ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.2020 Справа № 905/782/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Юрлагіній В.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Маріуполь

до відповідача: Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 621700,83грн

Представники сторін:

від позивача: Рожкова Л.О. - адвокат на підставі довіреності;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Маріуполь, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію за листопад 2019 року у розмірі 616894,09грн та суми 3% річних у розмірі 4806,74грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідача виник обов`язок по сплаті суми заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором на постачання електричної енергії споживачу №646.

Ухвалою суду від 04.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/782/20; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

16.06.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, скріплений Електронним кваліфікованим підписом, в якому відповідач частково визнає позовні вимоги позивача, а саме суму заборгованості за активну електроенергію, спожиту у листопаді 2019 року, яка складає 616894,09 грн.

16.06.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання, скріплене Електронним кваліфікованим підписом, у якому відповідач просить при винесенні рішення у справі розстрочити виконання рішення суду на три роки.

Ухвалою суду від 02.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/782/20 на 30 (тридцять) днів, відкладено підготовче засідання на 04.08.2020 об 11:40год.

03.08.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

03.08.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення, в яких останній просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення.

Ухвалою суду від 04.08.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/782/20 та призначено розгляд справи по суті на 27.08.2020 об 11:20год.

Представник позивача у судових засіданнях, наполягав на задоволенні позовних вимог, заперечував проти розстрочення виконання рішення

Представник відповідача у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином.

В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення ухвал суду відповідачу.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Виходячи з того, що відповідач обізнаний з фактом проведення судових засідань, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд встановив.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (Постачальник, позивач) та Комунальним підприємством "Компанія "Вода Донбасу" (Споживач, відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №646, відповідно до п.1 якого цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору, згідно із заявою приєднанням, яка є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (ПРРЕЕ) та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно з п. 2.1. Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку договору. Строк дії цього договору зазначено у розділі 13 договору (п.п. 3.1.-3.2. договору).

Відповідно до п.5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в заяві-приєднанні відповідно до п.5.5. Договору.

Розрахунки споживача за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника (за наявності) та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.6. договору).

У відповідності до п.5.7. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку , визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання якщо інше не встановлено в комерційній пропозиції, яка є додатком до цього договору (п.5.8. договору).

У відповідності до умов п.6.2 договору споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач зобов`язаний відшкодувати збитки, понесені постачальником, у разі порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі (п.п.9.1., 9.2. договору).

Згідно з п.11.2 договору у разі неможливості вирішити спірні питання та інші розбіжності шляхом переговорів, сторони можуть передати спір на розгляд суду.

Пунктом 13.1 договору передбачено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

Відповідно до п.3.1 комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору) розрахунки за електричну енергію здійснюються виключно в грошовій формі відповідно до умов договору, шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у рахунку на оплату та на сайті постачальника.

Згідно з п. 4.1 комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору) оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється на умовах попередньої оплати за графіком: не пізніше ніж 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду - 17% від заявленого обсягу, не пізніше ніж на 29-й день розрахункового періоду - 83% від заявленого обсягу, з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Відповідно до умов п. 4.2 комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору) обсяг попередньої оплати визначається шляхом множення прогнозного на відповідний розрахунковий період обсяг споживання електричної енергії на ціну, визначену до п. 1 комерційної пропозиції.

Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії (п. 4.3 публічної комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору)).

На період, до дати початку дії нового ринку електричної енергії, у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», не побутовий споживач надає акти прийом) - передачі наданих послуг за формою, яка є зразком до Договору, та звіти про покази засобу обліку, за формою яка визначена постачальником до даного договору або формою узгодженою з оператором системи розподілу у дати, встановлені договором про постачання електричної енергії, що діяв станом на 30 листопада 2018 року, до отримання окремого повідомлення від Постачальника про зміну відповідної дати (п.4.4 публічної комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору)).

З дати початку дії нового ринку електричної енергії, у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», порядок формування ціни, встановлений в п.1 комерційної пропозиції, буде змінений на однокомпонентну (фіксовану). Ціну на електричну енергію, що буде визначатися Постачальником і про її зміну Споживач повідомляється у спосіб, передбачений договором про постачання електричної енергії Споживачу (п.4.5 публічної комерційної пропозиції (додаток №2 до договору)).

Згідно з умовами п.5.1 комерційної пропозиції (додаток №2 до договору) перший рахунок на передоплату відповідно до п.4.1 комерційної пропозиції надається споживачу не пізніше ніж на четвертий робочий день після отримання постачальником від споживача заяви - приєднання, у разі, якщо споживач відповідає вимогам встановленим в п. 3.1.6 ПРРЕЕ, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Відповідно до умов п. 5.2 комерційної пропозиції (додаток №2 до договору) рахунок за фактично відпущену електричну енергію формується споживачем самостійно в сервісі «Особовий кабінет» з моменту реєстрації споживача в сервісі не пізніше 24 години після закінчення розрахункового періоду. Рахунок за фактично відпущену електричну енергію, надається постачальником споживачу у відповідному центрі обслуговування, якщо клієнт не є користувачем сервісу «Особовий кабінет» у термін не пізніше ніж на п`ятий робочий день після закінчення розрахункового періоду. У разі неотримання рахунку споживачем в центрі обслуговування або у сервісі «Особовий кабінет», постачальник не пізніше ніж на шостий робочий день після закінчення розрахункового періоду направляє рахунок клієнту на ел.адресу споживача, зазначену в заяві - приєднання (в такому випадку датою отримання рахунку вважається дата направлення постачальником ел.листа). У разі відсутності інформації про ел.адресу споживача, постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом, поштою (в такому випадку датою отримання рахунку споживачем вважається третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач). Надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання.

Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду (п.5.3 комерційної пропозиції (додаток №2 до договору)).

За умовами п. 7.1 комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору) у разі, якщо споживач порушив терміни оплати (попередня оплата/остаточний розрахунок), споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, без обмеження періоду її нарахування, до повної оплати.

Цей договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви - приєднання, яка є додатком №1 до договору та оплати рахунку, визначеного в п.5.1 комерційної пропозиції. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.п.10.1.-10.2. комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору)).

Комерційна пропозиція (додаток №2 до договору) підписана повноважним представником відповідача без зауважень та скріплена печаткою підприємства.

На виконання умов договору позивач оформив та передав відповідачу у розрахунковому періоді за листопад 2019 року товарну продукцію (електроенергію), в докази чого надав акт приймання-передавання товарної продукції (електроенергії) від 30.11.2019 на суму 616894,09грн, підписаний представниками сторін з використанням електронного цифрового підпису.

Водночас, позивач виставив відповідачу рахунок №646 за спожиту електроенергію за листопад 2019 року від 02.12.2019 на суму 616894,09грн з зазначенням кінцевої дати сплати - 09.12.2019. За змістом рахунку відповідача попереджено, що у випадку прострочення оплати рахунку можливе дострокове розірвання договору та припинення постачання електроенергії. На суму заборгованості буде нарахована пеня, 3% річних та інфляційні витрати за кожен день прострочення платежу.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором на постачання електричної енергії споживачу №646, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію за листопад 2019 року у розмірі 616894,09грн та суми 3% річних у розмірі 4806,74грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із продажем електричної енергії, здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 і безпосередньо договором.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно ч.1 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи викладене, за висновками суду, між сторонами з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України укладено публічний договір приєднання, який визначає порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі заяви-приєднання відповідача до договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі по тексту - Правила) та є однаковими для усіх споживачів.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Як вище встановлено судом, правовідносини між сторонами у справі щодо постачання електроенергії у листопаді 2019 року виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу з комерційною пропозицією постачальника електричної енергії (додаток № 2 до договору), який укладено шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу.

Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань ( ч.3 п.13.1 договору.)

Обставини справи свідчать про те, що спірний договір виконувався сторонами шляхом постачання позивачем електроенергії та сплати відповідачем її вартості. При цьому, з акту приймання - передачі товарної продукції (електроенергії), рахунку на оплату електроенергії, які складались сторонами на його виконання, вбачається посилання на договір про постачання електричної енергії №646 від 20.12.2002.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач оформив та передав відповідачу у листопаді 2019 року електроенергію, що підтверджується актом приймання-передавання товару.

Так, в листопаді 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв електроенергію в загальному обсязі 228460кВт/год на загальну суму 616894,09грн у тому числі ПДВ, що підтверджується актом прийняття - передавання товарної продукції (електроенергії) за листопад 2019 року, який підписаний сторонами електронним цифровим підписом.

Позивачем на підставі даного акту виставлено рахунок за спожиту електроенергію за листопад 2019 року.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами розділу 4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника або поточний рахунок оператора системи розподілу, відкритий в уповноваженому банку.

Оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

За приписами ч.7 ст.276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до п.5.5 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в заяві - приєднання.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору (п.5.7 договору).

Згідно з п. 4.1 комерційної пропозиції (додаток № 2 до договору) оплата заявлених обсягів споживання електричної енергії здійснюється на умовах попередньої оплати за графіком: не пізніше ніж 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду - 17% від заявленого обсягу, не пізніше ніж на 29-й день розрахункового періоду - 83% від заявленого обсягу, з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Відповідно до умов п.5.2 комерційної пропозиції (додаток №2 до договору) рахунок за фактично відпущену електричну енергію формується споживачем самостійно в сервісі "Особовий кабінет" з моменту реєстрації споживача в сервісі не пізніше 24 години після закінчення розрахункового періоду. Рахунок за фактично відпущену електричну енергію, надається постачальником споживачу у день поджання споживачем звіту не пізніше трьох робочих днів з дати завершення розрахункового періоду у відповідному центрі обслуговування, якщо клієнт не є користувачем сервісу "Особовий кабінет". У разі неотримання рахунку споживачем в центрі обслуговування або у сервісі "Особовий кабінет", постачальник на четвертий робочий день після закінчення розрахункового періоду направляє рахунок клієнту на ел.адресу споживача, зазначену в заяві - приєднання (в такому випадку датою отримання рахунку вважається дата направлення постачальником ел.листа). У разі відсутності інформації про ел.адресу споживача, постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом, поштою (в такому випадку датою отримання рахунку споживачем вважається третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач). Надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання.

