ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2020 р. Справа№ 911/1601/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Забір`я"

на рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2020 (повний текст рішення складено 27.01.2020)

у справі №911/1601/19 (суддя Карпечкін Т.П.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

до Приватного акціонерного товариства "Забір`я"

про стягнення 192 213,12 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Забір`я" про стягнення 192 213,12 грн.(враховуючи клопотання про зменшення позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані зміною відповідачем електропостачальника з 31.03.2019 року, що стало підставою для нарахування відповідачу штрафу у розмірі 192 231, 12 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с. 98-99).

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Забір`я" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" 192 213 грн. 12 коп. штрафної санкції та 2 883 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент переходу споживача (відповідача) до іншого електропостачальника, за відповідачем існувала прострочена заборгованість з оплати електроенергії, що з огляду на умови комерційної пропозиції "СТАНДАРТ-1" є підставою для нарахування споживачу (відповідачу) штрафних санкцій у розмірі вартості договірних обсягів споживання електричної енергії на один розрахунковий період, з якого споживач змінює постачальника, визначеної з урахуванням діючих на даний період тарифів постачальника.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Приватне акціонерне товариство "Забір`я" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2020 року у справі №911/1601/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції не враховує усіх фактичних обставин справи та прийняте з порушенням норм матеріального права. Зокрема скаржник вважає, що позивачем було несвоєчасно надано прогнозний рахунок за березень 2019 року, а отже відповідач безальтернативно був позбавлений здійснити оплату у визначений термін внаслідок неналежних дій позивача, як ініціатора розрахунків. Також скаржник вважає, що місцевим господарським судом не враховано, що позивач здійснив подвоєння рахунків на оплату. Окрім цього на думку відповідача позивач не забезпечив прозорість положень та умов договору, а саме не зазначив істотні умови. Скаржник також звертає увагу, що суду першої інстанції необхідно було звернути увагу на позиції НКРЕКП, яка здійснила розгляд звернення відповідача, за результатами якого надала позивачу рекомендацію усунути допущені порушення та привести умови примірного договору та комерційної пропозиції у відповідність до вимог закону. Й наостанок відповідач вважає, що місцевий господарський суд помилково не звернув увагу на приписи Наказу Міністерства фінансів України №237 від 08.10.1999 року, а саме те, що позивач, як ініціатор розрахунків не складав та не направляв на адресу відповідача актів звіряння розрахунків.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Забір`я" на рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2020 року у справі №911/1601/19, вирішено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Забір`я" на рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2020 року у справі №911/1601/19 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

22.07.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.09.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Козир Т.П., сформовано для розгляду справи №911/1601/19 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Забір`я" на рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2020 року у справі №911/1601/19 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (позивач/Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Забір`я" (відповідач/Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №420015521 від 01.01.2019 року (надалі - Договір). (а.с. 13-16).

Також за твердженням позивача, договір про постачання електричної енергії споживачу розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК".

Договір було укладено на підставі поданої відповідачем 20.12.2018 року Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу. (а.с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження того, що відповідач приєднався до розробленого електропостачальником договору, позивачем надано суду копію акту звіряння розрахунків від 22.04.2019 року, який також підтверджує факт споживання електричної енергії відповідачем та наявність заборгованості, а також платіжні доручення про сплату коштів за електричну енергію та відповідь на претензію №58 від 05.06.2019 року. (а.с. 23, 24-26, 29).

Відповідно до п. 5.5. договору розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

Згідно з п. 5.6. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на розрахунковий рахунок постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вважається здійсненою після того, як на розрахунковий рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Розрахунковий рахунок постачальника вказується в даному договору та зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим договором без отримання рахунку постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величин авансових та/або ланових платежів, споживач може ознайомитися на веб-сайті постачальника. Не отримання споживачем рахунку постачальника не звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією (п. 5.7. Договору).

В силу п. 6.2. договору споживач взяв на себе зобов`язання розрахуватися з постачальником за спожиту електричну енергію протягом 5 робочих днів до початку постачання електричної енергії новим електропостачальником, але не пізніше дати, визначеної цим договором.

За умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору (п.13.3 Договору).

