РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.09.2020Справа № 910/5075/20
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахіллес-буд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурси"
простягнення 84 994 грн 28 коп.
Представники сторін:не викликались
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахіллес-буд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурси" про стягнення 84 994 грн 28 коп. заборгованості за договором поставки від 09.01.2020 № 148, в тому числі: 82 538 грн 40 коп. основного боргу, 304 грн 45 коп. 3 % річних та 2 151 грн 43 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки від 09.01.2020 № 148 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 82 538 грн 40 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 304 грн 45 коп. 3 % річних та 2 151 грн 43 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 відкрито провадження у справі № 910/5075/20, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.05.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

06.07.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

На адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 012, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (вул. Бурмистенка, 8/9, м. Київ, 03040), було направлено ухвалу від 15.04.2020, із зазначенням причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою, дата довідки ф.20: 23.04.2020.

Відповідно до частин 2, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 вручена відповідачу 23.04.2020.

Станом на 25.08.2020 відповідачем вимог ухвали суду від 15.04.2020, зокрема щодо подання відзиву на позов, не виконано.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ахіллес-буд" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурси" (покупець за договором) укладено договір поставки № 148 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах цього договору поставляти продукцію, визначену цим договором та додатками до нього, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах цього договору приймати та оплачувати таку продукцію (далі - товар).

Відповідно до пункту 1.2. договору загальна кількість товару, що підлягає поставці, одиниці вимірювання, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються за згодою сторін у замовленні, видатковій накладній, рахунку на оплату.

Згідно з пунктами 2.8., 2.10. договору право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент отримання його за видатковою накладною від постачальника (перевізника). У момент приймання товару покупець повинен надати постачальнику довіреність на отримання ТМЦ та видаткову накладну, підписані повноважним представником покупця і скріплені печаткою. Зобов`язання постачальника з поставки кожної окремої партії товару вважається виконаним з моменту передачі покупцю товару по видатковій накладній.

За умовами пункту 5.1. договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем у місці погодженому з постачальником згідно вимог чинного законодавства.

Пунктом 6.5. договору встановлено, що покупець сплачує 100 % вартості товару протягом 20-ти банківських днів з моменту отримання товару за відповідним замовленням.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2020 (пункт 12.1. договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підтвердження здійснення поставки згідно договору поставки від 09.01.2020 № 148 позивачем долучено до позовної заяви видаткові накладні від 22.01.2020 № 26 на суму 14 810 грн 40 коп. та від 22.01.2020 № 27 на суму 67 728 грн 00 коп., експрес-накладні від 22.01.2020 № 7 та від 22.01.2020 № 1577, рахунки на оплату від 15.01.2020 № 41 на суму 14 810 грн 40 коп. та від 15.01.2020 № 42 на суму 67 728 грн 00 коп., а також витяг з електронного листування з відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, видаткові накладні від 22.01.2020 № 26 на суму 14 810 грн 40 коп. та від 22.01.2020 № 27 на суму 67 728 грн 00 коп. не підписані з боку відповідача.

З експрес-накладних від 22.01.2020 № 7 та від 22.01.2020 № 1577 вбачається, що позивачем на адресу відповідача направлено вантаж (інструменти) оголошеною вартістю 60 000 грн 00 коп. та 81 999 грн 99 коп.

Суд зазначає, що з вказаних експрес-накладних не можливо встановити, який вантаж (інструменти) було направлено відповідачу.

З електронного листування вбачається, що позивач звертався до відповідача з листом, яким повідомив про направлення відповідачу товару згідно договору поставки від 09.01.2020 № 148 за накладними від 22.01.2020 № 26 на суму 14 810 грн 40 коп. та від 22.01.2020 № 27 на суму 67 728 грн 00 коп. У відповідь на вказаний лист, відповідач зазначив, що оплата буде проведена протягом 30 днів або товар буде повернуто за рахунок відповідача.

Суд зазначає, що вказане листування також не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем поставленого позивачем товару, направленого новою поштою за експрес-накладною від 22.01.2020 № 7 та експрес-накладною від 22.01.2020 № 1577.

Лист-повідомлення від 25.02.2020 № 25/02 відповідача, в якому зазначено, що виплати за поставлений товар будуть відбуватися після повного фінансового аудиту у термін не більше 30 календарних днів також не приймається судом, оскільки у вказаному листі немає посилань на договір поставки, укладений сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поставки товару, які є підставою для проведення оплати, суд вважає недоведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача 82 538 грн 40 коп. основної заборгованості.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 304 грн 45 коп. 3 % річних та 2 151 грн 43 коп. пені не підлягають задоволенню, оскільки останні є похідними від вимог про стягнення суми основного боргу.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ахіллес-буд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоресурси" про стягнення 84 994 грн 28 коп. заборгованості за договором поставки від 09.01.2020 № 148, відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька