ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Справа № 915/765/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін справу № 915/765/20

за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури,

вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000;

в інтересах держави

в особі Державної служби України з безпеки на транспорті,

пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135;

до фізичної особи-підприємця Галінського Юрія Анатолійовича,

АДРЕСА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_2 ;

про стягнення плати в сумі 1805 грн. 04 коп. за проїзд автомобільними дорогами загального користування

В С Т А Н О В И В:

Заступником керівника Чернігіської місцевої прокуратури (далі ? прокурор) пред`явлено в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) позов про стягнення з фізичної особи-підприємця Галінського Юрія Анатолійовича грошових коштів у сумі 1805 грн. 04 коп. - плата за проїзд великовагового транспортного засобу, право користування на підставі договору від 10.12.2017 оренди транспортних засобів належить підприємцю Галінському, автомобільними дорогами загального користування з перевищенням нормативних вагових параметрів, установлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ? ПДР), чим завдано державі матеріальні збитки внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, ? з посиланням на невиконання підприємцем Галінським у строк, визначений п. 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), обов?язку щодо внесення вищевказаної плати до Державного бюджету України та повідомлення про це відповідного територіального органу Укртрансбезпеки.

Прокурор також просить суд про стягнення з підприємця Галінського грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 10.06.2020 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням змін, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

У зв?язку з викладеними обставинами прийнято Закон України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", у відповідності до якого, зокрема, розділ X "Прикінцеві положення" ГПК України з 02.04.2020 доповнено пунктом 4 наступного змісту:

"Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов?язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

В подальшому у відповідності до Закону України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 17.07.2020), визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов?язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, усі процесуальні строки, продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, закінчилися через 20 днів після набрання чинності цим Законом ? тобто з 07.08.2020.

Від відповідача в указаний строк відзив на позовну заяву не надійшов; поштове відправлення з ухвалою від 10.06.2020 про відкриття провадження у справі, направлене на адресу відповідача, повернено до суду відділенням зв?язку з позначкою "за закінченням терміну зберігання", проте суд вважає, що відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, так як ухвалу від 10.06.2020 направлено на адресу реєстрації підприємця Галінського в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Посадовими особами Управління Укртрансбезбеки у Чернігівській області (далі ? Управління), на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 30.03.2018 № 316, графіку проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті у період 02.04.2018-08.04.2018 та виданого направлення на рейдову перевірку від 30.03.2018 № 018578, проведено 03.04.2018 на пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-01, Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, 124 км, с. Красне, перевірку вантажного автомобіля (тягача) марки MAN, модель TGA 18.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом марки Schmitz, модель S01, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , належних громадянину ОСОБА_1 та наданих в оренду відповідачу згідно договору оренди транспортних засобів від 10.12.2017 (зі строком дії до 10.12.2018) під керуванням водія ОСОБА_2 (відповідача).

За результатами перевірки складено: 1) довідку від 03.04.2018 № 0015072 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (далі - довідка № 0015072), згідно якої транспортний засіб з причепом мав осьові навантаження 6,36; 8,495; 7,875; 8,07; 8,2 при нормативно допустимих навантаженнях: 11; 11; 7,33; 7,33; 7,33 ; 2) від тієї ж дати акт № 0020574 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (далі - акт № 0020574).

Із змісту указаних документів випливає перевищення транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 нормативних вагових параметрів, передбачених п. 22.5 ПДР для такого виду транспортного засобу, а саме, перевищення навантажень на строєні осі.

Згідно акту № 0020574, перевірку транспортного засобу, що перебував у користуванні відповідача, здійснено у строк та територіально в зоні, визначених у вказаних вище наказі Укртрансбезбеки та направленні на перевірку.

При цьому виявлено порушення, передбачене ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" ? надання послуг з перевезення вантажів без наявності оформлених документів, передбачених ст. 48 цього Закону, на перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових обмежень, що видаються компетентними уповноваженими органами і дають право на рух автомобільними дорогами України.

В акті № 0020574 та додатку до нього (розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування) зазначено, що транспортний засіб завантажено цеглою, і маршрут його руху із м. Чернігів до м. Київ має протяжність 140 км.

Зазначені у вказаному акті відомості узгоджуються з:

1) відомостями Регіонального сервісного центру МВС України в Чернігівській області (лист від 17.07.2018 № 31/25/6-1514вх), згідно яких за реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіп марки з реєстраційним номером НОМЕР_2 обліковуються за громадянином ОСОБА_1 ;

2) наявною у матеріалах справи копією договору оренди транспортних засобів від 10.12.2017, укладеного відповідачем з третьою особою, зі строком дії до 10.12.2018;

3) талоном зважування від 03.04.2018 № 283, згідно якого зважування автомобіля, який перебував у користуванні відповідача, здійснене на 124 км а/д М-01 у пункті ГВК 862;

4) документацією засобу вимірювання, за допомогою якого проведено зважування автомобіля: сертифікатом перевірки типу серії СТ № 000430 від 27.11.2017, дійсним до 27.11.2027, на прилад автоматичний для зважування доріжних транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA; сертифікатом відповідності від 20.12.2017 № UA.TR.002.CB.0310-17 з додатком до нього, згідно яких указані вище прилади 030Т-AS2-PWIA відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки та сертифікату перевірки типу № UA.TR.02.CT.0115-17Rev0.