Комерційною пропозицією "СТАНДАРТ-1" передбачено, що у разі наявності у споживача заборгованості перед постачальником на дату надання звернення про зміну електропостачальника або на дату переходу споживача до іншого електропостачальника, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штрафні санкції у розмірі вартості договірних обсягів споживання електричної енергії на один розрахунковий період, з якого споживач змінює постачальника, визначеної з урахуванням діючих на даний період тарифів Постачальника. (а.с. 16).

Також, відповідною Комерційною пропозицією "Стандарт-1" передбачено порядок сплати за електроенергію на умовах попередньої 100% оплати вартості договірного обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період, яка має бути сплачена до дати початку розрахункового періоду. Остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електроенергію.

Обсяги попередньої оплати визначаються шляхом множення відповідного договірного обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену згідно умов Комерційної пропозиції та підлягають оплаті не залежно від отримання рахунку Постачальника.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем було ініційовано зміну електропостачальника у своєму Повідомленні № 21 від 04.03.2019 року про розірвання договору в якому останній повідомив про зміну електропостачальника з 31.03.2019 року. (а.с. 18).

Зазначене повідомлення отримано позивачем 05.03.2019 року, що вбачається з вхідного штампу позивача. (а.с. 234).

Враховуючи, що відповідачем було ініційовано зміну електропостачальника з 31.03.2019 року і на відповідну дату переходу до іншого електропостачальника за відповідачем існувала заборгованість з оплати спожитої електричної енергії в сумі 192 470,27 грн., яка повністю була сплачена лише 12.04.2019 року з простроченням (підтверджується платіжними дорученнями №525 від 10.04.2019 року на суму 80 470, 27 грн., №529 від 11.04.2019 року на суму 80 000, 00 грн. та №531 від 12.04.2019 року на суму 32 000, 00 грн., а.с. 24-26), позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції за дострокове розірвання договору в сумі 192 213, 12 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с. 98-99) на підставі інформації Оператора системи розподілу (ПрАТ "Київобленерго") про фактичний обсяг спожитої електричної енергії у квітні місяці 2018 року відповідно до якої фактичний обсяг спожитої електричної енергії ПрАТ "Забір`я" у квітні місяці 2018 року становив 70 126 кВт/год.

Позивач направив відповідачу лист № 522 від 26.03.2019 року, з додатком - прогнозним рахунком за березень 2019 року від 26.03.2019 року про сплату вартості електроенергії на підставі прогнозних даних комерційного обліку, всього на суму 155 755,69 грн., з кінцевим терміном оплати 31.03.2019 року. (а.с. 19).

Зазначений вище лист № 522 від 26.03.2019 року відповідач отримав 03.04.2019 року, що підтверджується датою реєстрації за вх. № 16 від 03.04.2019 року у журналі вхідної кореспонденції відповідача, та довідкою поштового відділення с.Забір`я від 16.06.2019 року про доставку листа. (а.с. 237-238).

Матеріали справи містять акт приймання-передавання електричної енергії за березень місяць №А- від 31.03.2019 року, який містить суму боргу, підписаний відповідачем та отриманий 01.04.2019 року, що також свідчить про обізнаність споживача про суму боргу. (а.с. 23).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія " має законне право на стягнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору, а відповідачем у відзиві на позовну заяву наведено норми законодавства, які не спростовують позовні вимоги ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

При цьому, вимогами ст.627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За умовами ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

П.п. 1.2.15 п. 1.2 Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року № 312 (надалі за текстом - Правила НКРЕКП) встановлено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. При цьому, укладення договору постачання електричної енергії відбувається за типовими договорами, форма та зміст яких передбачені відповідними додатками до Правил НКРЕКП.

П.п. 3.1.5. п. 3.1. Правил НКРЕКП передбачено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Відповідно до п.п. 3.1.7. п. 3.1. Правил НКРЕКП, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Так, враховуючи зазначені вимоги, договір укладений між сторонами на умовах, які розроблені електропостачальником та опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК", без викладення його в паперовій формі.

Факт укладення договору підтверджується діями відповідача, які спрямовані на виконання його умов, зокрема, споживання електричної енергії та оплата виставлених рахунків, та, зокрема, і не заперечується останнім.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с. 12).

