ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 Справа № 917/268/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

до Фізичної особи - підприємця Ульяненко Людмили Володимирівни

про стягнення 13629,77 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Фізичної особи-підприємця Ульяненко Людмили Володимирівни про стягнення 6750,00 грн. - основного боргу за договором № КБР 16/05/14 від 01.05.2014р., 408,12 грн. - інфляційних, 220,63 грн. - 3% річних, 5750,00 грн. - штрафу, 250,00 грн. дострокової сплати винагороди (роялті).

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач в порушення договірних зобов`язань не сплатила винагороду (роялті) за публічне виконання оприлюднених музичних творів за період грудень 2017р.- лютий 2020р., та дострокову винагороду березень 2020.

Відзив на позов відповідач суду не надав.

Згідно ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч.8 ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.02.2020 встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.42-43).

Ухвала суду 24.02.2020р. була вручена відповідачу 17.03.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.45). Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов було 01.04.2020р.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач надав пояснення (вхід. № 2821 від 10.03.2020), в яких зазначив, що договір №КБР-16/05/14 за своєю правовою природою є ліцензійним договором, недійсним не визнавався, не був припинений відповідачем; пунктом 3.6.Договору сторонами погоджено, що якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри (чотири) місяці УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (Роялті) за строк в повному обсязі; дострокова сплата винагороди не є штрафними санкціями, а є боргом, який виник на підставі п.3.6. Договору у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання; ч.6 ст.232 ГК не застосовується, оскільки нарахування штрафу не здійснювалося протягом шести місяців щодо кожного простроченого платежу, а штраф нараховувався разово; якщо ліцензійним договором передбачено оплатне використання об`єкта права інтелектуальної власності, ліцензіарові не може бути відмовлено у вимозі про стягнення плати з мотиву невикористання ліцензіатом відповідного об`єкта (якщо договір є чинним), відповідач має сплатити всю суму заборгованості, незважаючи на те, що він міг деякий час не використовувати у своїй господарській діяльності музичні твори, якщо договір є чинним. Факт чинності договору був позивачем доведений.

Позивач надав заяву (вхід. № 3480 від 26.03.2020) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій прохає стягнути 6000,00 грн. (а.с.60-61).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 розділ Х Прикінцевих положень ГПК України доповнено пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 на усій території України. який продовжено до 22.06.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 та до 31.07.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500.

В Законі України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731-IX) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року.

Отже, строк для надання заяв по суті справи закінчився 07.08.2020.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Тобто справи, у яких ціна позову не перевищує 210200,00 грн.

За змістом статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За ухвалою від 24.02.2020р. суд відкрив провадження та призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 25.02.2020р. про вручення ухвали суду від 24.02.2020р. (а.с.44).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.02.2020р., надіслана відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про те, що адресат відсутній (а.с.46-49).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Ульяненко Людмила Володимирівна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40-41). На цей час вказані дані не змінилися.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, суд 16.03.2020 повторно направив їй ухвалу від 24.02.2020р. (а.с.57). Дана ухвала була вручена відповідачу 17.03.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням від 16.03.2020р. (а.с.45).

Також, 18.03.2020 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи (а.с.58).

Крім того, на офіційному сайті Судової влади України 13.03.2020 було розміщено відповідне оголошення про розгляд цієї справи (а.с.56).

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України відповідач є належно повідомленою про розгляд даної справи.

Прийняття судового рішення у справі відкладалося на час продовження строків подання заяв по суті справи під час дії карантину для надання можливості сторонам реалізувати свої процесуальні права.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.05.2014р. між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (позивачем; УЛАСП) та Фізичною особою-підприємцем Ульяненко Людмилою Володимирівною (далі - відповідач; користувач) був укладений Договір № КБР-16/05/14 (надалі - Договір).

Відповідно до п.3.1 Договору користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає користувачу, на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Користувач зобов`язується виплачувати винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до цього Договору та Закону.

За умовами п. 3.3. Договору користувач зобов`язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору, відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця за який він здійснюється.

Незважаючи на дату укладення договору, користувач здійснює перший платіж за весь місяць (календарний період), в якому було укладено договір (п. 3.3. Договору).

Розмір винагороди не залежить від кількості творів, що використовуватимуться користувачем під час дії договору, та частоти їх використання (п. 3.3. Договору).

За п.6.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 01.05.2015р., а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання.

За п.6.2. Договору у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п.6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк, і на тих же умовах, і так кожного разу, коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення. Належним повідомленням про припинення зі сторони користувача є лист з доданим до нього актом припинення використання творів, що має бути підписаний уповноваженими представниками сторін. Повідомлення про припинення дії цього договору має бути надіслане засобами поштового зв`язку (цінним листом), при цьому належним доказом направлення повідомлення є чек відділу поштового зв`язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони на адресу якої направлено листа, а також опис вкладення з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення.

