ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2020 р. Справа № 924/834/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006", с. Верхів Острозького району Рівненської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро", с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області

про стягнення 144 701,49 грн. заборгованості за договором оренди №15-11/2019 від 15.11.2019 року, з яких 131571,00 грн. - основна заборгованість, 9461,60 грн. - неустойка, 1563,75 грн. - 3% річних та 2105,14 грн. - інфляційні втрати,

представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 144 701,49 грн. заборгованості за договором оренди №15-11/2019 від 15.11.2019 року, з яких 131571,00 грн. - основна заборгованість, 9461,60 грн. - неустойка, 1563,75 грн. - 3% річних та 2105,14 грн. - інфляційні втрати. Вимоги обґрунтовує неналежним виконанням ТОВ "СП "Дніпро" своїх зобов`язань з своєчасної та повної сплати орендних платежів за передану сільськогосподарську техніку.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.07.2020 року відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006", с. Верхів Острозького району Рівненської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро", с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області про стягнення 144 701,49 грн. заборгованості за договором оренди №15-11/2019 від 15.11.2019 року, з яких 131571,00 грн. - основна заборгованість, 9461,60 грн. - неустойка, 1563,75 грн. - 3% річних та 2105,14 грн. - інфляційні втрати; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, надано відповідачу строк для подання відзиву до 03.08.2020 року.

Як вбачається із судової повістки від 16.07.2020 року, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі 20.07.2020 року, проте, відзиву на позов не надав, причин суду не повідомив; клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

15.11.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" (орендар) укладено договір оренди №15-11/2019 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати, а суборендар зобов`язується прийняти в строкове платне володіння і користування сільськогосподарську техніку (надалі - майно або орендоване майно). Склад, вартість, технічні та інші характеристики майна погоджуються сторонами у додатках до даного договору.

У п. 1.2. договору передбачено, що майно належить на праві приватної власності орендодавцю.

Згідно з п. 1.3. договору майно передається в оренду разом з екіпажами - відповідно до кількості одиниць техніки.

Майно передається в оренду з метою використання в господарській діяльності відповідача та відповідно до його цільового призначення, яке зазначено у технічній документації (інструкціях по експлуатації) виробника майна (п. 1.4. договору).

Відповідач вступає у користування майном з моменту передачі його в оренду за Актом передачі-приймання (п. 2.1. договору).

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами Акту повернення майна з оренди (п. 2.4. договору).

У п. 3.1. договору сторонами погоджено, що розмір орендної плати за користування майном зазначено в додатках до даного договору. Орендна плата сплачується орендарем в строки та в порядку, зазначеному в додатках до даного договору (п. 3.2. договору).

П. 4.3. договору відносить до обов`язків орендаря своєчасну та повну сплату орендної плати.

У п. 8.2. договору передбачено, що у випадку порушення строків сплати орендної плати суборендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від загального розміру орендної плати за весь період користування майном за кожний день такого порушення.

Відповідно до п. 9.1. договору, він укладений строком по 31.12.2020р. включно. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору та належного виконання зобов`язання за договором.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

В додатку №1 від 15.11.2019р. до договору оренди №15-11/2019 від 15.11.2019р. сторонами погоджено найменування майна, яке передається в оренду - комбайн New Holland CR 9.80, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кількості 1 одиниця, жатка FLEX 911, в кількості 1 одиниця; строк оренди - з 16.11.2019р. по 25.11.2019р. (10 днів) та розмір орендної плати - 131571,00 00 грн. Орендна плата сплачується до 05.02.2020 року включно.

У додатку №2 від 15.11.2019р. до договору суборенди №15-11/2019 від 15.11.2019р. визначено склад екіпажу - ОСОБА_1 .

Передача позивачем комбайна New Holland CR 9.80, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кількості 1 одиниця, та жатки FLEX 911, в кількості 1 одиниця в оренду відповідачу підтверджується актом передачі-приймання майна від 16.11.2019р.

26.11.2019 року відповідачем на підставі акту приймання-передачі майна з оренди повернуто позивачу орендоване майно - комбайн New Holland CR 9.80, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кількості 1 одиниця, та жатку FLEX 911.

