УХВАЛА

м. Київ

07.09.2020Справа № 910/13333/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод-вектор" про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову

Особи, які отримають статус учасника справи:

відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо"

про стягнення 842 469 грн 62 коп.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

04.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод-вектор" про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову, відповідно до якої заявник просить суд накласти арешт на рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо", в тому числі на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках та у касі Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" в межах ціни позову на суму 842 469 грн 62 коп.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо" наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Прод-вектор" у розмірі 842 469 грн 62 коп. за період з 30.03.2020 по 12.08.2020 за укладеним сторонами договором поставки від 03.12.2018 № 031218-03/1, що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними. Мотивуючи вжиття заходів забезпечення позову заявник вказує на наявність великої кількості господарських спорів, відповідачем по яким виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіппо", що свідчить про невиконання останнім своїх зобов`язань перед контрагентами. Також, за твердженнями заявника, за останній час відповідач закрив більшість своїх магазинів та баз по Україні.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Нормами статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, дослідивши додані до заяви про забезпечення позову докази, а саме підписані між сторонами та скріплені печатками видаткові накладні, враховуючи наявність великої кількості судових спорів, відповідачем по яким виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіппо", суд дійшов висновку про обгрунтованість заяви та наявність підстав для її часткового задоволення.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод-вектор" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх банківських рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (пров. Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, каб. 33, м. Київ, 01042, ідентифікаційний код 32650231) та у касі Товариству з обмеженою відповідальністю "Гіппо" на суму 842 469 грн 62 коп. та будуть виявлені в процесі виконання.

3. Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (пров. Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, каб. 33, м. Київ, 01042, ідентифікаційний код 32650231).

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Прод-вектор" (вул. Лідавська, 5А, м. Луцьк, 43006, ідентифікаційний код 37003782).

5. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 07.09.2020, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 07.09.2023.

Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду(частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Наталя Борисівна Плотницька