Таким чином, відповідач свої грошові зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги всупереч вимог ст.ст.526, 530, 904 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України не виконав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву частково визнав позовні вимоги позивача, а саме суму заборгованості за активну електроенергію, спожиту у листопаді 2019 року, яка складає 616894,09грн.

З огляду на встановлення судом законних підстав для задоволення позову та враховуючи те, що відповідач визнав суму основного боргу, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення 616894,09грн боргу за активну електричну енергію спожиту у листопаді 2019 року за договором №646 від 20.12.2002 про постачання електричної енергії споживачу.

Позивач також заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4806,74грн за період з 10.12.2019 по 13.03.2020.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись нормами ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на заборгованість за актом прийняття-передавання за листопад 2019 року на суму 616894,09грн за період з 10.12.2019 по 13.03.2020 у розмірі 4806,74грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти нарахування 3% річних з посиланням на припис ч.2 ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Вимогами ч.2 ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" до завершення антитерористичної операції (далі - АТО) встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення АТО. Закон набрав чинності 07.02.2015.

Проте, 3% річних за своєю правовою природою не є штрафними санкціями.

Отже, приписами приведеного Закону не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов`язання або його виконання із порушенням встановлених договором термінів та не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки цей нормативний акт, беручи до уваги вищевикладене, не поширює свою дію на нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних витрат у межах спірних правовідносин.

Твердження відповідача стосовно наявності форс-мажорних обставин також не враховано при вирішенні спірного питання, зважаючи на таке.

За змістом ст.10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Відповідачем надано суду копії висновку Торгово-промислової палати України вих. №2005/12.12-03 від 03.07.2014, сертифікату (висновок) №1735 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України вих. №5270/05-4 від 25.11.2014 та сертифікату (висновок) №1736 про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України вих. №5268/05-4 від 25.11.2014.

Відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставини (обставин непереборної сили), затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 3.1. РЕГЛАМЕНТУ, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов`язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною та неможливістю виконання зобов`язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи, по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Аналіз приведеного вище Регламенту та положень Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" свідчить про те, що сертифікат засвідчує певні форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності за чітко визначеними зобов`язаннями та на які вказано заявником.

За змістом представлених відповідачем сертифікатів (висновків) №1735, №1736 засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 Комунальному підприємству "Компанія "Вода Донбасу" при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації. Крім того, підставою настання таких обставин заявником визначено неможливість провадження господарської діяльності у Донецькій області та дотримання нормативно-правових актів України, що стосуються строків подання податкової декларації у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, зокрема, в Донецькій області, а також сплати податків та обов`язкових платежів.

Висновок Донецької торгово-промислової палати №2005/12.12-03 від 03.07.2014, що є належним доказом настання форс-мажорних обставин до дати внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», засвідчує настання для Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з 10.06.2014 обставин непереборної сили щодо невиконання цим підприємством власних договірних зобов`язань з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

У зазначених висновках Торгово-промислової палати України мова про неможливість виконання договірних зобов`язань за договором про постачання електричної енергії, за тих, чи інших обставин, не йдеться.

Отже, це дає підстави стверджувати про те, що дія означених документів не поширюється на спірні правовідносини, а отже останні не можна розцінювати, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання/не належне виконання грошових зобов`язань за наведеним правочином.

Окрім того, останні не можна розцінювати і як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою пов`язаною з виною боржника.

З огляду на вищевикладене, перевіривши розрахунок позивача в межах визначеного позивачем періоду прострочення, суд встановив, що сума 3% річних є арифметично вірною, отже до стягнення підлягає 3% річних у сумі 4806,74грн.

Щодо клопотання відповідача про розстрочку сплати заборгованості, в якому відповідач просить розстрочити виконання рішення строком на три роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може, серед іншого, надати розстрочення виконання рішення.

При цьому, відповідно до частин 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як встановлено ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Проаналізувавши доводи відповідача, викладені у заяві відповідача щодо розстрочення виконання судового рішення по справі, з`ясувавши правову позицію позивача щодо вказаного клопотання (заперечив повністю), а також враховуючи ненадання належних доказів критичного (скрутного) фінансового становища станом на момент прийняття рішення, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявність у нього виняткового випадку, тобто обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про розстрочення судового рішення.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 46, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Маріуполь до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 621700,83грн задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.К.Лібнехта, буд.177А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (87539, Донецька обл., м.Маріуполь, бульвар Шевченка, 62, ) 616894,09грн основного боргу, 4806,74грн - 3% річних, судовий збір в сумі 9325,51грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 27.08.2020 оголошено та підписано вступну та резолютивні частини рішення, повний текст рішення підписано 02.09.2020.

Суддя Г.Є. Курило