У відповідності до складеного Управлінням розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0020574 від 03.04.2018, підлягаючою до сплати за указане вище порушення визначено суму 56 Євро, еквівалентну на день здійснення розрахунку за офіційним курсом гривні, встановленим Національним Банком України, сумі 1805 грн. 04 коп.

Управлінням направлено підприємцю Галінському лист від 19.05.2020 № 39391/41/24-20 з повідомленням про визначену суму плати за проїзд транспортним засобом з перевищенням нормативних вагових параметрів та вимогами про оплату цієї суми до 29.05.2020; направлення листа відповідачу підтверджується відповідним фіскальним чеком поштового відділення від 19.05.2020 ФН .

За твердженнями прокурора, суму плати за проїзд транспортним засобом з перевищенням нормативних вагових параметрів, визначену у розрахунку, підприємцем Галінським не оплачено й досі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд керується наступним.

Законодавством визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух").

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги").

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Згідно з п. 3 ПДР, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 цих правил.

У відповідно до п. 22.5 ПДР, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу 40 тон (для контейнеровозів понад 44 т), навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні осі - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) здійснюється за спеціальними правилами.

Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (далі - Єдині правила), передбачено, що перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства (п. 16 Єдиних правил).

Порядком № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки, подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування (п. 21 Порядку № 879).

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір", який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України, справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які, в установленому порядку, не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку; плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (п.п. 27, 28 Порядку № 879).

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (п.п. 30-31-1 Порядку № 879 в редакції, чинній на момент перевищення НВП).

Виконаний Управлінням розрахунок плати за проїзд до акту № 0020574 від 03.04.2018 у сумі 56 Євро, еквівалентній на день здійснення розрахунку за офіційним курсом гривні, встановленим Національним Банком України, сумі 1805 грн. 04 коп., суд визнає таким, що здійснений у відповідності до викладених вище приписів законодавства, та арифметично вірним.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позивачем доведено порушення підприємцем Галінським визначеного п. 31-1 Порядку № 879 обов`язку щодо своєчасного внесення плати за проїзд у визначеному Управлінням розмірі та повідомлення про це Управління, а тому вимога прокурора про стягнення з підприємця Галінського грошових коштів у визначеній Управлінням сумі є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

У відповідності до пункту 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 зі змінами та доповненнями (далі ? Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і яка реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека здійснює, серед іншого, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (п.п. 2, 15, 27 п. 5 Положення № 103).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (абз. 1 п. 8 Положення № 103).

Таким чином, Укртрансбезпека, як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб?єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

У відповідності до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області.

Так, відповідно до п.п. 1.1, 3.37 Положення про Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області, останнє відповідно до покладених на нього завдань у межах повноважень здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. При цьому Управління не є самостійною юридичною особою, а є лише структурним підрозділом Укртрансбезпеки.

Таким чином, саме Укртрансбезпека є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Визначена плата за проїзд не сплачена перевізником підприємцем Галінським у встановлені чинним законодавством строки, що призводить до ненадходження грошових коштів до Державного бюджету України.

Разом із тим, як вбачається з листів Укртрансбезпеки від 24.01.2020 № 2611-20, від 21.06.2018 № 1069/40-18 та від 18.05.2020 № 654/41/23-20, остання категорично стверджує про відсутність повноважень на звернення до суду в якості позивача у справах про стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів, при цьому не заперечуючи можливість заявлення прокурором в її інтересах позову. Крім того, Укртрансбезпека указує, що нею на постійній основі вживаються заходи щодо реалізації своїх функцій, передбачених підпунктами 15, 27 п. 5 Положення № 103, шляхом формування матеріалів та подачі їх органам прокуратури.

За таких обставин, нездійснення службовими особами Укртрансбезпеки дій, які вони повинні були та могли здійснити, а також відсутність обґрунтованих пояснень щодо своєї бездіяльності беззаперечно свідчить про неналежне виконання позивачем своїх повноважень.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб?єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого орган (ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Беручи до уваги норми Закону України "Про автомобільний транспорт" та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Укртрансбезпека та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб?єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку є усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб?єкта владних повноважень, тобто нездійснення захисту інтересів держави.

Викладені вище обставини, а також той факт, що несплата коштів за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові або габаритні параметри якого перевищують нормативні, призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, при цьому Укртрансбезпека, як орган, уповноважений на захист інтересів держави, самоусувається від виконання покладених на нього обов?язків, ? свідчать про наявність визначених п. 1 ч. 6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для звернення прокурора в інтересах держави з позовом у даній справі.

Отже, позов прокурора належить задовольнити у повному обсязі.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати прокуратури на оплату позовної заяви судовим збором за платіжним дорученням від 25.05.2020 № 1190 у сумі 2102 грн., яка відповідає розміру судового збору, визначеному Законом України "Про судовий збір" з оплати вимог майнового характеру, належить відшкодувати за рахунок підприємця Галінського.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Галінського Юрія Анатолійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави (отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22160100, код отримувача 38054398, номер рахунку (IBAN) НОМЕР_4 ) грошові кошти в сумі 1805 (одна тисяча вісімсот п?ять) грн. 40 коп. (що еквівалентно сумі 56 Євро за курсом НБУ станом на 03.04.2018) - плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Галінського Юрія Анатолійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь прокуратури Чернігівської області, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000 (отримувач ? прокуратура Чернігівської області, ідентифікаційний код 02910114, банк отримувача ? Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача ? НОМЕР_5 ) грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

4. Копії даного рішення направити сторонам у справі на адреси, зазначені у вступній частині рішення.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко