ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

27.08.2020 м. Дніпро Справа № 908/3338/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.,

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на постанову господарського суду Запорізької області від 05.05.2020р. (суддя Юлдашев О.О.) у справі № 908/3338/19

про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг, (вул. Степова, 10-Б, офіс 3, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, 71630)

Кредитори: 1/ Товариство з обмеженою відповідальністю Терра Груп ЛТД (вул. Каунаська, 13А, к.3, м. Київ, 02160)

2/ Головне управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107)

ліквідатор Сиротенко О.О.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Запорізької області від 05.05.2020р. у справі № 908/3338/19:

- припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Степова, 10-Б, офіс 3; код в ЄДР 41229391);

- припинено повноваження розпорядника майна боржника Сиротенка О.О.;

- визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг (71630, Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Степова, 10-Б, офіс 3; код в ЄДР 41229391) - банкрутом;

- відкрито ліквідаційну процедуру;

- ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг призначено арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 (свідоцтво Міністерства Юстиції України № 520 від 28.03.2013р., адреса: Андріївський узвіз, 38, офіс 1, м. Київ, 04070).

Зазначена постанова обґрунтована посиланням на те, що за наслідками дослідження матеріалів справи судом встановлено факт неоплатності боржника, як того вимагає ст. 205 Господарського кодексу України. Жодних доказів можливості відновлення платоспроможності боржника суду не надано.

Не погодившись із зазначеною постановою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Головне управління ДПС у м. Києві, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову господарського суду Запорізької області від 05.05.2020р. у справі № 908/3338/19 та закрити провадження у справі.

Скаржник вважає, що відсутні підстави для визнання Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг банкрутом, а постанова суду не містить всіх допустимих доказів, тому неможливо встановити реальний стан боржника та його платоспроможності.

На думку апелянта, судом першої інстанції належним чином не було проведено аналізу активів та пасивів боржника та належним чином не з`ясовано питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів, оскільки визнаючи боржника банкрутом, суд у будь-якому випадку має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів.

Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає про наявність у боржника дебіторської заборгованості у розмірі 55 768 623,30 грн., стягнутої за рішенням суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг, тому висновки щодо надкритичної неплатоспроможності передчасні та спростовуються наведеними фактами. За доводами апелянта, інвентаризація майна боржника була проведена керівником одноособово, без створення інвентаризаційної комісії та без участі матеріально відповідальної особи, тобто, інвентаризація майна боржника проводилась неналежним чином.

Враховуючи наведене, на думку апелянта суд першої інстанції необґрунтовано зробив висновок про неплатоспроможність боржника, визнав його банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру з огляду на відсутність обов`язкових передумов та ознак, за яких порушується та здійснюється провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на постанову господарського суду Запорізької області від 05.05.2020р. у справі № 908/3338/19; повідомлено учасників справи, що у зв`язку із встановленням на період дії карантинних заходів в Україні тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання постанови Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), враховуючи Рекомендації Ради суддів України, викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, відтерміновано розгляд судових справ на період дії карантину, про дату та час судового засідання з розгляду справи учасників буде повідомлено ухвалою суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2020р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 27.08.2020р. о 10:00 год.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову законною та обгрунтованою, прийняту з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, та зазначає, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблені обгрунтовані висновки про наявність ознак, які свідчать про стійку фінансову неплатоспроможність боржника, у зв`язку з чим суд дійшов до правильних висновків щодо доцільності визнання ТОВ Локо Трейдінг банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Крім того, ліквідатор також звертає увагу на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Локо Трейдінг» 20.11.2019 року змінило свою юридичну адресу та новим місцезнаходженням якого є Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул. Степова, буд. 10-Б, офіс 3, що підтверджується Рішенням Єдиного (одноосібного) Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Локо Трейдінг» №1 від 20.11.2019 року, Випискою з Єдиного державного реестру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.11.2019 року та описом документів, що надаються юридичною особою державному реестратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів» від 20.11.2019 року. Відповідно до «Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженому Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, зняття з обліку (за основним місцем обліку) за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання) здійснюється автоматично одночасно із взяттям на облік (за основним місцем обліку) за новим місцезнаходженням (місцем проживання), а облікова справа Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг мала бути передана Головному управлінню ДПС у Запорізькій області, саме яке і є належним органом податкового контролю за справлянням податків та зборів боржником. Згідно затвердженому судом реєстру вимог кредиторів кредиторами Боржника (сторонами) у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг є Товариство з обмеженою відповідальністю «Терра Груп ЛТД» та Головне управління ДПС у Запорізькій області. Головне управління ДПС у м. Києві не є стороною у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Локо Трейдінг», не є належним органом податкового контролю боржника та не володіє відповідними процесуальними правами, передбаченими законом.

