РІШЕННЯ

Іменем України

03 вересня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/278/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Першого заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури

вул. Шевченка,1, м. Чернігів, 14000,

в інтересах держави в особі

позивача: Чернігівської міської ради

вул.Магістратська, 7, м.Чернігів, 14000,

до відповідача: Акціонерного товариства "Чернігівобленерго",

вул.Гонча, 40, м. Чернігів, 14000,

третя особа на стороні позивача без самостійних вимог:

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області,

вул.Малясова, 12, м. Чернігів, 14017,

предмет спору: про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев

Учасники справи не викликались

01.04.2020 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Чернігівської міської ради до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Державна екологічна інспекція у Чернігівській області про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев в розмірі 8252,00 грн.

Заявлену до стягнення суму шкоди позивач на підставі ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 4 ч. 1 ст. 691 Бюджетного кодексу України просить розподілити наступним чином: 2475,60 до спеціального фонду Державного бюджету України, 1650,40 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету, 4126,00 грн до фонду охорони навколишнього природного середовища Чернігівської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Чернігівською місцевою прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що підприємством ВП «Чернігівські міські електричні мережі Акціонерного товариства «Чернігівобленерго», в порушення вимог ст. ст. 10, 25, 26, 40 Закону України «Про рослинний світ», розділу 7 п. 1, розділу 9 п. 9.1.11.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України № 105 від 10.04.2016, під час проведення робіт по обрізці гілок дерев біля ліній електропередач по вул. Дніпровська - Зеньковецька у м. Чернігові пошкоджено 4 ростучих молодих дерева до ступеня припинення росту (шовковиця, в`яз, два ясеня) шляхом обрізки-бокових гілок із механічним пошкодженням крони деревини понад 30 відсотків периметра стовбурів та обломом (обрізом) вершини дерев понад Ѕ її довжини; незаконно зрубано 4 ростучих дерева (шовковицю, акацію, два ясеня); пошкоджено одне дерево породи дуб до ступеня припинення росту шляхом механічного пошкодження деревини стовбура понад 30 відсотків його периметра (обрізка бокових гілок у самої крони дерева). Після пошкодження дерев роботи по зашпаровуванню ран дерев садовою замазкою або олійною фарбою AT «Чернігівобленерго» не проводилися.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області; постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено процесуальні строки сторонам для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.04.2020 року зупинено провадження у справі №927/278/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №912/2385/18.

23.04.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з заявленим позовом, оскільки вважає, що у позивача немає правових підстав на звернення з таким позовом до суду. На думку відповідача, прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

Відповідач заперечує проти доводів викладених в позовній заяві та зазначає, що роботи з розчищення траси ПЛ 0,4 кВ ТП-114 Дніпровська виконувалися персоналом Чернігівських міських електричних мереж AT «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» згідно план-графіку, який погоджений Державною інспекцією з енергетичного нагляду України та затверджений Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, та направлені на забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму, збереження насамперед здоров`я та життя людей, а також на запобігання аварійним ситуаціям в електричних мережах.

Відповідно до приписів п.п. 2, 6 Постанови Кабінету Міністрів від 01.08.2006 року №1045 «Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах», видалення зелених насаджень здійснюється у разі, проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній мережі і сплата відновної вартості зелених насаджень в цьому випадку не проводиться.

Таким чином, підстави для притягнення відповідача до відповідальності відсутні.

05.05.2020 прокурором подано відповідь на відзив в якій він виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. Так, прокурор наголошує на тому, що він може заявити позов в інтересах держави, тобто в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган державної влади або місцевого самоврядування, покликаний захищати ці інтереси.

Також прокурор зазначає, що згідно акту перевірки № 52/12 від 12.08.2019, складеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, працівниками ВП «Чернігівські міські електричні мережі Акціонерного товариства «Чернігівобленерго», в порушення вимог ст. ст. 10, 25, 26, 40 Закону України «Про рослинний світ», розділу 7 п. 1, розділу 9 п. 9.1.11.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГ України № 105 від 10.04.2016, під час проведення робіт по обрізці гілок дерев біля ліній електропередач по вул. Дніпровська - Зеньковецька у м. Чернігові пошкоджено 4 ростучих молодих дерева до ступеня припинення росту (шовковиця, в`яз, два ясеня) шляхом обрізки бокових гілок із механічним пошкодженням крони деревини понад 30 відсотків периметра стовбурів та обломом (обрізом) вершини дерев понад Ѕ її довжини; незаконно зрубано 4 ростучих дерева (шовковицю, акацію, два ясеня); пошкоджено 1 дерево породи дуб до ступеня припинення росту шляхом механічного пошкодження деревини стовбура понад 30 відсотків його периметра (обрізка бокових гілок у самої крони дерева). Після пошкодження дерев роботи по зашпаровуванню ран дерев садовою замазкою або олійною фарбою АТ «Чернігівобленерго» не проводилися.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.07.2020 рокуу зв`язку з прийняттям Великою Палатою Верховного Суду від 26.05.2020 року постанови у справі №912/2385/18 та встановленням висновоку щодо представництва прокурором інтересів держави, провадження у даній справі було поновлено.

Відповідно до ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" виклав позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи наявність підстав для звернення з даним позовом в інтересах держави в особі позивача, прокурор вказував на те, що наявність підстав для звернення до суду із позовами про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля у органів місцевого самоврядування передбачена п. «б» ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідно до якого місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні та делеговані повноваження, серед яких в тому числі здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використання і охорона земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворення лісів тощо.

Порушення у сфері охорони рослинного світу спричиняють шкоду інтересам держави внаслідок вилучення певних видів біоресурсів з їх природного середовища та необхідності фінансування державою заходів щодо їх відновлення. Крім того, невідшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, завдає шкоду економічним інтересам держави.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід врахувати приписи ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимоги п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 7 ч. 2 ст. 69, ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Водночас, Чернігівська міська рада за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту не вживає належних заходів щодо стягнення шкоди, завданої пошкодженням та незаконною рубкою дерев для усунення порушень інтересів держави та поновлення її прав.

Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було вжито достатніх та належних заходів щодо стягнення з відповідачів відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев в розмірі 8252,00 грн, оскільки відповідний позов до суду пред`явлено не було, внаслідок чого державні інтереси залишаються незахищеними.

Як вбачається з матеріалів справи, листом (вх. № №572219 від 27.12.2019), наданим на звернення Чернігівської місцевої прокуратури від 24.12.2019 № 63-4009 вих-19, Чернігівська міська рада повідомила прокурора про відсутність можливості на звернення до суду з позовом, у зв`язку з відсутністю укладених договорів на представництво інтересів Чернігівської міської ради адвокатами та відсутністю коштів на сплату судового збору. Посилаючись на відсутність можливості, Чернігівська міська рада повідомляє, що відповідний позов про стягнення з Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев, до суду не подавався.

У відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Чернігівською місцевою прокуратурою листом № 66-4368вих20 від 15.03.2020 року попередньо повідомлено Чернігівську міську раду про здійснення представництва її інтересів у суді щодо стягнення збитків із Акціонерного товариства «Чернігівобленерго».

Слід зазначити, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і в адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, поведінка органів, через які діє держава в цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави в цивільних (господарських) або адміністративних відносинах. При цьому відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, як у цивільних (господарських), так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах.

Державу в судовому процесі, зокрема як позивача, може представляти орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд доходить висновку, що Чернігівська міська рада наділена правом звернення до суду з позовом щодо про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев.

Невжиття компетентним органом - Чернігівською міською радою заходів щодо стягнення з відповідача відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням та незаконною рубкою дерев, свідчить про бездіяльність цього органу, а листування прокурора з Чернігівською міською радою свідчить про належні дії прокурора щодо надання можливості останній самостійно захищати інтереси держави, у тому числі у суді, протягом розумного строку, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Несплата відповідачем нарахованої йому суми відшкодування призводить до ненадходження коштів до Державного бюджету України, що порушує інтереси держави.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із цим позовом.

