ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2008/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Северинівське-Плюс", с. Северинівка
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Скарбниця", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 63113,23 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Северинівське-Плюс", с. Северинівка, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова Скарбниця", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 29-06/17 від 29.06.2017, яка складається з: 48926,77 грн. - суми основної заборгованості, 4322,98 грн. - 3% річних, 9863,48 грн. - інфляційних втрат. Також просить суд покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 30.06.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Северинівське-Плюс", с. Северинівка (вх. № 2008/20 від 24.06.2020) до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 922/2008/20 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 30.06.2020, відзив на позов не надав, заборгованість, з вимогою про стягнення якої звернувся до господарського суду позивач, не спростував. Про розгляд справи господарським судом, відповідач повідомлявся судом за юридичною адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Втім, судова кореспонденція по справі, адресована відповідачу, була повернута ПАТ "Укрпошта" на адресу суду, із зазначенням: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому процесі не скористався, відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, без поважних причин, не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Крім того, у даному випадку, суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

29.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Северинівське-плюс" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернова скарбниця" (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу № 29-06/17 (договір), за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця горох продовольчий, 2016 року врожаю, УКТЗЕД (товар), а покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти і оплатити його вартість, у відповідності до умов даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, оплата за отриманий товар, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця чи в інший спосіб, який не суперечить діючому законодавству України (передачі векселів, взаємозаліки та інші) протягом 3-х банківських днів після отримання товару.

Оплата вартості поставленого товару може здійснюватися частинами на підставі виставлених рахунків (п. 4.2. договору).

Поставка товару здійснюється покупцем окремими партіями автомобільним транспортом. Місце передачі - склад продавця (п. 5.1. договору).

Право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент отримання товару покупцем (п. 5.3. договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками (у разі наявності) сторін (п. 10.1. договору).

Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього договору та діє до виконання сторонами всіх своїх зобов`язань.

В період дії договору, продавець поставив покупцю товар на загальну суму 1465901,49 грн., що підтверджується видатковими накладними: №153 від 03 липня 2017 року на суму 136996,00 грн., №158 від 05 липня 2017 року на суму 275848,00 грн., №159 від 06 липня 2017 року на суму 395367,77 грн., № 164 від 07 липня 2017 року на суму 539915,00 грн. та № 198 від 24 липня 2017 року на суму 117774,72 грн. Товар був отриманий директором підприємства покупця Черняковим А.В.

Покупцем отримано товар за вищевказаними накладними без зауважень щодо кількості чи якості останнього, а також без зауважень щодо змісту та комплектності документів, які згідно з п. 5.2. договору передаються разом з товаром.

Натомість, покупець розрахувався за отриманий товар частково в сумі 1416974,72 грн., що підтверджується випискою АТ "Райффайзен Банк Аваль" по рахунку позивача.

16.06.2020 на адресу покупця направлено претензію, з вимогою у триденний строк погасити існуючу заборгованість за договором від 29.06.2017.

Натомість, в порушення умов укладеного між сторонами даного спору договору, відповідач на направлену вимогу-претензію не відреагував, заборгованість не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних, відповідач (покупець) отримав від позивача товар на загальну суму 1465901,49 грн. Проте, всупереч вимогам договору купівлі-продажу від 29.06.2017, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар виконав не в повному обсязі. Відповідно до наданої АТ "Райффайзен Банк Аваль" довідки, відповідач розрахувався за поставлений товар в сумі 1416974,72 грн., та не надав суду доказів на підтверження оплати суми боргу в розмірі 48926,77 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором купівлі-продажу від 29.06.2017.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором купівлі-продажу від 29.06.2017 в сумі 48926,77 грн., суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача даної суми заборгованості за договором купівлі-продажу належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 4322,98 грн. та 9863,48 грн. інфляційних витрат, за період з 11.07.2017 по 19.06.2020, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, підлягають задоволенню, як правомірні, обґрунтовані та не спростовані відповідачем (здійснений позивачем розрахунок перевірено судом).

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч вимог ст. 13 та ст. 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Северинівське-Плюс" в частині стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 29.06.2017, є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлена вимога щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., які підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

В ч. 3 статті 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надані такі докази:

- договір про надання професійної правничої допомоги від 18.06.2020 № 22, укладений між позивачем (замовник) та адвокатом Томляк Таїсою Сергіївною (виконавець), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати юридичні послуги щодо надання правничої допомоги, захисту його прав та законних інтересів в господарських судах України з питань господарської юрисдикції з усіма повноваженнями та правами позивача та відповідача. Відповідно до ч. 2 договору, замовником здійснюється оплата у загальному розмірі 7000,00 грн. у строк до 20.06.2020 з наступного розрахунку: 7000,00 грн. - підготовка позовної заяви ТОВ "Северинівське-плюс" до ТОВ "Зернова скарбниця" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 29-06-17 від 29.06.2017, а також за потреби іниших процесуальних документів по справі від імені замовника (позивача) (заяв, клопотань, тощо) протягом розгляду справи судои першої інстанції.

- свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 15.08.2018 серія ВН №000299;

- ордер на надання правничої допомоги від 18.06.2020, виданий ТОВ "Северинівське-плюс";

- акт приймання-передачі наданих послуг на суму 7000,00 грн., підписаний представниками замовника та адвоката, скріплений печатками сторін від 18.06.2020.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 7000,00 грн.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача не надходило.

Враховуючи наведене, витрати на послуг адвоката покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 123, 126, 129, 165, 233, 237-241, 247-252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова скарбниця" (61000, м. Харків, вул. Шевченка, 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Северинівське-плюс" (24540, Вінницька обл., Ямпільський район, с. Северинівка. Адреса для листування: 21008, м. Вінниця, вул. Пирогова, 3, кімн. 500, 8) 48926,77 грн. - основної заборгованості, 4322,98 грн. - 3% річних, 9863,48 грн. - інфляційних збитків, 7000,00 грн. - витрат на правничу допомогу, 2102,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Северинівське-плюс" (24540, Вінницька обл., Ямпільський район, с. Северинівка. Адреса для листування: 21008, м. Вінниця, вул. Пирогова, 3, кімн. 500, 8);

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернова скарбниця" (61000, м. Харків, вул. Шевченка, 24, ).

Повне рішення складено 31.08.2020.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2008/20