ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 911/2032/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Савінкової Ю.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20 березня 2019 року (головуючий - Сулім В. В., судді - Коротун О. М., Чорногуз М. Г.) і рішення Господарського суду Київської області від 31 липня 2018 року (суддя Саванчук С. О.) у справі

за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до: 1. Гостомельської селищної ради, 2. Приватного підприємства ,,Лакі",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного підприємства ,,Київська лісова науково-дослідна станція" ,

про визнання недійсними рішень ради, договору оренди земельної ділянки та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння

(за участю представників: прокуратури - Шекшеєва В.С., відповідача-1 - Гусєва Ю.М., відповідача-2 - Нетяга В.В.)

Історія справи

Обставини справи, встановлені судами

1. Рішенням Гостомельської селищної ради (далі - відповідач -1) від 06.07.2004 №566-30-ХХІV надано дозвіл Приватному підприємству "Лакі" (далі - ПП "Лакі", відповідач-2) на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва культурно-оздоровчого комплексу з кафе площею 1,2 га в с. Гостомель.

2. Іншим рішенням Гостомельської селищної ради від 22.07.2004 №588-31-ХХІV "Про передачу до земель запасу земельної ділянки Першотравневого лісництва Київської ЛНДС" виведено земельну ділянку площею 1,2 га Першотравневого лісництва ДП "Київська лісова науково-дослідна станція" (далі - Київська ЛНДС) квартал 150, виділ 15 із державного лісового фонду та передано її до земель запасу селищної ради для рекреаційного використання з подальшою передачею вказаної земельної ділянки ПП "Лакі" для будівництва культурно-оздоровчого комплексу.

3. У подальшому рішенням Гостомельської селищної ради від 23.09.2004 № 613-32-ІV "Про затвердження проекту відведення земельної ділянки в оренду ПП "Лакі" в с. Гостомель" вилучено з земель запасу Гостомельської селищної ради земельну ділянку площею 1,2 га, затверджено проект відведення земельної ділянки та передано її в оренду строком на 49 років ПП "Лакі" для будівництва культурно-оздоровчого комплексу.

4. На підставі вказаного рішення 01.10.2004 за №99 між Гостомельською селищною радою та ПП "Лакі" укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,2 га по вул. Свято-Покровська 1-6 строком на 49 років для будівництва культурно-оздоровчого комплексу, цільове призначення - землі рекреаційного призначення (далі - спірна земельна ділянка).

Короткий зміст позовних вимог

5. У липні 2017 року перший заступник прокурора Київської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі - КМУ, позивач) до Гостомельської селищної ради та ПП ,,Лакі" про визнання недійсними рішень відповідача-1 від 22.07.2004 №588-31-XXIV та від 23.09.2004 № 613-32-ІV, витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ПП "Лакі" спірної земельної ділянки.

6. Прокурор обґрунтовує порушення інтересів держави у незаконному вилученні спірної земельної ділянки з земель лісового фонду за рішенням не уповноваженого на це органу - Гостомельської селищної ради, чим порушено право держави в особі Кабінету Міністрів України на спірну земельну ділянку. Відповідно договір оренди спірної земельної ділянки укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки орендарем набуто право користування спірною земельною ділянкою, яка незаконно вибула із власності держави всупереч вимогам земельного та лісового законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

7. Справа розглядалась судами неодноразово.

8. Так, постановою Верховного Суду від 01 березня 2018 року були скасовані рішення судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

9. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Київської області від 31 липня 2018 року в позові відмовлено.

10. Судове рішення аргументовано тим, що спірна земельна ділянка знаходилася в межах населеного пункту Гостомель та відносилася до земель лісогосподарського призначення (лісового фонду), а в силу положень статей 16, 42 Лісового кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття спірних рішень) надання таких земель у тимчасове користування з переведенням в категорію нелісових належало до повноважень селищних і сільських Рад народних депутатів, а отже їх розпорядником була Гостомельська сільська рада, яка здійснила переведення земельної ділянки до іншої категорії земель для використання у рекреаційних цілях за згодою державного органу лісового господарства - Київської ЛНДС.

10.1. Оскільки спірна земельна ділянка належить до комунальної власності, то розпорядження нею не входить до повноважень Кабінету Міністрів України, а отже позов у даній справі заявлено прокурором в інтересах неналежного позивача.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

11. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20 березня 2019 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, позов прокурора залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

12. Постанова мотивована тим, що прокурором при зверненні з даним позовом невірно обраний орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, оскільки в силу статті 49 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України не був уповноважений на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення державної власності площею меншою, ніж 10 га. Обставин звернення прокурора з метою захисту інтересів особи, до повноважень якої входить розпорядження земельною ділянкою або інтересів користувача такої землі судом не встановлено.

13. Поряд із цим судом констатовано, що у порушення приписів статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор в позові не обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також не доведено виключних правових підстав для представництва.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. Не погоджуючись із указаною постановою суду апеляційної інстанції, прокурор у травні 2019 року звернувся з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи прокурора, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

15. Унаслідок неправильного застосування статей 20, 141, 142 Земельного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суд дійшов помилкового висновку про відсутність порушення інтересів держави у спірних правовідносинах. Так, станом на момент прийняття відповідачем-1 оспорюваних рішень питання припинення права постійного користування землею лісогосподарського призначення мала Київська обласна державна адміністрація, а з 15.03.2012 такі повноваження не залежно від прощі земельної ділянки отримав Кабінет Міністрів України, що і зумовило звернення прокурора з даним позовом саме в інтересах цього органу.

16. Ні Київська обласна державна адміністрація, ні Кабінет Міністрів України з 2004 року і по момент звернення прокурора з позовом не здійснили жодних дій з метою захисту інтересів держави, що в силу статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статті 53 ГПК України наділяє прокурора повноваженнями для представництва інтересів держави в суді.

17. Суд апеляційної інстанції, не перевіривши законність рішення суду першої інстанції, за відсутності відповідних доводів та вимог апеляційної скарги, почав повторно досліджувати виключно питання процесуальної дієздатності прокурора.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

18. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

19. Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

20. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

21. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

22. Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 ГПК України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

23. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

24. Якщо ж суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду). Верховний Суд звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

25. Проте процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".

26. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

27. У даному випадку суд апеляційної інстанції встановив, що визначений прокурором позивач - Кабінет Міністрів України не мав повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою, тобто не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах. Однак встановлення судом обставини звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, тобто особи, яка не уповноважена на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, має процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову, а не залишення позову прокурора без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 ГПК України, як помилково вважає суд апеляційної інстанції.

28. Більше того, поряд з висновком про неповноважність позивача апеляційний суд не визначив, до компетенції якого саме органу державної влади (місцевого самоврядування) належить представництво інтересів держави у спірних правовідносинах і чи є такий орган взагалі, що у свою чергу позбавляє суд касаційної інстанції можливості прийняти рішення по суті спору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 310 ГПК України).

30. Беручи до уваги наведені вище висновки, Верховний Суд вважає, що вимоги касаційної скарги є обґрунтованими, а тому її слід задовольнити, скасувати постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм процесуального права, а справу передати до цього суду для продовження розгляду.

Щодо судових витрат

31. З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, мають бути розподілені за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 08.02.2020), Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20 березня 2019 року у справі № 911/2032/17 скасувати.

3. Справу № 911/2032/17 направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.