В поясненні (вхід. № 2821 від 10.03.2020) позивач повідомив суду про те, що даний договір не був припинений відповідачем; повідомлення у порядку п. 6.2 договору до позивача не надходило; договір нікчемним чи недійсним не визнавався (а.с.50-54).

Сторони доказів припинення дії договору у встановленому порядку не надали, отже договір є чинним.

У додатку № 1 до Договору встановлено перелік закладів, в яких користувач здійснює використання творів (а.с.27).

У додатку № 2 до Договору сторонами погоджено розмір щомісячної винагороди (роялті) за використання творів, загальна сума якої з дня набуття чинності договору становить 250,00 грн. (а.с.28).

Як свідчать матеріали справи за період грудень 2017 - лютий 2020 відповідач мав сплатити позивачу 6750,00 грн. винагороди (роялті); (із розрахунку 27 місяців х 250 грн. = 6750,00 грн.).

Позивач, посилаючись на те, що відповідачем оплата за використання прав за Договором не здійснювалась, прохає стягнути з відповідача 6750,00 грн. заборгованості.

Позивач також на підставі п.3.6. Договору заявив вимоги про стягнення з відповідача 250,00 грн. дострокової сплати роялті за період березень 2020р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями пункту "в" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції, що діяла на дату укладення договору) до функцій організацій колективного управління належать збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб`єктам прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до приписів частини другої цієї статті суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об`єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об`єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а умовами договору від 01.05.2014 № 16/05/14 передбачено можливість його автоматичного продовження на новий строк.

Так, у відповідності до умов п. 6.1. Договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 1 травня 2015 року Пунктом 6.2. договору передбачено, що у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначеної в п.6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк, і на тих же умовах, і так кожного разу, копи протягом місяця до завершення строку дії Договору не буде належного повідомлення про припинення.

Враховуючи, що протягом місяця до 01 травня 2015 року жодна з сторін не заявила про припинення договору він продовжився на новий строк, і на тих же умовах, і так кожного разу, коли протягом місяця до завершення строку дії Договору не буде належного повідомлення про припинення.

За ч.1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Сторони доказів про розірвання договору не надали, в судовому порядку договір не розривався. Отже, договір не було розірвано.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За період грудень 2017 - лютий 2020 відповідач має заборгованість з платежів за договором в сумі 6750,00 грн.

За березень 2020р. належна до сплати сума роялті становить 250,00 грн.

В порушення договірних зобов`язань відповідач борг не погасив.

Відповідно до ст. ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про те, що в даному разі наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 6750,00 грн. основного боргу за договором та 250,00 грн. - дострокової сплати роялті за березень 2020р.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.3.6. Договору, якщо користувач прострочив платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 5750,00 грн. штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даних норм на заборгованість відповідача з основного боргу позивачем відповідачу нараховані 408,12 грн. інфляційних за період 26.11.2017р. - 27.01.2020р., 220,63 грн. - 3% річних.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування інфляційних, 3% річних, встановив, що заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 408,12 грн. інфляційних, 220,63 грн. - 3% річних підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 2102 грн. та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору - за платіжними дорученнями № 578 від 24.12.2019р. на суму 1921,00грн., №644 від 12.02.2020р. на суму 181,00 грн. (а.с.11, 12). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками від 26.12.2019р., від 13.02.2020р. (а.с.38, 39).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надано такі докази: договір № 8.198-А від 31.01.2020р. про надання адвокатських послуг, укладений між позивачем (клієнтом) та адвокатським об"єднанням "Інтелкрафтс"., за умовами якого клієнт замовляє надання юридичних послуг (адвокатської допомоги) по захисту прав і законних інтересів у судах всіх рівнів, підготовку та подачу необхідних документів; наказ адвокатського об"єднання "Інтелкрафтс" від 31.01.2020р. № 8.198 про здійснення судового представництва адвокатом Хлєбнікову С.Г., Сербуль О.Ю.; довіреність позивача від 31.01.2020на представництво його інтересів адвокатами Хлєбніковим С. Г. та Сербуль О. Ю.; свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 11.12.2017р., від 28.02.2008р., акт про затвердження сторонами обсягу ндання правничої допомоги в суді від 26.02.2020р., платіжне доручення №689 від 26.02.2020р. про сплату позивачем 6000,00 грн. за професійну правничу допомогу (а.с.29-34, 62, 63).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 6000,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 та п. 3 ч. 4 ст.129 ГПК України вказані судові витрати покладаються на відповідача.

Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу чи про неспіврозмірність цих витрат відповідач до суду не подав.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ульяненко Людмили Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (вул. Євгена Сверстюка, буд.23, офіс 1016, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код 37396233) 6750грн. 00 коп. основного боргу зі сплати винагороди (роялті), 408грн. 12 коп. -інфляційних, 220грн. 63 коп. - річних, 5750грн. 00 коп. - штрафу, 2102грн. 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору, 6000грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 01.09.2020.

Суддя Т. М. Безрук