Головне управління ДПС у Запорізькій області у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг у даній справі у розмірі 15 607,00 грн. по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачені в повному обсязі, тому підставі для підтримання вимог апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві відсутні та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Апелянт та інші учасники справи наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

З`ясовуючи процесуальний статус особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Процесуальна діяльність суду щодо здійснення правосуддя має чітко визначені в законі мету, завдання і коло учасників - носіїв процесуальних прав і обов`язків. Реалізація своїх процесуальних прав обумовлена виключно процесуальним статусом учасника (позивач, відповідач, третя особа, а у справах про банкрутство - боржник, кредитор, інші учасники у справі).

Приписами статті 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена на належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи.

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства №2597-VIII від 18.10.2018, який вступив в дію 21.10.2019, визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2343-XII з наступними змінами; постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" від 14.05.1992 №2344-XII.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Визначений в ч.3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, перелік судових рішень, що підлягають самостійному апеляційному оскарженню, є вичерпним.

Відтак, Кодексом України з процедур банкрутства передбачено можливість оскарження в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом.

Особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в силу частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 255 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, необхідною підставою власне їх процесуальної участі у справі як учасника є виключно порушення прав, обов`язків або інтересів судовим рішенням, яке вони оскаржують. За такої умови вони розглядаються не як потенційний, а як реальний учасник провадження у відповідному статусі залежно від характеру порушеного права.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство виносяться судові рішення у формі ухвал та постанов, їх оскарження відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. В силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Отже, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу конкурсного кредитора з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов`язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення та доведення порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням (постанова Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 24-7/210-05-8241).

Головне управління ДПС у м. Києві не визнавалося господарським судом кредитором у справі, отже останнє не є учасником справи та не має права на оскарження процесуальних рішень у справі як учасник провадження.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення Європейського суду з прав людини від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини").

Таким чином, в даному конкретному випадку, право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції мають учасники справи про банкрутство, а також інші, окрім кредиторів, юридичні особи, а також державні та інші органи, в тому числі й контролюючі органи, які не є учасниками справи, але судове рішення, що оскаржується, безпосередньо вирішує питання про їх права та обов`язки.

Пунктом 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (підпункт 19-1.1.1 пункту 19-1.1 цієї статті); звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством (підпункт 19-1.1.45 пункту 19-1.1 цієї статті).

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України).

За змістом наведених норм контролюючим органам державою делеговано повноваження контролю і справляння податків із суб`єктів підприємницької діяльності; функції контролю здійснюються шляхом проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, у разі якщо розпочато процедуру припинення юридичної особи чи порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків.

Пунктом 10.13 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (далі - Порядок) передбачено, що у разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду:

1) у такому випадку одночасно із зняттям з обліку юридичної особи (крім юридичних осіб, які включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій) або фізичної особи - підприємця за основним місцем обліку здійснюється взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку згідно із розділом VII цього Порядку без подання заяви платником податків та з урахуванням особливостей, визначених пунктами 10.14 - 10.21 цього розділу;

2) до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Відповідно до пункту 10.14. Порядку, якщо після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням продовжуються процедури адміністрування податків і зборів, визначені Податковим кодексом України, платник податків продовжує перебувати на обліку в такому контролюючому органі за неосновним місцем обліку до завершення процедур такого адміністрування.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ Локо Трейдінг попередньо було зареєстровано у м. Києві та перебувало на обліку у Головному управлінні ДПС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі (Деснянський район м. Києва) (дата взяття на облік - 23.03.2017) згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 04.12.2019 року.

Після проведення державним реєстратором реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи" у зв`язку із зміною місцезнаходження ТОВ Локо Трейдінг було знято з обліку у Головному управлінні ДПС у м. Києві та взято на облік як платника податків у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області.

На час подання апеляційної скарги боржник ТОВ Локо Трейдінг перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, яким пред`явлено грошові вимоги до ТОВ Локо Трейдінг, які визнані ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2020р.

Головним управлінням ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі не наведено обставин щодо наявності права на оскарження постанови, зокрема продовження процедур адміністрування податків і зборів як це передбачено п. 10.14 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом №1588 від 09.12.2011 року.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Головним управлінням ДПС у м. Києві не було доведено того факту, що прийнятим судовим актом - постановою про визнання товариства з обмеженою відповідальністю Локо Трейдінг банкрутом було вирішено питання про права та обов`язки вказаного державного органу.

Таким чином, Головне управління ДПС у місті Києві не набуло процесуального права заперечувати судові рішення у справі про банкрутство ТОВ Локо Трейдінг, у тому числі і право на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову місцевого господарського суду про визнання боржника банкрутом в порядку статті 254 ГПК України як особа, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційне провадження має бути закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 232, 234, 235, пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на постанову господарського суду Запорізької області від 05.05.2020р. у справі № 908/3338/19 - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 01.09.2020р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз