ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 Справа № 917/1081/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи"

про стягнення 75952,91 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" про стягнення 75952,91 грн. згідно договору поставки № Чк/040/250419/ЗЗР від 25.04.2019р., у тому числі: 55894,44 грн. - основного боргу, 17149,60 грн. - пені, 1879,00 грн. - 3%річних, 1029,87грн. - інфляційних; а також 2102,00 грн. витрат на сплату судового збору та 11393,00 витрат на професійну правову допомогу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою від 07.07.2020р. було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.59-60). Ухвала від 07.07.2020р. була вручена відповідачу 17.07.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.41).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ Х Прикінцевих положень ГПК України доповнено пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 на усій території України. який продовжено до 22.06.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 та до 31.07.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500.

В Законі України від 18 червня 2020 року № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 731-IX) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року.

Отже, строк для подачі відзиву закінчився 07.08.2020.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися. Клопотання про поновлення цього строку відповідачем суду не подано.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020р. даний позов було передано на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.31).

Ухвалою суду від 07.07.2020 року відкрито провадження у справі № 917/1081/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 16.07.2020р. (а.с.41 - 43).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст.252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" (відповідачем) укладено договір поставки № Чк/040/250419/ЗЗР від 25.04.2019р (далі-Договір; а.с.14-19).

Згідно з п.1.1 вказаного Договору за цим договором позивач, як постачальник, поставляє та передає на умовах 100% передоплати у власність відповідачу (покупцеві) продукцію надалі - товар, а покупець зобов`язується прийняти товар у власність та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.1.2 Договору загальна кількість та найменування товару, ціна одиниці товару, його співвідношення (асортимент), строк, порядок поставки та оплати. визначаються в договорі та додатках та або додаткових угодах та/або специфікаціях до договору, які є невід 'ємними частинами даного договору.

Згідно з п. 2.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від обов`язку виконати свої договірні зобов`язання, які виникли та мали місце під час дії даного договору.

Відповідно до 2.6 Договору датою поставки товару вважається дата видаткової накладної постачальника або дата товаротранспортної накладної за умови поставки автомобільним транспортом постачальника, у випадку самовивозу товару покупцем зі складу постачальника власним транспортом - дата видаткової накладної постачальника.

Згідно з п. 3.3 Договору датою поставки, переходу права власності на товар і всіх звичайних ризиків щодо товару, включаючи ризик випадкової загибелі, псування, пошкодження, втрати товару вважається дата фактичної передачі покутню вивантаженого в місці поставки товару - дата підписання покупцем відповідної видаткової накладної.

Згідно з п. 4.3 Договору ціна (вартість) товару, визначається за взаємною згодою сторонами та вказується у додатках до цього договору.

Згідно з п.4.4 Договору ціна (вартість) товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в договорі та додатках до даного договору, що є невід 'ємною частиною цього договору.

В Додатковій угоді (специфікації) № 1 від 25.04.2019р. сторони узгодили вид товару, що постачається, загальну вартість товару - 11336,40 грн., строк оплати - до 25.04.2019р. (а.с.20).

В додатковій угоді (специфікації) № 2 від 15.05.2019р. сторони узгодили вид товару, що постачається, загальну вартість товару - 44558,04 грн., строк оплати - до 17.05.2019р. (а.с.21).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 55894,44 грн., що підтверджується видатковими накладними від 25.04.2019 р. № 1275 на суму 11336,40 грн., від 17.05.2019 р. № 1848 на суму 44558,04 грн. Зазначені накладні двостороннє підписані сторонами, посвідчені печатками, містять посилання на договір № Чк/040/250419/ЗЗР від 25.04.2019р. (а.с.22-23).

Відповідач факт отримання товару суду не заперечив.

Посилаючись на те, що відповідач вказаний товар не оплатив, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення договірних зобов`язань відповідач отриманий товар загальною вартістю 55894,44 грн. позивачу не оплатив.

Відповідно до ст.ст.13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Подані суду договір та інші первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 55894,44 грн. основного боргу підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення 17149,60 грн. пені, у тому числі: 3651,56 грн. пені, нарахованої за період 26.04.2019-24.06.2020 на борг за видатковою накладною від 25.04.2019 р. № 1275 та 13498,04 грн. пені нарахованої за період 16.05.2019-24.06.2020 на борг за видатковою накладною від 17.05.2019 р. № 1848 (а.с.4, 6).

