами від 10.08.2016, 08.08.2017, 02.05.2018 про внесення змін до іпотечного договору сторонами змінено ліміт заборгованості генеральної угоди до 6 000 000 грн. 00 коп., 7 800 000 грн. 00 коп., 8 800 000 грн. 00 коп. відповідно (а.с. 68-70).

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу кредит, що підтверджується меморіальними ордерами та не заперечується відповідачами (а.с. 85-148).

31.03.2020 на адресу ПП "Укрліссервіс" позивачем надіслано вимогу про погашення заборгованості в сумі 8 454 202 грн. 20 коп. за кредитним договором від 02.05.2018 №18-30KV0001 (а.с. 165-169).

23.04.2020 на адресу ОСОБА_1 , ОК "ЖБК "Форест" позивачем надіслано вимоги про погашення заборгованості в сумі 8 454 202 грн. 20 коп. за кредитним договором від 02.05.2018 №18-30KV0001 (а.с. 161-164, 170-172).

Відповідач в порушення умов генеральної угоди, кредитного договору свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів виконав частково в сумі 2 977 985 грн. 78 коп. заборгованості за кредитом, 2 167 730 грн. 45 коп. процентів за кредитом, 131 706 грн. 64 коп. комісії за управління кредитом, у зв`язку з чим згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача становить 5 823 774 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом, 433 205 грн. 75 коп. процентів за кредитом.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 № 444/9519/12 висловлена правова позиція про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Такого ж висновку дійшов Центральний апеляційний господарський суд у постанові №912/1120/16 від 31.01.2019, залишеній без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020.

Згідно п.п. 2.4, 3.1.4 кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту: 24.04.2019. Проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожен день користування кредитом на основі банківського року.

П.14.1.2 визначено, що цей договір діє до банківського дня, наступного за терміном, зазначеним у п. 2.4 договору. У разі якщо у вищезазначений банківський день зобов`язання за договором не будуть виконані, договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Узагальнюючою рисою визначення терміну подією є неможливість передбачення та точного встановлення при укладанні договору точної календарної дати, з якої починається відлік відповідного строку, визначеного договором. На практиці, до події, яка неминуче має настати, але дату її настання неможливо визначити при укладанні договору, може бути віднесено припинення дій обставин непереборної сили та її наслідків. До обставин, які можуть бути віднесені до категорії подій, які неминуче мають настати, належить, наприклад, відкриття автомобільних доріг на гірських перевалах після снігопаду. До таких подій може бути віднесено і дата початку навігаційного періоду у разі здійснення перевезень річковим транспортом. Точний термін відправлення вантажу річковим транспортом у певних випадках не може бути визначений заздалегідь календарною датою, оскільки його встановлення залежить від дати скресання криги на річках після зимового періоду

Кінцевий термін погашення кредиту - 24.04.2019.

Таким чином, умова договору, визначена у п. 14.1.2, не може розглядатись як встановлення строку погашення кредиту, оскільки не відповідає положенням ст. 252 ЦК України. Крім того такий строк чітко визначений п. 2.4 договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду №905/2508/15 від 22.10.2019.

Докази надіслання відповідачу пропозиції/повідомлення про зміну умов договору, зокрема щодо п. 2.4, в матеріалах справи відсутні. Отже за наведених обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді зміну строку кредитування.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Позивачем нараховано 2 600 936 грн. 20 коп. процентів за користування кредитом за період з 07.05.2018 по 30.04.2020.

Проте підставними є проценти за користування кредитом, нараховані за період з 07.05.2018 по 24.04.2019 (кінцевий термін погашення кредиту, п. 2.4 договору) в сумі 1 225 212 грн. 95 коп.

Відповідачем здійснено сплату процентів за користування кредитом в сумі 2 167 730 грн. 45 коп., у зв`язку з чим заборгованість по процентах за користування кредитом відсутня.

У позові на суму 433 205 грн. 75 коп. процентів за користування кредитом слід відмовити у зв`язку з безпідставністю нарахування.

Позивачем нараховано 131 706 грн. 64 коп. комісії за управління кредитом за період з 02.05.2018 по 31.07.2019.

Проте підставною є комісія, нарахована за період з 02.05.2018 по 24.04.2019 в сумі 104 916 грн. 87 коп.

Крім того відповідачем здійснювалось часткове погашення процентів за користування кредитом, комісії за управління кредитом після спливу строку, на який надано кредит, зокрема 942 517 грн. 50 коп. процентів за користування кредитом, 26 789 грн. 77 коп. комісії за управління кредитом, які підлягають зарахуванню в погашення суми кредиту за кредитним договором.

