РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2020Справа № 910/9406/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8, )

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» (03680, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 86-Н, )

про стягнення 81 440,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЗДОРОВО" про стягнення 81 440,25 грн відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв`язку з ДТП, яка сталась 29.07.2017 з вини страхувальника відповідача за полісом АК3977822.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.07.2020 відкрив провадження у справі № 910/9406/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надав строк для реалізації процесуальних прав.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, ухвалу суду від 06.07.2020 було надіслано відповідачу на адресу згідно відомостей з ЄДРПОУ: 03680, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 86-Н, та повернено до суду із зазначенням причини повернення «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення». Заяву про зміну місцезнаходження відповідача до суду не подано.

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Жодних пояснень, клопотань від позивача та відповідача, у т.ч. щодо неможливості реалізації процесуальних прав через запровадження карантину, продовження процесуальних строків, до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.08.2016 між позивачем - ПАТ з іноземними інвестиціями «Колоннейд Україна» (найменування якого змінено на ПАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна») (страховик за договором) та ОСОБА_1 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування автотранспорту № CAS0033256, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 на строк з 06.08.2016 по 05.08.2017 включно.

29.07.2017 у м.Києві по вул.Юрія Шумського, буд. 1Б, кв.27 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota Venza», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який не переконався, що це не створить небезпеки іншим учасникам руху чи перешкоди, що призвело до зіткнення з автомобілем «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 30.08.2017 у справі № 753/14667/17 водія автомобіля «Toyota Venza», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Актами технічного огляду колісного транспортного засобу (КТЗ) від 07.09.2017 та від 10.08.2017 (додатковий) визначено перелік деталей та характер пошкоджень автомобіля «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу ТОВ «ІТС Моторс» №114-08-17 від 03.08.2017, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу склала 92 771,00 грн.

Згідно рахунку-фактури ТОВ «АВТ Баварія Київ» № А-103130 від 07.09.2017 узгоджена вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 становила 85 889,58 грн.

Згідно актів виконаних робіт ТОВ «АВТ Баварія Київ» № 294602 від 07.09.2017 (закінчено роботи 18.09.2017), вартість деталей та робіт по відновленню транспортного засобу визначено на суму 80 102,60 грн.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на підставі страхового акту № від 12.09.2017 по рахунку № А-103130 від 07.09.2017 за заявою страхувальника платіжним дорученням № 000051939 здійснив оплату на користь ТОВ «АВТ Баварія Київ» страхового відшкодування у сумі 81 440,25 грн.

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 259765 від 08.09.2017 станом на час ДТП 29.07.2017 цивільна правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Venza», державний номер НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «Здорово» (відповідачем) на підставі полісу АК/3977822.

13.11.2019 ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» (за дорученням позивача на підставі договору доручення від 31.12.2018) звернувся до відповідача із регресною вимогою за вих.№ R/L про виплату відшкодування по ДТП у сумі 81 440,25 грн. З наданих документів вбачається, що поштове відправлення за № 555 повернено із зазначенням причини невручення «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язок щодо поштового відправлення».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що оскільки вимоги про стягнення відшкодування по ДТП 29.07.2017, винною особою в якій за пошкодження автомобіля страхувальника позивача є страхувальник відповідача за полісом №АК/3977822 у добровільному порядку задоволені не були, позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та просить стягнути з відповідача 81 440,25 грн відшкодування.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

При цьому, у постанові від 02.04.2018 у справі № 910/32720/15 Верховний Суд зазначив, що вказівка "у межах витрат", означає, що загальна сума вимоги, яка заявлена страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, не може перевищувати суму, яка ним реально сплачена.

Вказівка про те, що до такого страховика переходить право вимоги саме яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а не право вимоги саме в розмірі виплаченого страхового відшкодування, служить засобом убезпечення особи, до якої пред`являється вимога, від включення страховиком та страхувальником за договором добровільного майнового страхування до такої вимоги зайвих, необґрунтованих та завищених витрат.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми п. 22.1 ст. 22 та ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові у справі № 910/22886/16 від 01.02.2018.

Суд вважає, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 №142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2015, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п. 7.38 Методики.

Відповідно до рахунок-фактури № А-103130 від 07.09.2017, складеного ТОВ «АТВ Баварія Київ», вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW 318 D», державний номер НОМЕР_1 , складає 85889,58 грн.

При цьому, слід враховувати, що Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 відзначив, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Водночас, як вбачається з Акту виконаних робіт ТОВ «АВТ Баварія Київ» № 294682 від 07.09.2017, вартість відновлювальних робіт склала 81 440,25 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 12.09.2017 позивач здійснив виплату відшкодування у сумі 81 440,25 грн (враховуючи, що виплата здійснена до закриття акту 18.09.2017), у зв`язку із чим поніс фактично витрати у вказаному розмірі.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник (потерпілий) мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто у сумі 81 440,25 грн.

Докази здійснення відповідачем відшкодування по ДТП 29.07.2017 у сумі 81 440,25 грн, у т.ч. на вимогу позивача, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач письмового відзиву та свого спростування суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО» (03680, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 86-Н, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8, ) 81 440 (вісімдесят одну тисячу чотириста сорок) грн. 25 коп відшкодування, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак