РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2020Справа №910/4243/20

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 121 243,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 121 243,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" посилається на те, що внаслідок незабезпеченого Акціонерним товариством "Українська залізниця" збереження вантажу під час перевезення утворилась недостача, про що складено комерційні акти №492006/195 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №63005615; №492006/196 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №52277365; №492006/200 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №56969413; №492006/201 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №59676379; №492006/202 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №56816911; №492006/203 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №63991608; №492006/204 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №53560553; №492006/205 від 14.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №60364908; №492006/201/180 від 16.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №53169587; №492006/207/187 від 18.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №53420469; №492006/208/188 від 18.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №56424278; №492006/223/189 від 17.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №56291636; №492006/224/190 від 17.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №64238041; №492006/238/193 від 19.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №56956501; №492006/239/194 від 19.10.2019, про недостачу вантажу в вагоні №63871016; та №492006/245/200 від 20.10.2019 про недостачу вантажу в вагоні №56614621.

Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача у загальному розмірі становить 121 243,98 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2020 відкрито провадження у справі №910/4243/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

15.05.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що позивач порушив приписи ст. 173 Господарського кодексу України, об`єднавши в одній позовній заяві вимоги за дванадцятьма накладними, а отже позовна заява має бути повернена позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідач вказує на те, що згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 норма природної втрати для вантажів у вологому стані складає 2%, а тому, оскільки у всіх накладних зазначено вологість вантажу - не менше 8%, то позивач невірно використав показник норми природної втрати вантажів у розмірі 1%, що призвело до завищення позовних вимог.

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач порушив приписи ст. 173 Господарського кодексу України суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд зазначає, що позивачем поєднано в одній позовні заяві однорідні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення і поданими доказами, що було досліджено на стадії прийняття позовної заяви до розгляду.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений судом у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, а тому суд вважає за можливе розглянути справу №910/4243/20 по суті за наявними в ній документами.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

28.12.2017 між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" (виконавець) укладено Договір №608-ПУ-ПТП (надалі - Договір), відповідно до якого замовник зобов`язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов`язані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та/або специфікацією.

Згідно п. 10.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 20.12.2018) датою закінчення строку дії Договору є 31.12.2019.

В рамках Договору у жовтні 2019 року відповідачем було здійснено перевезення вантажу - вугілля кам`яне на станцію "Світлодарське" Донецької залізниці вантажоодержувачу - Публічне акціонерне товариство "Центренерго" за залізничними накладними:

- №52008885 від 11.10.2019 (у вагоні №63005615 кількістю 70 000 кг);

- №52008901 від 11.10.2019 (у вагоні №52277365 кількістю 69 000 кг);

- №52015799 від 12.10.2019 (у вагоні №56969413 кількістю 69 000 кг, у вагоні №59676379 кількістю 70 000 кг);

- №52015856 від 12.10.2019 (у вагоні №56816911 кількістю 69 000 кг, у вагоні №63991608 кількістю 70 000 кг);

- №52015823 від 12.10.2019 (у вагоні №53560553 кількістю 69 000 кг);

- №52015815 від 12.10.2019 (у вагоні №60364908 кількістю 70 000 кг);

- №52022456 від 12.10.2019 (у вагоні №53169587 кількістю 69 500 кг);

- №52056124 від 15.10.2019 (у вагоні №53420469 кількістю 69 500 кг, у вагоні №56424278 кількістю 68 500 кг);

- №52073285 від 16.10.2019 (у вагоні №56291636 кількістю 69 500 кг);

- №52073293 від 16.10.2019 (у вагоні №64238041 кількістю 70 000 кг);

- №52098258 від 17.10.2019 (у вагоні №56956501 кількістю 69 000 кг);

- №52080975 від 16.10.2019 (у вагоні №63871016 кількістю 70 000 кг, у вагоні №56614621 кількістю 68 500 кг).

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що відповідач зобов`язаний відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" суму збитків, понесених останнім в результаті виникнення недостачі вантажу у загальному розмірі 121 243,98 грн.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Залізничні накладні №№52008885, 52008901, 52015799, 52015856, 52015823, 52015815, 52022456, 52056124, 52073285, 52073293, 52098258, 52080975 є належною підставою, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою складені залізничні накладні є договорами перевезення, які підпадають під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України "Про залізничний транспорт".

