СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"31" серпня 2020 р. Справа № 917/481/20

Суддя Пуль О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2135П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 у справі №917/481/20 (повний текст ухвали складено та підписано суддею Паламарчуком В.В. у приміщенні господарського суду Полтавської області)

за заявою ОСОБА_1 , м.Миргород Полтавської обл.,

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність повернуто заявнику.

ОСОБА_1 звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства, просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 у справі №917/481/20 скасувати. Справу передати на розгляд до господарського суду першої інстанції для продовження розгляду.

Одночасно заявник апеляційної скарги просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду зазначає, що згідно з Законом України від 18.06.2020 №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" процесуальні строки залишаються продовженими до 05.08.2020 включно. Заявниця була позбавлена можливості звернутися з апеляційною скаргою до суду протягом встановлених ст.256 Господарського процесуального кодексу України строків у зв`язку з введенням на території України карантину, а також необізнаністю з рішенням суду першої інстанції. Як стверджує заявниця, вона невчасно отримувала процесуальні документи суду з незрозумілих для неї причин. Відповідно і заява про визнання ОСОБА_1 неплатоспроможною на адресу повернулася невчасно, оскільки заявниця зареєстрована на Полтавщині, а мешкає тривалий час у Києві.

Суд зазначає, що вказані доводи, викладені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не підтверджуються матеріалами справи.

У заяві про відкриття справи щодо неплатоспроможності фізичної особи ОСОБА_1 заявниця вказує місце реєстрації: АДРЕСА_1 , також зазначає, що періодично мешкає у місті Києві за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала господарського суду Полтавської області від 25.03.2020 про залишення заяви без руху направлена судом за місцем реєстрації заявниці та повернулась до суду з довідкою АТ «Укрпошта» «не мешкає».

Ухвала господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 про повернення заяви про відкриття провадження у справ про неплатоспроможність, направлена за місцем реєстрації заявниці, отримана 05.05.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції належним чином повідомив заявницю про хід розгляду заяви про відкриття справи про неплатоспроможність фізичної особи (залишення заяви без руху через недоліки поданої заяви), і боржник з 05.05.2020 була обізнана про повернення її заяви.

Крім того, суд зазначає, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" (який набрав чинності з 01.06.2006).

У силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

На сайті Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала господарського суду Харківської області від 25.03.2020 у справі №917/481/20 оприлюднена 27.03.2020 оскаржувана ухвала суду від 23.04.2020 -24.04.2020.

Законодавець не передбачає обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк був порушений скаржником, та чи підлягає відновленню; у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому суд апеляційної інстанції ураховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, боржник була обізнана (принаймні з 05.05.2020) про повернення її заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та прийняття судом оскаржуваної ухвали від 23.04.2020, а обставини, викладені в обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку, не можуть об`єктивно свідчити про неможливість своєчасного звернення з апеляційною скаргою та залежали виключно від волевиявлення заявника.

Ураховуючи зазначене, суд визнає неповажними зазначені боржником причини пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини 3 ст.260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Також заявниця апеляційної скарги просить суд звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 у справі №917/481/20.

Згідно з пунктом 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок оплати судового збору за подання апеляційної скарги визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В обґрунтування свого клопотання про звільнення від сплати судового збору заявниця посилається на те, що час звернення як із заявою про визнання ОСОБА_1 неплатоспроможною, а також на час звернення з апеляційною скаргою, заявниця є непрацевлаштованою, що підтверджується документами, доданими до апеляційної скарги. Усі докази тяжкого фінансового стану надані апелянтом до заяви про визнання фізичної особи ОСОБА_1 неплатоспроможною. Наприкінці грудня заявниця перенесла оперативне втручання, тому отримує мінімальну час від часу (між спалахами гострої пандемії) заробітну плату.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, стаття 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює те, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, передбачених процесуальним законом.

Саме тільки факту неплатоспроможності апелянта - фізичної особи ОСОБА_1 недостатньо для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Тому підстав для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору у даному випадку суд не убачає, оскільки перелік, наведений у статті 8 Закону України "Про судовий збір", зокрема, і щодо підстав звільнення, є вичерпним.

Під час розгляду клопотання апелянта суд також ураховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26). Суд також ураховує, що право на доступ до суду не є абсолютним, а вимога процесуального закону про сплату судового збору не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Підсумовуючи усе вищенаведене, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги з викладених скаржником мотивів слід відмовити.

Відповідно до частини 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду апеляційних скарг на ухвали суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020" прожитковий мінімум з 1 січня 2020 року для працездатних осіб становить 2102,00 гривні.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Полтавської області від 23.04.2020 судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 2102,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не виконано вимоги пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно частини 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи визнання судом неповажними зазначених боржником причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, відсутність доказів сплати судового збору, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.174, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя - доповідач, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити заявнику апеляційної скарги 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

Роз`яснити заявнику апеляційної скарги, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.А. Пуль