Про зарахування переплачених позичальником сум в погашення боргу за договором дійшов висновку Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №666/4957/15 від 20.02.2019.

Таким чином сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 4 854 466 грн. 95 коп. (5 823 774,22 - 969 307,27), підставна та підлягає до стягнення, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

У позові на суму 969 307 грн. 27 коп. слід відмовити у зв`язку зі сплатою відповідачем до звернення позивача з позовною заявою.

Позивач просить стягнути з відповідача 292 356 грн. 42 коп. 3% річних, з яких: 264 642 грн. 49 коп. 3% річних, нарахованих на суму кредиту, 26 171 грн. 91 коп. 3% річних, нарахованих на проценти, 1 542 грн. 02 коп. 3% річних, нарахованих на комісію за управління кредитом; 289 018 грн. 42 коп. інфляційних втрат, з яких: 260 031 грн. 81 коп., нарахованих на кредит, 27 548 грн. 49 коп., нарахованих на проценти, 1 438 грн. 12 коп., нарахованих на комісію за управління кредитом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

З нарахованих позивачем 289 018 грн. 42 коп. інфляційних втрат підставні та підлягають до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 265 633 грн. 77 коп., з яких: 249 482 грн. 58 коп. інфляційних втрат, нарахованих на суму кредиту, 15 097 грн. 43 коп. інфляційних втрат, нарахованих на проценти за користування кредитом, заявлених в межах дії кредитного договору, 1 053 грн. 76 коп. інфляційних втрат, нарахованих на комісію за управління кредитом, заявлених в межах дії кредитного договору. Розрахунок проведений за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ".

У позові на суму 23 384 грн. 65 коп. слід відмовити у зв`язку з нарахуванням на суму процентів та комісії, заявлених поза межами дії кредитного договору.

Суд, провівши власний розрахунок за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" встановив, що підставними та підлягають стягненню з відповідача 268 614 грн. 30 коп., з яких: 252 074 грн. 85 коп. 3% річних, нарахованих на суму кредиту, 15 456 грн. 29 коп. 3% річних, нарахованих на проценти за користування кредитом, заявлених в межах дії кредитного договору, 1 083 грн. 16 коп. 3% річних, нарахованих на комісію за управління кредитом, заявлених в межах дії кредитного договору (розрахунок додається).

У позові на суму 23 742 грн. 13 коп. 3% річних слід відмовити, у зв`язку з помилкою позивача у включенні дати оплати заборгованості в період нарахування 3% річних, нарахуванні на суму процентів та комісії, заявлених поза межами дії кредитного договору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 898 606 грн. 27 коп. пені, з яких: 780 663 грн. 89 коп. пені, нарахованої на суму кредиту, 111 489 грн. 18 коп. пені, нарахованої на проценти, 6 453 20 коп. пені, нарахованої на комісію за управління кредитом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

П. 10.2 кредитного договору сторони визначили, що у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) позичальником будь яких грошових зобов`язань, визначених цим договором, позичальник сплачує банку пеню, яка нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов`язань в розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов`язань.

Підставними та підлягають до стягнення з відповідача 841 820 грн. 38 коп. пені, нарахованої в межах шестимісячного строку нарахування, з яких:

- 780 663 грн. 89 коп. пені, нарахованої на суму кредиту згідно розрахунку позивача;

- 57 189 грн. 29 коп. пені, нарахованої на проценти, заявлені в межах дії кредитного договору (по 24.04.2019), згідно розрахунку позивача, крім сум прострочення 128 333,33 грн. за період з 08.12.2018 по 12.12.2018, 126 572,47 грн. за період з 13.12.2018 по 28.12.2018, оскільки нарахування повинно здійснюватись по 11.12.2018, 27.12.2018 відповідно, 12.12.2018, 28.12.2018 дні оплати заборгованості);

- 3 967 грн. 20 коп. пені, нарахованої на комісію, заявлену в межах дії кредитного договору (по 24.04.2019) згідно розрахунку позивача.

У позові на суму 56 785 грн. 89 коп. пені слід відмовити у зв`язку з помилкою позивача у нарахуванні, зокрема нарахування пені на день оплати заборгованості, на проценти та комісію, заявлену поза межами дії кредитного договору.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача 3 156 560 грн. 00 коп. штрафів за невиконання умов кредитного договору.