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі (ч. 3 ст. 307 Господарського кодексу України).

Матеріалами справи (оригіналами накладних №№52008885, 52008901, 52015799, 52015856, 52015823, 52015815, 52022456, 52056124, 52073285, 52073293, 52098258, 52080975) підтверджується прийняття вантажу до перевезення Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення "Кураховка" до станції призначення -"Світлодарське" Донецької залізниці.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України), передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах

На станції "Слов`янськ" Донецької залізниці було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №63005615 (накладна №52008885), №52277365 (накладна №52008901), №56969413 (накладна №52015799), №59676379 (накладна №52015799), №56816911 (накладна №52015856), №63991608 (накладна №52015856), №53560553 (накладна №52015823), №60364908 (накладна №52015815), №53169587 (накладна №52022456), №53420469 (накладна №52056124), №56424278 (накладна №52056124), №56291636 (накладна №52073285), №64238041 (накладна №52073293), №56956501 (накладна №52098258), №63871016 (накладна №52098258), №56614621 (накладна №52080975), з масою вантажу, яка була зазначена у накладних, що підтверджується наявними в матеріалах справи оригіналами комерційних актів №492006/195, №492006/196, №492006/200, №492006/201, №492006/202, №492006/203, №492006/204, №492006/205, №490000/201/180, №490000/207/187, №490000/20/188, №492006/223/189, №492006/224/190, №492006/238/193, №492006/239/194, №492006/245/200 відповідно.

У комерційному акті №492006/195 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №63005615 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 90 350 кг., тара 22 200 кг., нетто 68 150 кг., що менше ваги вказаної в документі (70 000 кг) на 1 850 кг.

У комерційному акті №492006/196 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №52277365 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 88 250 кг., тара 22 200 кг., нетто 66 050 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 000 кг) на 2 950 кг.

У комерційному акті №492006/200 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56969413 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 87 150 кг., тара 22 100 кг., нетто 65 050 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 000 кг) на 3 950 кг.

У комерційному акті №492006/201 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №59676379 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 89 200 кг., тара 22 500 кг., нетто 66 700 кг., що менше ваги вказаної в документі (70 000 кг) на 3 300 кг.

У комерційному акті №492006/202 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56816911 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 83 350 кг., тара 21 100 кг., нетто 62 230 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 000 кг) на 6 650 кг.

У комерційному акті №492006/203 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №63991608 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 91 250 кг., тара 23 300 кг., нетто 67 950 кг., що менше ваги вказаної в документі (70 000 кг) на 2 050 кг.

У комерційному акті №492006/204 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №53560553 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 87 100 кг., тара 22 200 кг., нетто 64 900 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 000 кг) на 4 100 кг.

У комерційному акті №492006/205 від 14.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №60364908 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 84 750 кг., тара 22 300 кг., нетто 62 450 кг., що менше ваги вказаної в документі (70 000 кг) на 7 550 кг.

У комерційному акті №490000/201/180 від 16.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №53169587 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 83 200 кг., тара 22 500 кг., нетто 60 700 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 500 кг) на 8 800 кг.

У комерційному акті №490000/207/187 від 18.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №53420469 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 89 700 кг., тара 21 800 кг., нетто 67 900 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 500 кг) на 1 600 кг.

У комерційному акті №490000/208/188 від 18.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56424278 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 88 200 кг., тара 21 700 кг., нетто 66 500 кг., що менше ваги вказаної в документі (68 500 кг) на 2 000 кг.

У комерційному акті №492006/223/189 від 17.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56291636 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 92 000 кг., тара 23 300 кг., нетто 68 700 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 500 кг) на 800 кг.

У комерційному акті №492006/224/190 від 17.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №64238041 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 89 900 кг., тара 23 500 кг., нетто 66 400 кг., що менше ваги вказаної в документі (70 000 кг) на 3 600 кг.

У комерційному акті №492006/238/193 від 16.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56956501 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 87 150 кг., тара 22 400 кг., нетто 64 750 кг., що менше ваги вказаної в документі (69 000 кг) на 4 250 кг.

У комерційному акті №492006/239/194 від 19.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №63871016 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 90 800 кг., тара 23 600 кг., нетто 67 200 кг., що менше ваги вказаної в документі (70 000 кг) на 2 800 кг.

