ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.2020 Справа № 905/1101/20 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши

у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАКС» (вул.Інженерна, буд. 1-Б, офіс 1, Київ, 02088, )

до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (м. Вугледар, Донецька обл., 85670, )

про стягнення коштів у розмірі 349950,66 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави позову.

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАКС» до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення коштів у розмірі 349950,66 грн, у тому числі 336237,11 грн - основної заборгованості, 10449,73 грн - пені, 3263,82 грн - 3% річних.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем не виконані грошові зобов`язання за договором підряду на виконання проектних робіт №288/07 від 23.07.2019.

Заперечення учасників процесу.

19.07.2020, через канцелярію Господарського суду Донецької області, від Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая», надійшов відзив на позовну заяву № 91 від 10.07.2020 (вх. №13069/20).

Відповідач підтверджує наявність заборгованості перед позивачем по договору №288/07 від 23.07.2019 у розмірі 336237,11 грн, проте просить суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на Закон України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 19.01.2019, яким зупинено виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств. Відповідач вважає, що оскільки судове рішення є одним із заходів примусового виконання рішень, а відповідним Законом заборонено до 01.01.2022 здійснювати заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, то у задоволенні позову слід відмовити. Окрім того, відповідач послався на важке фінансове становище та понесені збитки підприємства у розмірі 79749 тис. грн, а також просив суд прийняти до уваги те, що відповідач здійснює свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.07.2020 №905/1101/20 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами.

23.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАКС» (далі - Позивач, Проектувальник) та Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» (далі - Відповідач, Замовник) підписаний договір на виконання проектних послуг № 288/07 (далі - Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Проектувальник зобов`язується виконувати роботи з розробки робочого проекту «Капітальний ремонт автодороги за направленням «Шахта ім. М.С. Сургая» - м. Вугледар та проходження Проектувальником експертизи робочого проекту» за кодом ДК 021:2015 CPV «Підготовка проектів та ескізів, оцінювання витрат» (надалі - Роботи), відповідно до завдання проектування, а Замовник зобов`язався прийняти належно виконані роботи та оплатити їх на умовах цього Договору.

Згідно з п. 1.2.- 1.4. Договору роботи виконуються згідно з наданим Замовником та погодженим Проектувальником завданням на проектування; найменування, обсяг і вартість виконуваних робіт визначаються на підставі Кошторису на проектні роботи; терміни виконання робіт, зазначених п. 1.1. цього Договору, визначено Календарним планом робіт; дані документи є невід`ємними Додатками до Договору.

Відповідно до п. 2.1.-2.2. Договору загальна вартість робіт, що включає необхідність виконання запланованих робіт, є договірною, яка визначається на підставі Кошторису на проектні роботи (Додаток № 2) та Протоколу погодження цін на виконання проектних робіт (Додаток № 1), які є невід`ємною частиною Договору, і становить 578 826,31 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 96471,05 грн. Зазначена сума є фіксованою (Договірна ціна тверда і незмінна) та включає вартість всіх Робіт, виконання Проектувальником яких передбачено цим Договором.

Згідно п.п. 2.4. - 2.5. Договору Замовник, протягом 10-ти (десяти) днів з дати підписання Договору і отримання рахунку на оплату, оформленого належним чином, здійснює попередню оплату в розмірі 30% від загальної вартості Робіт, вказаної в п. 2.1. цього Договору, що складає 173 647,89 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 28 941,32 грн.

Остаточний розрахунок в розмірі 70% від загальної вартості робіт за виконані Роботи у сумі 405178,42 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 67 529,73 грн, Замовник здійснює протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту підписання обома сторонами Акту здачі-приймання виконаних проектних робіт та наданого рахунку на оплату, оформленого належним чином, після одержання Замовником від Проектувальника повного комплекту проектно-кошторисної документації, що пройшла експертизу та одержала позитивний експертний висновок.

Протоколом погодження ціни на виконання проектних робіт (Додаток №1 від 23.07.2019 до Договору №288/07 від 23.07.2019) сторонами погоджена вартість «Капітального ремонту автодороги за направленням «Шахта ім. М.С. Сургая» - м. Вугледар та проходження Проектувальником експертизи робочого проекту», що складає - 578826,31 грн.

Кошторисом на проектні роботи (Додаток №2 від 23.07.2019 до Договору №288/07 від 23.07.2019) сторонами визначено: найменування об`єкту будівництва, стадії проектування, виду проектних або вишукувальних робіт.

Строки виконання робіт по їх видах, та визначення відповідального за кожним видом окремо, сторони погодили у Календарному плані робіт (Додаток №3 від 23.07.2019 до Договору №288/07 від 23.07.2019).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним (п.12.11. Договору).

Договір №288/07 від 23.07.2019 та усі додатки до нього підписані сторонами та скріплені печатками юридичних осіб без зауважень та заперечень.

На виконання умов п.2.4. Договору Замовником на користь Проектувальника перераховано 30% від загальної вартості робіт за договором, що складає - 173647,89 грн, наступними платежами:

19.09.2019 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення завірене банком АБ «Південний» №383);

30.09.2019 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення завірене банком АБ «Південний» №504);

02.10.2019 - 30 000,00 грн. (платіжне доручення завірене банком АБ «Південний» №542);

11.10.2019 - 20 000,00 грн. (платіжне доручення завірене банком АБ «Південний» №714);

16.10.2019 - 23 647,89 грн. (платіжне доручення завірене банком АБ «Південний» №766).

На виконання умов договору Проектувальником виконані, а Замовником прийняті «Роботи з розробки робочого проекту «Капітальний ремонт автодороги за направленням «Шахта ім.. М.С. Сургая» - м. Вугледар та проходження Проектувальником експертизи робочого проекту» за кодом ДК 021:2015 «Підготовка проектів та ескізів оцінювання витрат Роботи проектування», що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом наданих послуг № 1 від 27.12.2019.

Суд встановив, що вартість робіт вказана в Договорі, становить - 578826,31 грн, у той час як Акт виконаних робіт підписаний на суму 549 885,00 грн., що є меншою на суму 28941,31 грн.

Разом з тим, Акт підписаний сторонами без зауважень та заперечень та скріплений печатками юридичних осіб.

Жодних заперечень та/або зауважень стосовно кількості та якості виконаних робіт, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 2.5. Договору остаточний розрахунок за виконані позивачем роботи у розмірі 70% від загальної вартості робіт (405178,42 грн), відповідач зобов`язаний був здійснити протягом 30-ти банківських днів, з моменту підписання акту здачі-приймання.

З урахуванням того, що акт підписаний 27.12.2019, відповідач повинен був сплатити кошти у сумі 376237,11 грн, за виконані роботи до 12.02.2020.

Відповідач, умови договору щодо остаточного розрахунку виконав частково, а саме на суму 40000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень № 2544 від 09.04.2020 на суму 20000,00 грн., та №90 від 20.05.2020 на суму 20000,00 грн.

Відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження повного виконання грошових зобов`язань за договором №288/07 від 23.07.2019 не надав.

Разом з тим, відповідачем до суду представлено бухгалтерську довідку б/н від 10.06.2020, відповідно до якої заборгованість за договором №288/07 від 23.07.2019 у Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАКС» станом на 01.06.2020 становить - 336237,11 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що на момент ухвалення судового рішення, заборгованість Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАКС» за договором №288/07 від 23.07.2019 складає 336237,11 грн.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою містить елементи договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт та підпадає під регулювання статей 887-891 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Згідно з ст. 889 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи встановлено, що замовлені відповідачем роботи виконані позивачем, про що свідчить копія акту наданих послуг №1 від 27.12.2019 на суму 549885,00 грн.

Внаслідок часткового погашення грошового зобов`язання відповідачем у сумі 213647,89 грн, з яких 173647,89 грн -30% передплати та 40000,00 грн - за основним зобов`язанням, загальний розмір заборгованості перед позивачем у відповідача складає 336237,11 грн.

Відповідно до представленої суду відповідачем бухгалтерської довідки б/н від 10.06.2020, за підписом головного бухгалтера підприємства відповідача, що скріплена печаткою юридичної особи останнього, Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» має заборгованість на суму 336237,11 грн перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАКС».

Згідно з ст.ст.73,74,77,79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано порушення останнім умов договору підряду №288/07 від 23.07.2019, в частині не виконання встановленого правочином обов`язку зі сплати коштів у сумі 336237,11 грн.

Судом не приймаються заперечення відповідача щодо неможливості прийняття рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Справи про банкрутство державних вугледобувних підприємств до 1 січня 2022 року не порушуються. Провадження у справах про банкрутство державних вугледобувних підприємств, порушені до дня набрання чинності цим Законом, підлягають припиненню, крім випадків, якщо ліквідація відбувається за рішенням власника.

Аналізуючи положення вказаного закону, суд вказує на те, що даний закон не забороняє приймати судові рішення про стягнення поточної заборгованості, а забороняє вчиняти перелічені в Законі примусові дії з виконання рішень.

Окрім того, посилання відповідача на тяжке фінансове становище та здійснення його діяльності на території проведення антитерористичної операцій, не звільняє відповідача від взятих на себе добровільно договірних грошових зобов`язань.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основної суми заборгованості підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10449,73 грн пені та 3263,82 грн 3% річних.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.2. Договору за порушення з власної вини Замовника термінів оплати Робіт Проектувальника останній має право стягнути з Замовника пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невчасно сплачених коштів за кожний прострочений день.

Позивачем здійснений розрахунок пені на суму 10449,73 грн, наступним чином:

за період з 13.02.2020 по 08.04.2020, база для нарахування - 376237,11 грн, кількість днів прострочення -56, сума пені - 6071,33 грн;

за період з 09.04.2020 по 31.05.2020, база для нарахування 356237,11 грн (з платіжних доручень: № 2544 від 09.04.2020 на суму 20000,00 грн., та №90 від 20.05.2020 на суму 20000,00 грн), кількість днів прострочення - 53, сума пені - 4378,40 грн.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд встановив, що позивачем вірно обрані періоди для нарахування пені, разом з тим останнім допущені арифметичні помилки у розрахунку.

За розрахунком суду розмір пені, що належить до стягнення з відповідача становить 20947,28 грн, тобто є більшим ніж заявлений позивачем, однак з урахуванням того, що суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, у заявленому розмірі -10449,73 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірений розрахунок 3% річних здійснений позивачем за наступні періоди, а саме:

за період з 13.02.2020 по 08.04.2020, база для нарахування - 376237,11 грн, кількість днів прострочення -56, сума 3% річних - 1731,72 грн;

за період з 09.04.2020 по 31.05.2020, база для нарахування 356237,11 грн (з платіжних доручень:№ 2544 від 09.04.2020 на суму 20000,00 грн., та №90 від 20.05.2020 на суму 20000,00 грн), кількість днів прострочення - 53, сума 3% річних - 1532,10 грн.

Суд встановив, що позивачем вірно обрані періоди для нарахування 3% річних, однак останнім допущені арифметичні помилки у розрахунку, за розрахунком суду розмір 3% річних, за вказані періоди, становить 3259,09 грн, у той час як позивачем заявлено до стягнення 3263,82 грн, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн, попередній (орієнтовний) розрахунок яких він вказав також у позовній заяві.

Згідно з ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивача по цій справі, про розмір таких витрат відповідач обізнаний зі змісту позовної заяви, яку він отримав.

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, ще до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у сумі 30000,00 грн. позивач до позовної заяви подав копію договору №45 про надання правничої правової допомоги від 29.05.2020, копію додаткової угоди № 1 до договору №45 від 29.05.2020 та копію ордеру на надання правничої допомоги від 10.06.2020.

Як вбачається з поданих копій, 29.05.2020 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «ЛОГОС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вілла Макс» підписаний договір №45 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого Замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання, а Адвокатська контора зобов`язується відповідно до завдання Замовника надавати йому правничу допомогу та представляти його інтереси в усіх підприємствах, установах, організаціях, в загальних та спеціалізованих судах всіх інстанцій, в органах досудового розслідування, прокуратури всіх рівнів, військової прокуратури всіх рівнів, органах внутрішніх справ, органах Національної поліції України, податкової міліції, державної податкової адміністрації, служби безпеки України всіх рівнів, в тому числі підготовка позовних матеріалів та представництво інтересів Замовника в суді першої інстанції та апеляційної інстанції по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Макс» до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення заборгованості за договором підряду.

29.05.2020 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «ЛОГОС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вілла Макс» підписана додаткова угода №1 до договору №45 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якої, на виконання п. 4.1 розділу «Порядок оплати послуг адвокатської контори» сторони дійшли згоди щодо розміру оплати послуг а саме: вивчення документів, обрання тактики захисту майнових інтересів позивача, розрахунок заборгованості та підготовка позовної заяви з пакетом додатків становить - 8000,00 грн, та представництво інтересів замовника, у судовому розгляді справи в суді першої інстанції (поза межами Чернігівської області) становить - 22000,00 грн.

Згідно з п. 4.1 договору №45 вартість послуг, наданих Замовником Адвокатською конторою, визначаються за домовленістю сторін у Додатковій угоді до даного договору, сплачується на підставі погоджених сторонами Актів приймання-передачі виконаних робіт наданих послуг, виставлених рахунків.

Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «ЛОГОС» на підставі договору про надання правової допомоги №45 від 29.05.2020 виписаний ордер №1004207, яким уповноважено адвоката Кіча Владислава Валерійовича, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №202 від 02.03.2001, представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Макс» у Господарському суді Донецької області.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що вони є належними та підтверджують розмір витрат на правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи № 905/1101/20. Позивачем не представлено актів виконаних робіт та рахунків, проте зі змісту п. 4.1 договору вбачається, що такі документи є підставою для сплати коштів а не для визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, на підтвердження здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, докази здійснення таких витрат, як уже сплачених стороною, так і тих, що тільки мають бути сплачені.

Крім того, у постанові від 20.11.2018 у справі №910/23210/17 Верховний Суд висловлює наступну позицію: «Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта».

Враховуючи викладене та відсутність з боку відповідача заяви про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, останні у розмірі 30000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 130, 180, 191, 231, 234, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (м. Вугледар, Донецька обл., 85670, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛЛА МАКС» (вул.Інженерна, буд. 1-Б, офіс 1, Київ, 02088, ) основний борг у розмір 336237 (триста тридцять шість тисяч двісті тридцять сім) грн 11 коп; пеню у розмірі 10449 (десять тисяч чотириста сорок дев`ять) грн 73 коп; 3% річних у розмірі 3259 (три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) грн 09 коп, судовий збір у розмірі 5249,19 грн. (три тисячі сто чотири гривні, 34 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 29999 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 59 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили з моменту його підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів, з дня визначеного ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 4 розділу Х Прикінцевих положень цього кодексу.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області, в порядку, визначеному Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2020.

Суддя Діна Миколаївна Огороднік

(Д.М. Огороднік)