ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/796/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - не з`явився, відповідача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Фізичної особи - підприємця Мельникова Валерія Анатолійовича про стягнення 8900,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 8900,23 грн заборгованості по договору №Т3-63/02/19-А від 01.02.2019 з яких: 4392,00 грн. борг, 70,51 грн. інфляційні, 45,72 грн. 3% річних та 4392,00 грн. штраф.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання за договором щодо повної та своєчасної оплати винагороди.

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала надіслана учасникам справи у встановленому порядку.

13.07.2020 від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов до суду не подав.

Явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалася. Відтак, суд перешкод у розгляді справи не вбачає.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

01.02.2019 між Приватною організацією «Українська ліга суміжних прав» (позивачем) та Фізичною особою-підприємцем Василевською Іриною Іванівною (відповідачем) був укладений Договір №ТЗ-77/06/19-А (далі -Договір).

За умовами п. 3.1. Договору, відповідач визнає, що він здійснює публічне виконання оприлюднених музичних творів. Позивачем, в свою чергу, надано відповідачу згідно з цим Договором невиключне право на таке виконання. За надане невиключне право відповідач відповідно до пункту 3.3. Договору зобов`язався перераховувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті) узгоджену Сторонами у відповідних Додатках до Договору не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку місяця за який здійснюється платіж. Перший платіж здійснюється не пізніше трьох календарних днів після підписання Договору.

Строк дії Договору визначено п.6.1. Договору. Цей Договір набрав чинності з моменту його підписання: з 01.06.2019 і мав діяти до 31.01.2020. При цьому, п.6.2. Договору передбачено, що у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 6.1. дати припинення дії Договору, дія договору вважається подовженою на той самий строк, і на тих же умовах, і так кожного разу, коли протягом місяця до завершення строку дії Договору не буде належного повідомлення про припинення. Належним повідомленням про припинення зі сторони Користувача є лист з доданим до нього Актом припинення використання творів, що має бути підписаний уповноваженими представниками Сторін.

Повідомлення про припинення дії цього Договору мало бути надіслане засобами поштового зв`язку (цінним листом), при цьому належним доказом направлення повідомлення є чек відділу поштового зв`язку із зазначенням вказаних в цьому Договорі поштових реквізитів сторони на адресу якої направлено листа, а також опис вкладення з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення.

Враховуючи те, що жодна із Сторін не повідомляла іншу Сторону про припинення протягом місяця до завершення строку дії Договору (п.6.2. Договору), на поточний момент строк дії Договору визначається наступним періодом: з 01.02.2019 по 31.01.2021.

Згідно п.2 Додатку № 2 до Договору загальна сума щорічної винагороди з дня набуття чинності Договором (з 01.06.2019) складає 3 660 гривень. Зазначена сума перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок УЛАСП відповідно до умов Договору, але не пізніше 10 днів з моменту укладання Договору.

Відповідно умов п. 6.2. Договору якщо жодна із сторін не повідомляє іншу сторону про припинення дії цього Договору протягом місяця до завершення строку дії Договору (через що Договір продовжить свою дію на той самий строк), то розмір платежів за цим Договором збільшується на двадцять відсотків і так кожного разу, коли дію Договору буде продовжено.

Положення про збільшення розміру платежів (винагороди) є обов`язковим для виконання без підписання сторонами будь-яких додаткових угод, діє з першого дня коли Договір був автоматично продовжений. Тобто, з 01.02.2020 загальний розмір щорічного паушального платежу за Договором становить 4392 гривні.

Відповідач мав здійснити платежі за 2 роки в такому розмірі: 3 660 гривень за кожен рік, а починаючи з 01.02.2020 - 4 392 гривні за кожен рік. Натомість відповідачем було оплачено лише 1 (один) рік за використання наданих йому невиключних прав в сумі 3 660 гривень.

П.3.6. Договору сторони узгодили, що якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри (чотири) місяці, то Користувач повинен буде сплатити Позивачу штраф, який складає 100% від розміру простроченого платежу.

Сума боргу за період 11.02.2020 по 16.06.2020 склала 4392,00 грн.

За вказаний період на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та п.3.6 Договору розмір нарахованих позивачем відповідачу втрат внаслідок інфляції склав 70,51 грн. та 45,72 грн 3% річних; сума штрафу становить - 4392,00 грн.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами ст.193 Господарського кодексу (далі - ГК) України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених ГКУ, іншими законами або договором.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання у строк встановлений договором або законом.

Положеннями ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідні індекси розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті "Урядовий кур`єр". Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору №Т3-63/02/19-А від 01.02.2019, який за своєю правовою природою є ліцензійним договором. Всі його істотні умови зазначені у цьому Договорі.

Вказаний вище Договір не є нікчемним, недійсним не визнавався та не був припинений відповідачем, тобто цей Договір є реальним і має виконуватись належним чином згідно його істотних умов.

У порушення зазначених норм законодавства та умов Договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, а саме не сплатив позивачу 4392,00 грн. щорічного паушального платежу.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу в порядку ч.2 ст.625 ЦК України - 70,51 грн. втрат внаслідок інфляції, 45,72 грн. 3% річних та згідно п.3,6 Договору - 4392,00 грн. штрафу за період з 11.02.2020 по 16.06.2020.

Відповідно ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору №Т3-63/02/19-А від 01.02.2019 доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Також з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Крім того, 20.07.2020 позивач подав до суду заяву про вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з відповідача 6000 грн.

В якості доказів понесених витрат позивач надав суду:

- Договір на надання професійної правничої допомоги від 15.04.2020 №8.274-А;

- Акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 08.07.2020 із переліком та вартістю наданих послуг на загальну суму 6000 грн.

Частиною 1 статті ст. 16 ГПК України, встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. 2 названої статті, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 п. 1).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Обєднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Суд, враховуючи вище викладене, приходить до переконання, що заявлена вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мельникова Валерія Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» (02002, вул. Євгена Сверстюка, б. 23, офіс 1016, м. Київ, код 37396233) - 4392,00 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто дві грн) основного боргу; 70,51 грн. (сімдесят грн. 51 коп.) втрат внаслідок інфляції; 45,72 грн. (сорок п`ять грн. 72 коп.) 3% річних; 4392,00 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто дві грн.) штрафу; 2102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) витрат по сплаті судового збору та 6000 грн. (шість тисяч грн) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено і підписано _07.09.2020

СУДДЯ К.І. Довгань