У комерційному акті №462006/245/200 від 20.10.2019 вказано, що було проведене комісійне зважування маси вантажу вугілля кам`яне у вагоні №56614621 на 200-тонних тензометричних вагонних вагах. При зважуванні виявилось брутто 87 150 кг., тара 21 500 кг., нетто 65 650 кг., що менше ваги вказаної в документі (68 500 кг) на 2 850 кг.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

У відповідності до ст. 2 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів з мінеральним паливом - вугіллям кам`яним, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані. Проте, на думку відповідача, позивачем не враховано норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто, що призвело до помилкового завищення збитків, оскільки до перевезення було прийнято вугілля кам`яне вологістю не менше 8%.

При цьому, згідно з пп. 2 п.114 Статуту залізниць України та п.27 Правил видачі вантажів визначається вартість недостачі вологого вугілля із врахуванням норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 2%.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Проте, в залізничних накладних №№52008885, 52008901, 52015799, 52015856, 52015823, 52015815, 52022456, 52056124, 52073285, 52073293, 52098258, 52080975 відсутні відомості про те, що вантаж був відправлений у вологому стані з огляду на те, що згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше ніж 16,0% (п. 4.3).

Один із основних показників якості вугілля кам`яного є волога, яка за даними накладних у вугіллі марки ДГ, Г(Г1) (0-100) не перевищує гранично допустиму норму, яка становить не більше ніж 16,0%

Відповідно до розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 за №163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення (в подальшому - паливо) і встановлює метод визначання грануло-метричного складу палива.

З урахуванням наведеного, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Таким чином, з урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%, суд вважає обґрунтованими висновки позивача про те, що нестача вантажу у вагонах №63005615, №52277365, №56969413, №59676379, №56816911, №63991608, №53560553, №60364908, №53169587, №53420469, №56424278, №56291636, №64238041, №56956501, №63871016, №56614621, становить 47 995 кг або 47,995 т.

За розрахунками позивача, правильність здійснення яких відповідач у своєму відзиві не спростовував, загальна вартість збитків у вигляді нестачі у вагонах №63005615 (2 244,90 грн.), №52277365 (4 411,72 грн.), №56969413 (8 020,58 грн.), №59676379 (6 396,78 грн.), №56816911 (14 663,39 грн.), №63991608 (3 321,41 грн.), №53560553 (8 389,62 грн.), №60364908 (19 011,56 грн.), №53169587 (19 306,19 грн.), №53420469 (2 220,56 грн.), №56424278 (3 226,56 грн.), №56291636 (282,06 грн.), №64238041 (7 790,36 грн.), №56956501 (10 021,29 грн.), №63871016 (5 911,44 грн.), №56614621 (6 025,56 грн.) становить 121 243,98 грн.

Здійснивши перерахунок наданого позивачем розрахунку вартості збитків у вагонах №63005615 (накладна №52008885), №52277365 (накладна №52008901), №56969413 (накладна №52015799), №59676379 (накладна №52015799), №56816911 (накладна №52015856), №63991608 (накладна №52015856), №53560553 (накладна №52015823), №60364908 (накладна №52015815), №53169587 (накладна №52022456), №53420469 (накладна №52056124), №56424278 (накладна №52056124), №56291636 (накладна №52073285), №64238041 (накладна №52073293), №56956501 (накладна №52098258), №63871016 (накладна №52098258), №63871016 (накладною №52098258), №56614621 (накладна №52080975), суд дійшов висновку, що правомірною сумою збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 121 243,98 грн.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт втрати частини вантажу у вагонах №63005615 (накладна №52008885), №52277365 (накладна №52008901), №56969413 (накладна №52015799), №59676379 (накладна №52015799), №56816911 (накладна №52015856), №63991608 (накладна №52015856), №53560553 (накладна №52015823), №60364908 (накладна №52015815), №53169587 (накладна №52022456), №53420469 (накладна №52056124), №56424278 (накладна №52056124), №56291636 (накладна №52073285), №64238041 (накладна №52073293), №56956501 (накладна №52098258), №63871016 (накладна №52098258), №63871016 (накладною №52098258), №56614621 (накладна №52080975), а відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" підлягають задоволенню із стягненням з Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків у розмірі 121 243,98 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" (85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка, вул. Нагорна, буд. 1А; ідентифікаційний код 33959754) збитки у розмірі 121 243 (сто двадцять одна тисяча двісті сорок три) грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко