РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/200/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 927/200/20

За позовом: Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації

вул. Єлецька, 11, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю БудАктивГруп

вул. Князя Чорного, 4, м. Чернігів, 14000

про стягнення 132781 грн 70 коп.

без виклику представників учасників справи

Позивачем Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю БудАктивГруп про стягнення 132781 грн. 70 коп., а саме: 129 475,18 грн. безпідставно одержаних/ збережених коштів та 3306,52 грн. процентів за користування безпідставно одержаними/збереженими коштами за період з 27.12.2019 по 12.03.2020.

Позивач просить судові витрати у сумі 2102,00грн розподілити відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, зазначає, що між Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю БудАктивГруп було укладено договір підряду від 06.02.2019 № 1-Б про закупівлю робіт за державні кошти Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 1-2 лікаря по вул. Миру, 190, в с. Гремя`ч Новгород-Сіверського району Чернігівської області - будівництво (ДК 021:209 Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва). Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3 та актів, приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2019 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача кошти в розмірі 647 341,21 грн. У подальшому було з`ясовано, що ряд робіт, включених до актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2019 року, фактично не виконані по сьогоднішній день, про що свідчить довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 та акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2р за грудень 2019 року на суму 129 475,18 гривень, які підписані відповідачем та позивачем 26.12.2019. За таких обставин, позивач вважає, що підстави для оплати робіт на суму 129 475,18 грн. станом на 27.12.2019 немає, оскільки 26.12.2019 року сторонами підписано акт форми № КБ-2в (акт приймання виконаних будівельних робіт) та форму КБ-3 (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат) за грудень 2019 року за мінусом робіт на вказану суму, а отже відповідач визнав, що кошти за роботи отримані ним без достатньої правової підстави, внаслідок помилки.

Позивач стверджує про направлення на адресу відповідача вимоги про повернення безпідставно одержаних коштів від 28.12.2019 № 11-17/5268, від отримання якої відповідач ухиляється, а кошти не повертає. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що застосування облікової ставки НБУ в якості встановленого законом розміру процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами за ст. 536 та ст. 1214 Цивільного кодексу України ґрунтуються на аналогії закону.

Ухвалою суду від 17.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду у порядку, визначеному ст. ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, та попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 5, 9 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі № 927/200/20 та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 17.03.2020 № 990 (позивачу) та № 007 (відповідачу).

Станом на дату розгляду справи по суті від відповідача відзиву на позовну заяву не надійшло; заперечень, інших доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення щодо позовних вимог суду надано не було.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом також враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненням), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020 на усій території України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 22.05.2020 до 22.06.2020 із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів, якою з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22.05.2020 до 31.07.2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні установлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Окрім того, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX, внесено, зокрема, зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Так, у відповідності до п. 4 Розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, в редакції вищевказаного Закону, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, приписи пункту 4 розділу Х Прикінцеві положення (в редакції Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) містять перелік процесуальних строків, які продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно пункту 4 розділу Х Прикінцеві положення (в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» № 540- ІХ від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився в межах розумного строку, та з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст. 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Згідно з ч. 1, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив.

Предметом спору в даній справі є стягнення з відповідача 132781,70 грн, а саме: 129475,18 грн безпідставно одержаних/збережених коштів у відповідності до норм ст. 1212 Цивільного кодексу України та 3306,52 грн процентів за користування безпідставно одержаними/збереженими коштами за період з 27.12.2019 по 12.03.2020 у відповідності до норм ст. 1214 Цивільного кодексу України, та ст. 1048 Цивільного кодексу України (за аналогією закону, виходячи з того, що факт користування чужими коштами юридично дуже схожий на відносини позики (одна особа дозволяє іншій правомірно користуватись її коштами), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ).

Для з`ясування чи набула особа відповідного зобов`язання, визначеного ст.1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Як свідчать матеріали справи, 06.02.2019 між Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю БудАктив Груп (виконавець) було укладено договір підряду № 1-Б про закупівлю робіт за державні кошти «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 1-2 лікаря) по вул. Миру, 190, в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:2015-45200000-9 «Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва»)» (надалі - договір підряду №1-Б від 06.02.2019).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. та 1.3. договору підряду № 1-Б від 06.02.2019, замовник доручає, а виконавець виконує на свій ризик, своїми силами і засобами роботи по об`єкту: «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 1-2 лікаря) по вул. Миру, 190, в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:2015-45200000-9 «Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва»)» (надалі - об`єкт), і здає їх замовнику. Виконавець виконує роботи та спільно з замовником здає об`єкт в експлуатацію у відповідності до затвердженої проектної документації, діючих ДСТУ та інших нормативних актів, чинних на території України. Виконавець надає замовнику всю виконавчу документацію по об`єкту. Обсяг робіт - відповідно до проектно-кошторисної документації. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені замовником залежно від реального фінансування видатків.

Згідно з пунктом 3.1. договору підряду вартість будівництва визначається з урахуванням ДСТУ БД.1.1-1:2013, проектно-кошторисної документації, тендерної документації, пропозиції виконавця та вимог чинного законодавства.

Пунктом 3.2. договору визначено, що ціна договору підряду № 1-Б від 06.02.2019 визначається виходячи із загальної вартості будівельних робіт, устаткування та інших витрат, що виконуються виконавцем за договором та становить 5321,81035 тис. грн (п`ять мільйонів триста двадцять одна тисяча вісімсот десять гривень 35 копійок), у тому числі ПДВ-20 % - 886,96839 тис. грн (вісімсот вісімдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень 39 копійок), в т.ч.:

- вартість будівельних робіт та інших витрат 4921,46315 тис. грн (чотири мільйони дев`ятсот двадцять одна тисяча чотириста шістдесят три гривні 15 копійок), в т.ч. ПДВ 20% - 820,24386 тис. грн (вісімсот двадцять тисяч двісті сорок три гривні 86 копійок);

- вартість устаткування, що підлягає встановленню - 400,34720 тис. грн (чотириста тисяч триста сорок сім гривень 20 копійок), в т.ч. ПДВ 20% - 66,72453 тис. грн (шістдесят шість тисяч сімсот двадцять чотири гривні 53 копійки).

Підрядник повинен виконати роботи, передбачені договором, якість яких відповідає умовам тендерної документації, затвердженої проектної документації на об`єкт, державним стандартам, будівельним нормам та іншим нормативно-правовим актам у сфері будівництва, чинним на території України. Виконані роботи, якість яких не відповідає вимогам тендерної документації, затвердженої проектної документації на об`єкт, державним стандартам, будівельним нормам та іншим нормативно-правовим актам у сфері будівництва, чинним на території України, вважаються не виконаними (п. п. 2.1., 2.2 договору).

У відповідності до п. п. 3.3., 3.4. оплата за договором здійснюється за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров`я у сільській місцевості та коштів співфінансування з місцеву бюджету. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін у випадках передбачених діючим законодавством України.

Згідно з п. п. 3.5., 3.6 договору підряду, виконавець не може вимагати зміни ціни договору у зв`язку із зростанням цін на ресурси, що використовуються для виконання робіт. Договірна ціна договору є твердою і визначається відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117, від 27.12.2001 № 1764, замовник до початку виконання робіт може перерахувати виконавцю аванс у розмірі, що не перевищує 30% вартості річного обсягу робіт. В цьому випадку виконавець зобов`язаний використати одержаний аванс на придбання і постачання, необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику (п. 4.1. договору).

Згідно з пунктом 4.2. договору розрахунки за виконанні роботи будуть здійснюватися на підставі підписаних сторонами актів форми № КБ-2в (акт приймання виконаних будівельних робіт) та форми № КБ-3 (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат), при цьому строк (термін) оплати замовником виконаних виконавцем робіт визначається відкладальною обставиною, а саме після надходження коштів з бюджету на рахунок замовника за проведення робіт, які є предметом договору.

Відповідно до п. 4.3. договору замовник має право проводити часткову оплату виконаних робіт шляхом здійснення проміжних платежів за фактично виконану виконавцем роботу на підставі підписаних сторонами актів форми № КБ-2в (акт приймання виконаних будівельних робіт) та форми № КБ-3 (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат) за умови наявності відповідного бюджетного фінансування та в межах надходження коштів з бюджету на рахунок замовника на проведення робіт, які є предметом договору.

Відповідно до п. 4.4. договору розрахунок за виконані в цілому роботи на об`єкті здійснюється замовником після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт за умови наявності відповідного бюджетного фінансування та в межах надходження коштів з бюджету на рахунок замовника на проведення робіт, які є предметом договору.

До актів приймання виконаних будівельних робіт виконавець надає замовнику виконавчу документацію, яка складена у відповідності до діючих нормативних актів (в т.ч. ДБН А.3.1-5:2016). У разі ненадання або невідповідності виконавчої документації діючим нормам закону, замовник має право відкласти підписання актів за формами КБ-2в, КБ-3 до усунення виконавцем зазначеного недоліку (п. 4.5. договору).

Поточні та остаточний розрахунок за виконані роботи замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акти виконаних робіт готує виконавець і передає їх для підписання замовнику у строк не пізніше 25-го числа звітного місяця, в паперовому вигляді та на електронному носії (в програмному комплексі їх складання - ДВК, тощо). Розбіжності, що виникли при підписанні зазначених актів вирішуються у встановленому законодавством порядку (п. п. 4.7., 4.8. договору).

Відповідно до п. 4.9. договору замовник не несе відповідальності, передбачену абз. 2 ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, за відсутність фінансування та не проведення платежів органами Державної казначейської служби України, якщо ним були вчинені всі можливі заходи для здійснення виконання зобов`язань по договору.

Сторони в розділі 5 договору підряду № 1-Б від 06.02.2019 року погодили строки виконання робіт: початок робіт - лютий 2019 року; закінчення робіт - відповідно до календарного графіку робіт, в якому зазначаються місяць початку та закінчення всіх видів робіт, передбачених договором.

Календарний графік виконання робіт, що є невід`ємною частиною договору, складає виконавець та передає його замовнику до початку виконання робіт. Місце виконання робіт: 16020, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Гремя`ч, вул. Миру, 190. Виконавець робіт приступає до виконання робіт по договору протягом трьох днів з дня підписання договору.

У відповідності до п. 10.1. договору підряду № 1-Б від 06.02.2019, зазначений договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2019 року, а у разі невиконання сторонами зобов`язань, передбачених договором до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Припинення дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення своїх зобов`язань, вчинених під час дії договору.

У разі наявності заборгованості за фактично виконані роботи, договір діє до виконання замовником зобов`язань по її погашенню у повному обсязі. Договір підряду № 1-Б від 06.02.2019 укладено та підписано у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу.

В розділі 6 договору підряду було узгоджено сторонами взаємні права та обов`язки. Зокрема, замовник має право відмовитися від договору, якщо виконавець своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим (п. 6.2.7. договору).

Виконавець зобов`язаний:

- зміни та доповнення до проектної документації, або до журналу авторською нагляду вносити тільки за погодженням з проектною організацією і замовником та не пізніше 10-ти днів до початку виконання відповідних робіт (п. 6.3.1. договору);

- забезпечити якісне виконання робіт у встановлений цим Договором строк відповідно до календарного графіку робіт (п. 6.3.2. договору );

- забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам, установлений розділом 2 (якість товарів, робіт, послуг) договору (п. 6.3.3. договору);

- одержати дозволи на виконання робіт, в раз необхідності (п. 6.3.4. договору);

- своєчасно усувати недоліки робіт, допущені з його вини (п. 6.3.5. договору);

- інформувати замовника про обставини, що перешкоджають виконанню умов договору, а також про заходи, необхідні для їх усунення (п. 6.3.6. договору);

- на вимогу замовника надавати усі відомості (довідки) про хід виконання умов договору, строк для надання такої інформації становить 5 днів з дня отримання запиту (п. 6.3.7. договору);

- після завершення виконання робіт забезпечити спільно із замовником введення об`єкту в експлуатацію (п. 6.3.8. договору);

- у день підписання кінцевого акта приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) передати замовнику всю виконавчу документацію (згідно з ДБН А.3.1-5:2016) та інші документи про виконання договору (п. 6.3.9. договору);

- виконувати всі роботи відповідно до вимог будівельних норм та календарного графіку виконання робіт (Додаток 2 до договору) (п. 6.3.10. договору);

- усунути за вимогою замовника у визначений замовником строк і на підставі відповідного Акту, недоліки, які виявленні при прийманні (повністю або поетапно) виконаних робіт, або виявлені протягом гарантійного строку. Актом фіксується перелік недоліків та вказуються строки їх усунення. При відмові виконавця брати участь складанні Акту, він може бути складений замовником одноосібно або із залученням спеціалістів незацікавлених сторін (п.6.3.17 договору).

Виконавець має право:

- своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за якісно виконані роботи (п. 6.4.1. договору);

- на дострокове виконання робіт за письмовим погодженням замовника (п. 6.4.2. договору).

Розділом 7 договору сторони погодили відповідальність сторін. Так, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України та договором.

Зокрема, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при виконанні робіт за бюджетні кошти виконавець сплачує замовнику штрафні санкції, передбачені діючим законодавством та договором (п. 7.3. договору):

За повне (часткове) невикористання наданого авансу в термін до трьох місяців з вини виконавця, останній повертає сплачений аванс повністю (частково) та сплачує штраф у розмірі 10 % від суми авансу (невикористаної частини авансу), а за затримку повернення авансу виконавець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення за кожний день такого прострочення (п. 7.3.1. договору).

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за даним договором виконавець відшкодовує збитки замовнику у повному обсязі (п. 7.3.2. договору).

У разі затримки виконання робіт або виконання не в повному обсязі з вина виконавця, з порушенням встановлених термінів, заявлених замовником, виконавець повинен сплатити замовнику штраф в розмірі 10 % від суми договору (п. 7.3.3. договору ).

При цьому, п. 7.4. договору передбачено звільнення замовника від відповідальності за ненадходження коштів з джерел фінансування.

Пунктами 11.8.3., 11.8.4., 11.11.4. договору передбачено, у разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини виконавця, він у визначений замовником строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт. Якщо виявлені недоліки не можуть бути усунуті виконавцем, замовник має право відмовитись від прийняття таких робіт (об`єкта будівництва) або вимагати відповідного зниження договірної ціни чи компенсації збитків. У разі виявлення невідповідності виконаних робіт встановленим вимогам, замовник приймає рішення про усунення виконавцем допущених недоліків або про зупинення виконання робіт.

Крім того, згідно п. п. 11.13. та 11.15. договору замовник може (має право) призупинити виконання робіт виконавцем та/або розірвати договір в односторонньому порядку, з таких обставин:

- відсутність коштів для фінансування підрядних робіт;

- виявлення недоцільності інвестування коштів у роботи, визначені цим договором, в тому числі за обставин непереборної сили, прорахунків у проекті, іншого;

- відставання з вини виконавця у виконанні робіт більш як на один місяць;

- неодноразове порушення виконавцем будівельних норм і правил, вимог проектної документації.

Замовник може розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не закінчення робіт в повному обсязі в обумовлений договором строк. У такому разі замовник не відшкодовує учаснику будь-які збитки, понесені останнім у зв`язку із розірванням договору. Одностороння відмова від договору не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань. У разі односторонньої відмови замовника, він повинен повідомити про це виконавця. Договір припиняється на 10-й день з дня направлення рекомендованим листом за адресою вказаною в договорі повідомлення про це виконавцю.

За змістом ч. ч. 1, 2 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. ч. 6, 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір за змістом та своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Таким чином, двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу і водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу, якщо умовами договору передбачено здійснення передоплати, вона має бути здійснена в установленому порядку та розмірі.

Згідно зі статтею 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами договору підряду № 1-Б від 06.02.2019 року про закупівлю робіт за державні кошти «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 1-2 лікаря) по вул. Миру, 190, в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:2015-45200000-9 «Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва»)».

На виконання умов договору платіжним дорученням № 90 від 13.02.2019 позивачем на користь відповідача було перераховано 115299,00грн із призначення платежу: «аван.на в/р по об: Ам.заг.пр.сім.мед.(на 1-2л.) по вул. Мир,190в с.Гр, с.Н-С.р-н Чер.об.-буд»; дог№1-Б 06.02.19, рах№РФ-0000004 13.02.19; ПДВ 19216,50» (а.с. 98). Платіжним дорученням № 91 від 13.02.2019 позивачем на користь відповідача було перераховано 1037692,00грн із призначення платежу: «аванс на в/р по об:«Ам.заг.пр.сім.мед.(на 1-2л.) по вул. Мир,190в с.Гр, Н-Сі.р. Че.об.-буд»; дог№1-Б 06.02.19, рах№РФ-0000003 13.02.19; ПДВ 172948,67» (а.с. 100). Платіжним дорученням № 495 від 13.05.2019 позивачем на користь відповідача було перераховано 510956,86грн із зазначенням призначення платежу: «за в/р по об: «Ам.заг.пр.сім.мед.(на 1-2л) по вул. Мир,190в с.Гр.Н-Сі.р. Че.об.-буд»; дог№1-Б 06.02.19, дов.КБ-3№1 13.05.19; ПДВ 85159,48» (а.с. 102). Платіжним дорученням № 497 від 13.05.2019 позивачем на користь відповідача було перераховано 56773,10грн із зазначенням призначення платежу: «за в/р по об: «Ам.заг.пр.сім.мед.(на 1-2л) по вул. Мир,190в с.Гре.Н-С.р-н. Чер.об.-буд»; дог№1-Б 06.02.19, дов.КБ-3№1 13.05.19; ПДВ 9462,18» (а.с. 104). Всього позивачем перераховано на користь відповідача 1720720,96грн.