Нараховані позивачем 3 156 560 грн. 00 коп. штрафу, з яких: 224 400 грн. 00 коп. за невиконання п. 9.2.12 кредитного договору, 224 400 грн. 00 коп. за невиконання п.9.2.13.1 договору, 224 400 грн. 00 коп. за невиконання п. 9.2.13.2 договору, 493 680 грн. 00 коп. за невиконання п. 9.2.4 договору, 508 640 грн. 00 коп. за невиконання п. 7.2.23 договору, 1 989 680 грн. 00 коп. за невиконання п. 7.2.23 договору, підтверджені розрахунком штрафних санкцій, який не оспорений відповідачем, підставні та підлягають стягненню з відповідача на підставі п.п. 10.4, 10.5, 10.6, 10.7 кредитного договору.

При цьому судом враховано відсутність заперечень відповідачів в частині розрахунку. Контррозрахунок суду не поданий.

У позовній заяві позивач просить в рахунок погашення заборгованості ПП "Укрліссервіс" за кредитним договором №18-30ЛМ0001 від 02.05.2018, укладеним в рамках генеральної кредитної угоди №86915N3 від 20.08.2015 в сумі 10 893 521 грн. 00 коп. звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №86915Z19 від 23.09.2015, укладеним між АТ "Укрексімбанк" та ОК "ЖБК "Форест", а саме земельну ділянку площею 6,6100 га, розташовану за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н., с.Кадище, вул. Молодіжна, кадастровий номер :02:001:0080, цільове призначення - "для будівництва і обслуговування житлових будинків" шляхом продажу на прилюдних торгах згідно ЗУ "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 590 ЦК України визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що позичальником зобов`язання за кредитним договором №18-30ЛМ0001 від 02.05.2018, укладеним в рамках генеральної кредитної угоди №86915N3 від 20.08.2015, належним чином не виконано, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 4 854 466 грн. 95 коп. заборгованості за кредитом, 3 156 560 грн. 00 коп. штрафів за невиконання умов договору, 268 614 грн. 30 коп. 3% річних, 265 633 грн. 77 коп. інфляційних втрат, 841 820 грн. 38 коп. пені.

Статтею 41 Закону України "Про іпотеку" передбачена можливість реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Так, статтею 39 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що у розумінні норми ст. 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Відповідно до ст. ст. 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, у спорах цієї категорії лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі 235/3619/15-ц та від 05.09.2018 у справі №202/30076/13-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ПП "Укрліссервіс" за кредитним договором №18-30ЛМ0001 від 02.05.2018, укладеним в рамках генеральної кредитної угоди №86915N3 від 20.08.2015 в сумі 10 892 156 грн. 79 коп., а саме земельну ділянку площею 6,6100 га, розташовану за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н., с.Кадище, вул. Молодіжна, кадастровий номер :02:001:0080, цільове призначення - "для будівництва і обслуговування житлових будинків", шляхом продажу на прилюдних торгах згідно ЗУ "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/17744/17 від 12.06.2019.

Заперечення відповідачів щодо невиконання умов договору у зв`язку з настанням форс мажорних обставин не приймається судом.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно п. 11.3 генеральної угоди від 20.08.2015 сторона, на виконання зобов`язань якої вплинули обставини непереборної сили повідомляє про це іншу сторону протягом 2-х банківських днів з дати виникнення таких обставин. У строк протягом 10-ти банківських днів така сторона повинна підтвердити іншій стороні факт виникнення обставин непереборної сили документами, виданими компетентними органами.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з наведених норм законодавства, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України.

На підтвердження факту існування форс-мажорної обставини, зокрема пожежі на підприємстві відповідач посилається на акт про пожежу від 05.01.2019, звіт Ківерцівського РВ УДС України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про причини виникнення пожежі від 08.01.2019, довідку Ківерцівського РВ УДС України з надзвичайних ситуацій у Волинській області №33 від 09.01.2019, протокол ПП "Укрліссервіс" від 09.01.2019 інвентаризаційної комісії, страховий акт ПАТ "СК "Українська страхова група" №ДКЦВ-17001 від 02.12.2019.

Крім того відповідач посилається на Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020, яким до переліку форс-мажорних обставин, визначених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» включено карантин.

Згідно ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінет Міністрів України постановою від 11.03.2020 № 211 установив карантин на усій території України з 12.03.2020.

Саме по собі включення до переліку форс-мажорних обставин карантину, не свідчить про те, що карантин автоматично звільняє сторону зобов`язання від відповідальності за невиконання її обов`язку. Така сторона повинна довести в кожному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між карантином та невиконання нею зобов`язань.

