ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"01" вересня 2020 р. Справа № 924/895/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали

за позовом Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістра" с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

про стягнення 156787грн. 03коп., з яких 138396грн. 30коп. основного боргу, 13791грн. 13коп. пені, 2597грн. 84коп. інфляційних втрат та 2001грн.76коп. 3% річних

Представники учасників справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

28.07.2020р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістра" с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про стягнення 156787грн. 03коп., з яких 138396грн. 30коп. основного боргу, 13791грн. 13коп. пені, 2597грн. 84коп. інфляційних втрат та 2001грн.76коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача внаслідок неналежного виконання умов Договору про закупівлю №58-Г-19 від 23.12.2019р. існує заборгованість перед позивачем у вигляді попередньої оплати за недопоставлений відповідачем товар у сумі 138396грн. 30коп. Крім цього, за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо поставки товару, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 13791грн. 13коп. пені, відповідно до п.п. 7.3 Договору, а також 2597грн. 84коп. інфляційних втрат та 2001грн.76коп. 3% річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 03.08.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/895/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14:30 год. 01.09.2020р. Явку представників учасників справи в судове засідання визначено на їх розсуд.

31.08.2020р. на адресу суду через службу діловодства від позивача надійшла заява (вх.№05-22/7239/20), в якій позовні вимоги підтримує, а також просить суд проводити судове засідання без участі його представника, за наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що ухвала суду від 03.08.2020р., яка надсилалась відповідачу, за адресою вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась на адресу суду із відміткою на конверті "за закінченням терміну зберігання".

Згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач відзиву на позов не подав, повноважного представника в судове засідання не направив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

23.12.2019р. між ТОВ "Магістра" (Продавець) та Державною спеціалізованою фінансовою установою "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" (Покупець) укладено Договір про закупівлю №58-Г-19.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Продавець приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність бензин марки А-95 (код ДК 021:20-3), надалі - Товар, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар, а саме, Бензин А-95 у кількості 7585 літрів (за ціною 24,78грн. за 1 літр) на загальну суму 188000грн. 00коп.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 Договору, Продаж товару здійснюється відповідно Закону України "Про публічні закупівлі". Відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талони або скретч-карти) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року.

Згідно з п. 3.1 Договору, Ціна цього Договору становить 188 000грн. 00коп. у тому числі ПДВ.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.5 Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем після пред`явлення Продавцем рахунка та видаткових документів на оплату Товару, в залежності від потреб Покупця.

Оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця згідно наданого рахунка.

Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку та накладних на Товар.

Продавець зобов`язаний надати Покупцю довірчі документи (талони або скретч-карти) на відпуск палива не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту оплати Товару.

Згідно з п. 5.1 Договору, Строк поставки Товарів-до закінчення терміну дії довірчого документу.

Відповідно до п. 7.3 Договору, у разі порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.

Згідно з п.п. 10.1, 10.2 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками.

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору та діє до 31 грудня 2019 року.

26.12.2019р. між сторонами укладено Додатковий Договір №1 до Договору на закупівлю від 23.12.2019р.

Відповідно до умов Додаткового Договору, змінено п. 1.1 основного Договору та викладено в наступній редакції : Бензин А-95 (талони) у кількості 7585 літрів (за ціною 24,78грн. за 1 літр) на загальну суму 187956грн. 30коп.

Усі інші умови основного Договору не змінені та залишаються чинними у попередній редакції.

Договір та Додатковий договір підписані представниками сторін та скріплені відтиском печаток.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійсними Договору від 23.12.2019р. та Додаткового Договору від 26.12.2019р.

На виконання умов Додаткового договору, позивачем перераховано відповідачу кошти у розмірі 187956грн. 30коп., згідно платіжного доручення №6687 від 26.12.2019р., в графі "Призначення платежу" вказано "оплата за бензин марки А-95, згідно рахунка №138 від 26.12.2019р., на підставі Додаткового договору №1-62-Г-19 від 26.12.2019р. до Договору №58-Г-19 від 23.12.2019р.".

На виконання умов Договору та Додаткового договору, відповідачем здійснено часткову поставку товару, а саме згідно видаткової накладної №12 від 16.01.2020р. передано позивачу талони на бензин А-95 в кількості 1000літрів на суму 24780грн. 00коп., згідно видаткової накладної №13 від 22.01.2020р. передано позивачу талони на бензин А-95 в кількості 1000літрів на суму 24780грн. 00коп.

Позивач талони отримав, про що свідчать Акти про приймання матеріалів №1 від 16.01.2020р. та №2 від 22.01.2020р., підписані складом уповноважених посадових осіб.

16.06.2020р. між сторонами складено та підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.12.2019р. по 16.06.2020р., відповідно до якого залишок недопоставленого товару згідно Договору становить 5585літрів на загальну суму 138396грн. 30коп. Акт підписано представниками сторін та скріплено відтиском печаток.

Листом від 08.01.2020р. за №2 відповідач гарантував позивачу відправку талонів у строк не пізніше 17.01.2020р. та зазначив, що частина партії (500л.) буде відправлена не пізніше 14.01.2020р.

Також, листом від 09.04.2020р. за №15 відповідач гарантував позивачу відправку залишку талонів у строк не пізніше 10.05.2020р.

Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо поставки решти товару не виконав, внаслідок чого у нього існує заборгованість перед позивачем у сумі 138396грн. 30коп. вартості недопоставленого товару.

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені Договором терміни не здійснив поставку товару, позивач просить суд стягнути 138396грн. 30коп. вартості недопоставленого товару в примусовому порядку.

Крім цього, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 13791грн. 13коп. пені, 2597грн. 84коп. інфляційних втрат та 2001грн.76коп. 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані стороною докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правовідносини, що склались між сторонами є правовідносинами з поставки товару.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2019р. між сторонами укладено Договір про закупівлю №58-Г-19, відповідно до умов якого, Продавець приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність бензин марки А-95 (код ДК 021:20-3), надалі - Товар, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар, а саме, Бензин А-95 у кількості 7585 літрів (за ціною 24,78грн. за 1 літр) на загальну суму 188000грн. 00коп.

26.12.2019р. між сторонами укладено Додатковий договір №1, відповідно до якого Продавець приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність бензин марки Бензин А-95 (талони) у кількості 7585 літрів (за ціною 24,78грн. за 1 літр) на загальну суму 187956грн. 30коп., а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов Договору, позивачем перераховано відповідачу кошти у розмірі 187956грн. 30коп., згідно платіжного доручення №6687 від 26.12.2019р.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунком 4.5 Договору встановлено, що Продавець зобов`язаний надати Покупцю довірчі документи (талони або скретч-карти) на відпуск палива не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту оплати Товару.

На виконання умов Договору, відповідачем здійснено часткову поставку товару, а саме 16.01.52020р. талони на бензин А-95 в кількості 1000літрів на суму 24780грн. 00коп. (згідно видаткової накладної №12 від 16.01.2020р.) та 22.01.2020р. талони на бензин А-95 в кількості 1000літрів на суму 24780грн. 00коп. (згідно видаткової накладної №13 від 22.01.2020р.).

Позивач талони отримав, про що свідчать Акти про приймання матеріалів №1 від 16.01.2020р. та №2 від 22.01.2020р.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження поставки відповідачем позивачу талонів у кількості 5585 літрів на загальну суму 138396грн. 30коп.

Судом також враховується, що відповідач листами від 08.01.2020р. за №2 та від 09.04.2020р. за №15 гарантував позивачу відправку залишку талонів у строк не пізніше 10.05.2020р.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, з огляду на невиконання відповідачем умов Договору про закупівлю від 23.12.2019р. та Додаткового Договору від 26.12.2019р. в частині передачі усього оплаченого товару у власність у визначений строк, відсутність в матеріалах справи доказів повернення позивачу 138396грн. 30коп. попередньої оплати за договором, закінчення строку дії Договору, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення 138396грн. 30коп. попередньої оплати правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 13791грн. 13коп. пені, 2597грн. 84коп. інфляційних втрат та 2001грн.76коп. 3% річних судом враховується таке.

За встановлених судом обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, в межах яких відповідач повинен був поставити товар.

Зобов`язання поставити товар за своєю природою не є грошовим зобов`язанням, а обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата за своєю суттю не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки стягнення з відповідача суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання, зважаючи на те, що відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення сплаченої попередньої оплати за непоставлений товар (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 24.09.2019р. у справі №922/1151/18).

З урахуванням наведеного на суму попередньої оплати не нараховуються 3% річних та інфляційні втрати. За такі дії постачальник несе відповідальність, передбачену частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлено обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Щодо стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами суди зазначили що сторонами в Договорі поставки від 28.05.2013 №58-Г-19 від 23.12.2019 розмір таких процентів встановлено не було як і не передбачено обов`язку продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

Так само пеня у відповідності до ст. 549 ЦК України є видом відповідальності, котрий застосовується виключно по відношенню до грошового зобов`язання (пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання).

Враховуючи те, що зобов`язання постачальника щодо поставки товару, а також зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку товару, не вважається грошовим зобов`язанням, суд приходить до висновку, про безпідставність проведених позивачем нарахувань пені, інфляційних втрат та 3% річних, а тому в частині стягненні 2597грн. 84коп. інфляційних втрат, 2001грн.76коп. 3% річних та 13791,13грн. пені у позові необхідно відмовити.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення 138396грн. 30коп. попередньої оплати, обгрунтований, підтверджений належними доказами, тому підлягає задоволенню. У решті суми позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістра" с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про стягнення 156787грн. 03коп., з яких 138396грн. 30коп. основного боргу, 13791грн. 13коп. пені, 2597грн. 84коп. інфляційних втрат та 2001грн.76коп. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістра" ( с. Смотрич, вул. Сабурова, 6 Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ) на користь Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" (м. Київ, вул. М. Кривоноса, 2а, ) 138396грн. 30коп. (сто тридцять вісім тисяч триста дев`яносто шість гривень 30 копійок) попередньої оплати, 2075грн. 94коп. (дві тисячі сімдесят п`ять гривень 94 копійки) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В частині позовних вимог про стягнення 13791грн. 13коп. пені, 2597грн. 84коп. інфляційних втрат та 2001грн.76коп. 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 07.09.2020р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу Державна спеціалізована фінансова установа "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" (03037, м. Київ, вул. М. Кривоноса, 2а),

3-відповідачу ТзОВ "Магістра" (32325, Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Смотрич, вул. Сабурова, 6),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.