ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" вересня 2020 р. Справа № 911/1500/20

За позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д

до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 25 606,49 грн за кредитним договором б/н від 19.04.2019

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"(Банк) звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 (Клієнт) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.04.2019 у розмірі 25 606,49 грн, яка складається з:

- 20 833,31 грн заборгованості за кредитом,

- 983,33 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за період з 19.01.2020 по 13.03.2020;

- 3 200,00 грн заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої за період з 19.12.2019 по 19.03.2020;

- 589,85 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором, нарахованої за період з 09.01.2020 по 19.03.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_1 порушено зобов`язання в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів, які були надані Банком для фінансування поточної діяльності Клієнта та сплати процентів за користування ними.

Звертаючись із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.04.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу після отримання даної ухвали надати суду заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні та відзиву на позовну заяву.

Частиною п`ятою статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною другою статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

На виконання вимог частини шостої статті 176 Господарського процесуального кодексу України Господарським судом Київської області зроблено відповідний запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про надання інформації щодо місця проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , у відповідь на який Відділом надано інформацію та зазначено місце її реєстрації: " АДРЕСА_2 -".

Проте надаючи інформацію про місце реєстрації, Відділом обліку та моніторингу номер будинку зазначено некоректно (№ 14-).

Враховуючи, що зазначена позивачем в позовній заяві адреса відповідача фактично збігається із адресою, яка зазначена Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області, крім номеру будинку, судом, ухвалу суду від 22.06.2020 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, вказану позивачем (яка збігається із зазначеною адресою в кредитному договорі), та за місцем проживання відповідача, яке зазначене в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент здійснення ним підприємницької діяльності.

Однак, поштове відправлення разом з ухвалою суду, надіслане на зареєстроване місце проживання, було повернуто підприємством поштового зв`язку з позначкою "за закінченням тепрміну зберігання", а поштове відправлення, надіслане на місце проживання, зазначене в ЄДРПОУ, станом на 03.09.2020 не повернулося.

Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки.

Відповідач відзиву на позов не подав, про наявність заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив. Відповідних заяв про продовження/поновлення строку для вчинення процесуальної дії, право на подання яких встановлено Законом України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", не подав.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізична особа - підприємець (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, від 25.06.2019 у справі № 914/1083/18.

19 квітня 2019 року між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі Банк) та Фізичною особою-підприємцем Міщенко Романою Костянтинівною (далі Клієнт) підписано Заяву про приєднання до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі Заява), що розміщені на сайті Банка www.pb.ua та разом складають кредитний договір між Банком та Клієнтом.

Відповідно до пункту 1.9 Заяви укладення кредитного договору здійснюється шляхом підписання Клієнтом заяви шляхом накладення електронного цифрового підпису в системі "Приват24 для бізнесу" або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо Клієнт підписав заяву протягом десяти днів з дати направлення заяви Клієнту в системі "Приват24 для бізнесу" або у сервісі "Paperless". Якщо Клієнт підписав заяву пізніше цього терміну, вона втрачає дію і укладення договору можливе тільки після подачі нової заяви на отримання кредиту та нового прийняття рішення Банком щодо можливості кредитування Клієнт (пункт 1.10 заяви).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підписав з використанням ЕЦП 19.04.2019 Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", що підтверджується долученим до позовної заяви документом: Об`єкт перевірки: Кредитний договір ФОП Міщенко Р.К.pdf.

Відповідно до частин першої та другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. При цьому, як визначено відповідною нормою, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже, підписавши Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", відповідач погодився і зобов`язався виконувати умови, викладені в Заяві.

Таким чином, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу статей 173, 174, частини першої статті 175 Господарського кодексу України.

Згідно підписаної Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 19.04.2019 між сторонами погоджено, що Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни (пункт 1.1 Заяви).

В підписаній відповідачем Заяві викладені наступні істотні умови договору: розмір кредиту погоджено в сумі 50 000,00 грн; строк кредиту 12 місяців з дати видачі коштів; проценти (комісія) за користування кредитом встановлені у розмірі 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту перші 6 місяців, а починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту у тому числі при достроковому погашенні кредиту; порядок погашення заборгованості за кредитом та процентів (комісії): щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в якому надано кредит, включно із цим числом. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту зазначається у Додатку № 1 до заяви та доступний відповідачу у системі "Приват24 для бізнесу" (пункти 1.2 - 1.5 Заяви).

Згідно з пунктом 1.6 Заяви у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в пункті 1.5 Заяви, Клієнт зобов`язаний додатково до процентів, зазначених в пункті 1.4, сплатити Банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

Зазначені Умови та правил надання банківських послуг містять такі положення:

- пункт 3.2.8.1. Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта про повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", а також в системі Приват24;

- пункт 3.2.8.3.1.3. Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені у Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за Послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно зі ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу;

- пункт 3.2.8.3.2. За користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно протягом всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно з Графіком, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.8.6.2);

- пункт 3.2.8.3.3. При порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення;

- пункти 3.2.8.5.2, 3.2.8.5.3, 3.2.8.5.5. Клієнт зобов`язується оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п.3.2.8.3.2; повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені Договором, у терміни і в сумах, як встановлено в п.3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку; сплатити Банку проценти згідно з п.3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2;

- пункт 3.2.8.9.1. За користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п. 3.2.8.1, 3.2.8.3 цього Договору Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2;

- пункт 3.2.8.9.2 Нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується;

- пункт 3.2.8.9.3. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені в Заяві (п. 3.2.8.3.1);

- пункт 3.2.8.10.1. У разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1, 3.2.8.9, 3.2.8.3.1 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні;

- пункт 3.2.8.10.3. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано Клієнтом;

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 50000, 00 грн, що підтверджується випискою про рух коштів, копія якої знаходиться в матеріалах справи, однак відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання з його повернення.

Посилаючись на порушення з боку відповідача умов кредитного договору від 19.04.2019 позивач просить стягнути з ОСОБА_1 20 833,31 грн заборгованості за кредитом; 983,33 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за період з 19.01.2020 по 13.03.2020; 3 200,00 грн заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої за період з 19.12.2019 по 19.03.2020, та 589,85 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором, нарахованої за період з 09.01.2020 по 19.03.2020 згідно пункту 3.2.8.10.1. Умов.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього ж Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття1055 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом статті 10561 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Судом встановлено, що відповідачем в порушення умов, викладених в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", до яких він приєднався шляхом підписання її, а також в порушення статтей 526, 530, 1049, 1054 Цивільного кодексу України не було здійснено у повному обсязі та у визначений строк погашення наданого Банком кредиту, сплати процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії та сплати процентів за користування кредитом у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом.

Як вже зазначалося, істотні умови кредитного договору, такі як розмір кредиту, строк кредитування, проценти за користування кредитом та проценти у розмірі 4% за порушення строків погашення заборгованості за кредитом, визначені в підписаній відповідачем Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" від 19.04.2019.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано та разом із тим, поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитом останнім не спростований.

За таких обставин суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені відповідачем, а тому вимоги позивача по стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 20 833,31 грн, заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 3 200,00 грн та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно умов Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", у розмірі 983,33 грн є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 1.6 Заяви у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в пункті 1.5 Заяви, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наведену редакцію Умов та правил надання банківських послуг, що додані банком до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені саме у зазначених в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не є належним, допустимими та достовірним доказом такого погодження в розумінні як приписів процесуального закону (статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України), так і в розумінні припсів матеріального закону (статті 11 Цивільного кодексу України), оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження №14-131цс19, надала тлумачення статті 634 Цивільного кодексу України у контексті правовідносин, що виникають з кредитних договорів подібного типу, зазначивши, що з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України контрагент банку повинен бути ознайомлений з усіма умовами, які містяться у договорі приєднання, і лише за таких умов можна вважати , що між сторонами відбувся договір приєднання.

Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що неможливо у подібних правовідносинах погодитись із застосуванням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово в односторонньому порядку були піддані змінам стороною позивача, що призводить до виникнення нових умов договору, про які сторона не була обізнана. Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати частиною договору, укладеного сторонами. Аналогічну правову позицію щодо неможливості вважати Умови та правила надання банківських послуг частиною договору також висловив Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15).

Оскільки кредитного договору у формі Заяви, в якій було б узгоджено відповідальність у вигляді стягнення пені, не було вчинено (укладено), то відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 589,85 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20 833,31 грн заборгованості за кредитом; 983,33 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 3 200,00 грн заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, Печерський район, вулиця Грушевського, 1 Д, код 14360570) 20 833 (двадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 31 коп. заборгованості за кредитом; 983 (дев`ятсот вісімдесят три) грн 33 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 3 200 (три тисячі двісті) грн 00 коп. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, а також 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 03.09.2020