Сторонами у справі також підписано акт №ОУ-т000102 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2020 року, за яким орендодавцем надано, а орендарем прийнято роботи (послуги) по договору №15-11/2019 від 15.11.2019 року на суму 131571,00 грн.

ТОВ "Ідек-2006" звернувся до відповідача з вимогою №09/06-20-2 від 09.06.2020 року про сплату заборгованості в розмірі 131571,00 грн. за договором оренди №15-11/2019 року від 15.11.2019 року.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріалами справи стверджується, що 15.11.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" (орендар) укладено договір оренди №15-11/2019, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне володіння і користування сільськогосподарську техніку.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму (ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 798 ЦК України визначено, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також: наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято комбайн New Holland CR 9.80, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кількості 1 одиниця, та жатку FLEX 911, в кількості 1 одиниця, що підтверджується актом передачі-приймання майна від 16.11.2019р. Відповідно до додатку №2 до договору та акту №ОУ-т000102 здачі-прийняття робіт (надання послуг), сума оренди погоджена сторонами в розмірі 131571,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до додатку №2 до договору, термін сплати орендної плати - до 05.02.2020 року включно, проте, матеріали справи не містять та учасниками справи не надано доказів перерахування погодженої суми орендної плати відповідачем позивачу, з чого суд приходить до висновку, що вимога ТОВ "Ідек-2006" про стягнення з ТОВ "СП "Дніпро" 131571,00 грн. заборгованості є обґрунтована, підтверджена належними доказами, тому підлягає задоволенню в повному обсязі

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 9461,60 грн. неустойки, 1563,75 грн. 3% річних та 2105,14 грн. інфляційних втрат згідно поданих розрахунків.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В свою чергу, щодо вимог про стягнення інфляційних втрат суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 8.2. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків сплати орендної плати суборендар сплачує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від загального розміру орендної плати за весь період користування майном за кожний день такого порушення.

За результатами перерахунку 3% річних, втрат від інфляції та пені, суд дійшов висновку, що позивачем здійснено відповідні нарахування в межах сум, допустимих до стягнення, тому вимоги про стягнення з відповідача 1563,75 грн. 3% річних, 2105,14 грн. інфляційних втрат та 9461,60 грн. неустойки також підлягають задоволенню.

З вищевикладеного, позов товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006", с. Верхів Острозького району Рівненської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро", с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області про стягнення 144 701,49 грн. заборгованості за договором оренди №15-11/2019 від 15.11.2019 року, з яких 131571,00 грн. - основна заборгованість, 9461,60 грн. - неустойка, 1563,75 грн. - 3% річних та 2105,14 грн. - інфляційні втрати, суд задовольняє в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006", с. Верхів Острозького району Рівненської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро", с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області про стягнення 144 701,49 грн. заборгованості за договором оренди №15-11/2019 від 15.11.2019 року, з яких 131571,00 грн. - основна заборгованість, 9461,60 грн. - неустойка, 1563,75 грн. - 3% річних та 2105,14 грн. - інфляційні втрати, задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Дніпро" (30030, Хмельницька область, Славутський район, с. Ганнопіль, вул. Миру, буд. 16, код 30929334) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ідек-2006" (35825, Рівненська область, Острозький район, с. Верхів, вул. Центральна, буд. 22, код 33840626) 131571,00 грн. (сто тридцять одна тисяча п`ятсот сімдесят одна грн. 00 коп.) боргу, 9461,60 грн. (дев`ять тисяч чотириста шістдесят одна грн. 60 коп.) неустойки, 1563,75 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят три грн. 75 коп.) 3% річних, 2105,14 грн. (дві тисячі сто п`ять грн. 14 коп.) інфляційних втрат, 2170,52 грн. (дві тисячі сто сімдесят грн. 52 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (35825, Рівненська область, Острозький район, с. Верхів, вул. Центральна, буд. 22) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (30030, Хмельницька область, Славутський район, с. Ганнопіль, вул. Миру, 16) - рек. з пов. про вручення