Як свідчасть матеріали справи, 12.08.2019 року Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області проведено рейдову перевірку по контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства за результатами якої складено акт № 52/12 , та проведено заміри діаметрів пнів зрубаних дерев 5-ти метровою мірною стрічкою, які відображено у відомості пнів від 12.08.2019.

За вказаним фактом державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Сподаренком А.П. 12.08.2019 , складено відносно майстра дільниці повітряних ліній цеху ВП ЧМЕМ і Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» ОСОБА_1 протокол № 001411 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП.

Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Сподаренка А.П. № 87/12 від 14.08.2019, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Штраф сплачено ОСОБА_1 згідно квитанції від 20.08.2019.

Відповідно до розрахунку, складеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Сподаренком А.П., згідно постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів», загальна сума розміру шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження та незаконної рубки дерев становить 8252,00 грн.

Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області 22.08.2019 винесено припис AT «Чернігівобленерго» про забезпечення зашпаровування ран пошкоджених дерев, недопущення в подальшому механічного пошкодження дерев при обрізці гілок.

07.10.2019 року Державна екологічна інспекція у Чернігівській області звернулась да відповідача з претензією № 15-14/2672 про відшкодування шкоди у сумі 8252,00 грн. Дана претензія була заперечена відповідачем.

Вищезгадані дії та рішення відповідачем не оскаржувались, проте відповідач в добровільному порядку заподіяну шкоду не відшкодував, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев внаслідок порушення норм у сфері охорони рослинного світу.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про рослинний світ" порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну,

адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України.

Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 7 ч. 2 ст. 69, ст. 69-1 Бюджетного кодексу України визначено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь - яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Особливості застосування цивільно правової відповідальності за заподіяну шкоду можуть бути передбачені спеціальними законами, які регулюють питання охорони певного виду такого середовища.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях або бездіяльності (діях або бездіяльності його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

В даному випадку, факт пошкодження дерев до ступеня припинення росту, вирубку ростучих дерев, підтверджено складеним за наслідками перевірки Актом № 52/12 від 12.08.2019 року. Даний акт нагляду (контролю) є чинним на час вирішення спору, відповідачем відомості, зазначені в акті та матеріалах перевірки, в установленому порядку належними і допустимими доказами не спростовані.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази оскарження вищезазначеного акту перевірки у встановленому законом порядку, а відтак, на час вирішення спору він є чинним, відомості, зазначені в акті, відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, контррозрахунок розміру шкоди відповідачем не подано.

Правильність нарахування збитків в загальному розмірі 8252,00 грн. судом перевірено.

Звернувшись до суду з даним позовом, прокурор просить стягнути з відповідача суму 8252,00 грн на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням та незаконною рубкою дерев. Доказів відшкодування вказаної суми відповідачем суду не подано, з огляду на зазначене завдана шкода підлягає стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі 8252,00 грн.

Крім того, вина заподіювача шкоди презюмується, тобто, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача, навпаки, відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини, або ж у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідачем не спростовано факту завдання шкоди.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку щодо наявності факту порушення відповідачем законодавства про охорону рослинного світу.

Аргументи відповідача, викладені у письмовому відзиві на позов та запереченнях не заслуговують на увагу, оскільки в установленому порядку не підтверджені належними і допустимими доказами, а також спростовуються вищенаведеним.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені допустимими доказами, тому доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (код ЄРДПОУ 22815333; вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000) на користь Чернігівської міської ради (код ЄРДПОУ 34339125 р/р 5002, одержувач платежу УК ум. Чернігові/м.Чернігів/24062100, ЄДРПОУ одержувача 38054398, МФО 899998; вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000) 8252,00 грн на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням та незаконною рубкою дерев, шляхом перерахування коштів одержувачам: 2475,60 грн до спеціального фонду Державного бюджету України; 1650,40 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 4126,00 грн на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Чернігівської міської ради.

3. Стягнути із Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (код ЄРДПОУ 22815333; вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000) на користь прокуратури Чернігівської області (; рахунок 6008, банк - Державна казначейська служба України м. Київ МФО 820172, одержувач - прокуратура Чернігівської області) 2102,00 грн судового збору.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 03 вересня 2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/