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № 1 від 13.05.2019 року форми КБ-3 за квітень 2019р. (а.с. 62) та акту № 1 від 13.05.2019 року приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за квітень 2019 року (а.с. 63-73), які підписані сторонами вартість виконаних відповідачем робіт склала 1720720,96грн.

Платіжним дорученням № 1285 від 22.08.2019 позивачем на користь відповідача було перераховано 582607,09грн із зазначенням призначення платежу: «за в/р по об: «Ам.заг.пр.сім.мед.(на 1-2л.) по вул. Мир,190в с.Гр,Н-Сі.р. Чер.об.-буд»; дог№1-Б 06.02.19, актКБ-2№2 22.08.19; ПДВ 97101,18» (а.с. 125). Платіжним дорученням № 1287 від 22.08.2019 позивачем на користь відповідача було перераховано 64734,12грн із зазначенням призначення платежу: «за в/р по об: «Ам.заг.пр.сім.мед.(на 1-2л.) по вул. Мир,190в с.Гре,Н-С.р-н. Чер.об.-буд»; дог№1-Б 06.02.19, актКБ-2№2 22.08.19; ПДВ 10789,02» (а.с. 127). Всього позивачем перераховано на користь відповідача 647341,21грн.

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № 2 від 22.08.2019 року форми КБ-3 за серпень 2019р. (а.с. 106) та акту № 2 від 22.08.2019 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2019 року (а.с. 107 - 114), які підписані сторонами вартість виконаних відповідачем робіт склала 647 341,21 грн.

У подальшому було з`ясовано, що ряд робіт, включених до акту № 2 від 22.08.2019р. приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень 2019 року, фактично не виконано по сьогоднішній день, про що свідчить довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 3 за грудень 2019р. форми КБ-3 (а.с. 129) та акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2019 року (а.с. 130 - 135) на суму 129475,18 гривень, які підписані відповідачем та позивачем 26.12.2019.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на адресу відповідача направив вимогу від 28.12.2019 № 11-17/5268 про повернення безпідставно одержаних коштів, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Саме суму 129475,18грн (вартість робіт на суму, які фактично не було виконано відповідачем) позивач просить стягнути з відповідача як безпідставно одержані/збережені грошові кошти згідно ст.1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3306,52 грн процентів за користування безпідставно одержаними/збереженими коштами за період з 27.12.2019 по 12.03.2020 (застосування облікової ставки НБУ в якості встановленого законом розміру процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами за ст. 536 та ст. 1214 Цивільного кодексу України ґрунтуються на аналогії закону).

Згідно із частиною другою статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 Цивільного кодексу України.

Сторони також мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). При цьому відповідно до частини другої статті 628 Цивільного кодексу України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Тому, зокрема, якщо одна сторона має сплатити іншій певну суму грошових коштів, але сторони досягли згоди про відстрочення сплати такої суми, то розмір процентів, що підлягає сплаті боржником за період, на який надана відстрочка, визначається за правилами статті 1048 Цивільного кодексу України.

Для застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України має бути відсутньою правова підстава для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мова йде про помилку, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України .

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами у справі, було укладено договір підряду від 06.02.2019 № 1-Б про закупівлю робіт за державні кошти «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 1-2 лікаря) по вул. Миру, 190, в с. Грем`яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:2015-45200000-9 «Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва»)», а кошти, які перерахував позивач Товариству з обмеженою відповідальністю БудАктивГруп, отримано останнім як оплату виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України. (Позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 22 січня 2013 року у справі № 5006/18/13/2012, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17).

Суд також зазначає, про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами за порушення грошового зобов`язання, оскільки вказані вимоги є додатковими до вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 129475,18грн.

Крім того, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України .

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позові відмовлено повністю, то відповідно до ст. ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 123, 129, 232, 233, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовлено повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Повне судове рішення складено 07.09.2020 після виходу з відпустки.

Суддя Н. Ю. Книш