Згідно з п.8.1 Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та/або чинним законодавством України.

Згідно з п.8.3 Договору у випадку здійснення оплати покупцем пізніше строків, встановлених цим Договором та/або додатками до нього, постачальник має право перерахувати вартість товару згідно регламенту зазначеному у п.4.6 даного договору на день оплати покупцем рахунку, затримати поставку товару, або відмовитись від виконання своїх зобов`язань з поставки товару та повернути покупцеві раніше сплачені ним гроші, за вирахуванням усіх витрат постачальника, пов`язаних з таким поверненням.

За ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Посилання позивача, як на підставу вимог про стягнення пені на ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" судом відхиляються, з таких мотивів.

В ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" вказано, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" не встановлюють розмір пені, а лише обмежують її розмір, встановлений за згодою сторін.

За відсутності відповідної угоди сторін вказаний Закон не є самостійною підставою для нарахування та визначення розміру пені.

Щодо спірних правовідносин законом розмір пені не встановлено, отже необхідною умовою її нарахування та стягнення є визначення підстав сплати та розміру пені в договорі, укладеному між сторонами.

В договорі поставки № Чк/040/250419/ЗЗР від 25.04.2019р. сторони не передбачили відповідальності покупця за неоплату (несвоєчасну оплату) одержаного товару у вигляді сплати пені.

Отже, підстави для нарахування пені відсутні. Тому позовні вимоги про стягнення 17149,60 грн. пені судом відхилються.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На цій підставі позивач заявив вимоги про стягнення 1879,00 грн. - 3% річних, у тому числі: 396,00 грн. - 3% річних за період 26.04.2019 - 24.06.2020р. на борг за видатковою накладною від 25.04.2019 р. № 1275, 1483,00 грн. - 3% річних за період 16.05.2019 - 24.06.2020р. на борг за видатковою накладною від 17.05.2019 р. № 1848.

Також, позивач заявив вимоги про стягнення 1029,87 грн. інфляційних, у тому числі: 273,21 грн. - інфляційних за період травень 2019р. - червень 2020р. на борг за видатковою накладною від 25.04.2019 р. № 1275, та 756,66 грн. інфляційних за період червень 2019 - червень 2020р. на борг за видатковою накладною від 17.05.2019 р. № 1848.

Після перевірки правильності розрахунку судом встановлено, що заявлені до стягнення суми 3% річних та інфляційних не перевищують розрахункову суму. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 2102,00 грн. та 11393,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 10724 від 22.06.2020р. (а.с.12).Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 23.06.2020 р. (а.с.32).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судові витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надані такі докази:

- ордер серія КВ №464630 від 25.05.2020р. на надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" адвокатом Писаренко М. О. у Господарському суді Полтавської області (а.с. 13);

- договір № 001/18-SLS від 01.02.2018 р. про надання юридичних послуг, укладений між позивачем (клієнтом) та адвокатським бюро «Максима Писаренко» (а.с.24);

- додаток № 3 до Договору № 001/18-SLS від 01.02.2018 р. замовлення про надання юридично - послуг (судове стягнення заборгованості), в якому сторони визначили загальну вартість послуг у розмірі 11393,00 грн. на професійну правничу допомогу у справі зі стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" 75952,91 грн. (а.с.27);

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Писаренком М. О., загальна вартість узгоджений послуг становить 11393,00 грн. (а.с.29);

- виписку банку про сплату позивачем адвокатському бюро «Максима Писаренко» 11393,00 грн. за адвокатські послуги (а.с.28).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 11393,00 грн.

Отже, заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу, підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" (вул. Великотирнівська, буд.51, м.Карлівка, Карлівський район, Полтавська область, 3950, ідентифікаційний код 37845209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" (вул. Метрологічна, буд.14Б, м.Київ, 03143; ідентифікаційний код 41622215) 55894грн. 44 коп. основного боргу, 1879грн. 00 коп. - 3 % річних, 1029грн. 87 коп. інфляційних, 1618грн. 54 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору, 8772грн. 61 коп. - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 08.09.2020.

Суддя Т. М. Безрук