Сертифікат Торгово-промислової палати України про підтвердженням існування форс-мажорних обставин, звернення відповідача протягом двох банківських днів з дати виникнення відповідних обставин до позивача на підтвердження обставин непереборної сили в матеріалах справи відсутні.

Таким чином надані відповідачем докази не є свідченням існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють сторін від відповідальності за невиконання умов кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №918/289/19 від 26.05.2010.

Заперечення щодо порушення правил суб`єктної юрисдикції в частині звернення до Господарського суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 , як до поручителя не приймається судом.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто договір поруки укладається кредитором і поручителем для забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, АТ "Укрексімбанк" як кредитор звернувся до господарського суду з позовом до, зокрема фізичної особи ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, АТ "Укрексімбанк" - кредитор, ТОВ "Укрліссервіс" - боржник. Тобто між позивачем та відповідачем виник спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 № 904/2526/18 (12- 272гс18), від 19.03.2019 № 904/2538/18 (12-263гс18), від 02.10. 2018 № 910/1733/18 ( 12-170гс18).

Крім того у постанові Великої Палати Верховного суду №1519/2-3165/11 від 03.07.2019, на яку посилається сам відповідач ОСОБА_1 у відзиві від 28.07.2020, вказується про те, що ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду спору про стягнення заборгованості з боржника та поручителя, при умові якщо позовні вимоги у даній справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання, в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд вплине, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідачів, то витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 281 612 грн. 86 коп. (140 806,43 грн. х 2) відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на них.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129-130, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства "Укрліссервіс" (вул. Радянська, 28Б, с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл., ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м.Київ, ) в особі філії Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у місті Луцьку (вул. Богдана Хмельницького, 5, м.Луцьк, )

- 4 854 466 грн. 95 коп. заборгованості за кредитом, 3 156 560 грн. 00 коп. штрафів за невиконання умов договору, 268 614 грн. 30 коп. 3% річних, 265 633 грн. 77 коп. інфляційних втрат, 841 820 грн. 38 коп. пені, а всього: 9 387 095 грн. 40 коп. (дев`ять мільйонів триста вісімдесят сім тисяч дев`яносто п`ять грн. 40 коп.).

3. У позові на суму 1 506 425 грн. 69 коп. відмовити.

4. В рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства "Укрліссервіс" (вул. Радянська, 28Б, с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл., ) перед Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м.Київ, ) в особі філії Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у місті Луцьку (вул. Богдана Хмельницького, 5, м.Луцьк, ) за кредитним договором №18-30KV0001 від 02.05.2018, укладеним в рамках генеральної кредитної угоди №86915N3 від 20.08.2015, в сумі 9 387 095 грн. 40 коп., що включає 4 854 466 грн. 95 коп. заборгованості за кредитом, 3 156 560 грн. 00 коп. штрафів за невиконання умов договору, 268 614 грн. 30 коп. 3% річних, 265 633 грн. 77 коп. інфляційних втрат, 841 820 грн. 38 коп. пені, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №86915Z19 від 23.09.2015, укладеним між Акціонерним товариством "Укрексімбанк" та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Форест" (вул. Залізнична, 36, с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл., ), посвідченим приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кузьміч Н.В. 23.05.2015, зареєстрованого в реєстрі №2501, а саме земельну ділянку площею 6,6100 га, розташовану за адресою: Волинська обл., Ківерцівський р-н., с.Кадище, вул. Молодіжна, кадастровий номер :02:001:0080, цільове призначення - "для будівництва і обслуговування житлових будинків", шляхом продажу на прилюдних торгах згідно Закону України "Про виконавче провадження", встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна.

5. Стягнути з Приватного підприємства "Укрліссервіс" (вул. Радянська, 28Б, с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл., ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м.Київ, ) в особі філії Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у місті Луцьку (вул. Богдана Хмельницького, 5, м.Луцьк, )

- 93 870 грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м.Київ, ) в особі філії Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у місті Луцьку (вул. Богдана Хмельницького, 5, м.Луцьк, )

- 93 870 грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Форест" (вул. Залізнична, 36, с.Кадище, Ківерцівський р-н., Волинська обл., ) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м.Київ, ) в особі філії Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у місті Луцьку (вул. Богдана Хмельницького, 5, м.Луцьк, )

- 93 870 грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору.

8. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

повний текст рішення

складений 31.08.2020

Суддя А. М. Кравчук