Отже колегія суддів зазначає, що між сторонами з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України було укладено публічний договір приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі заяви-приєднання відповідача до договору та шляхом споживання електричної енергії та оплати виставлених рахунків.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Відповідно до п.3.1.8. Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Статтею 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

При цьому, частиною 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 4 даної постанови передбачено, що під умовами чинних договорів розуміється індивідуальні характеристики об`єкта потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо.

А тому, приєднавшись до договору, відповідачем взято на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії.

З зазначених підстав, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що позивач не забезпечив прозорість положень та умов договору, а також щодо не ігнорування судом першої інстанції позиції НКРЕКП, яка здійснила розгляд звернення відповідача, оскільки між сторонами було досягнути усіх істотних умов договору, а матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо не згоди відповідача під час укладання публічного договору щодо будь-яких умов такого договору.

Пунктом 6.1.1. Правил передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

Як вказано позивачем та не заперечується сторонами, відповідачем було ініційовано зміну електропостачальника у своєму Повідомленні № 21 від 04.03.2019 року про розірвання договору в якому останній повідомив про зміну електропостачальника з 31.03.2019 року. (а.с. 18).

Пунктом 6.1.3. Правил передбачено, що зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення.

Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

Як вбачається з комерційної пропозиції «Стандарт-1» (додаток 2 до договору), на умовах якої відповідач приєднався до публічного договору, договір діє до 31.12.2019.

За умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору (п.13.3 Договору).

Комерційною пропозицією "СТАНДАРТ-1" передбачено, що у разі наявності у споживача заборгованості перед постачальником на дату надання звернення про зміну електропостачальника або на дату переходу споживача до іншого електропостачальника, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штрафні санкції у розмірі вартості договірних обсягів споживання електричної енергії на один розрахунковий період, з якого споживач змінює постачальника, визначеної з урахуванням діючих на даний період тарифів постачальника.

Як вже зазначалось вище відповідно до умов вказаної комерційної пропозиції, договір діє до 31.12.2019; Комерційною пропозицією і п.13.3. договору передбачено штраф саме за дострокове розірвання договору у випадку наявності заборгованості на дату звернення з заявою про зміну електропостачальника.

Відповідно до ч.7 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором про постачання електричної енергії споживачу, у якому, у томі числі, визначаються строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Проаналізувавши умови договору, укладеного між сторонами та умови, зазначені у комерційній пропозиції, суд приходить до висновку, що відповідно до умов договору штраф передбачено за дострокове розірвання договору з ініціативи споживача, та у випадку наявності заборгованості на дату звернення з заявою про зміну електропостачальника.

Колегією суддів встановлено, що умови комерційної пропозиції відповідають п. 3.2.7 ПРРЕЕ, відповідно до яких комерційна пропозиція електропостачальника повинна мати унікальну назву в межах одного електропостачальника та має містити, зокрема, інформацію про наявність або відсутність штрафу за дострокове припинення дії договору, розмір штрафу.

Крім того, порядок зміни електропостачальника за ініціативою споживача визначено Розділом VI ПРРЕЕ, в якому також передбачається можливість застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд вірно врахував положення п. 6.2. Договору відповідно до якого споживач зобов`язується протягом 5 робочих днів до початку постачання електричної енергії новим електропостачальником, але не пізніше дати, визначеної цим Договором, розрахуватися з Постачальником за спожиту електричну енергію. Отже.

Тобто, споживач здійснюючи дії, спрямовані на зміну електропостачальника мав вчинити активні дії на погашення боргу, отримання прогнозованого та остаточного рахунку у відділенні позивача, як це передбачено п. 4.14 ПРРЕЕ, що було вірно встановлено місцевим господарським судом.

Адже з моменту початку процедури зміни електропостачальника відносини регулюються саме п. 6.2. укладеного Договору, який не надає можливості споживачу здійснити розрахунки з попереднім електропостачальником у строки зазначені в рахунку-фактурі, а встановлює обов`зок здійснити вказані розрахунки до початку постачання електричної енергії новим електропостачальником.

Щодо посилання скаржника на те, що позивачем було несвоєчасно надано прогнозний рахунок за березень 2019 року, а отже відповідач безальтернативно був позбавлений здійснити оплату у визначений термін внаслідок неналежних дій позивача, як ініціатора розрахунків колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, що рахунок за фактично спожиту електричну енергію (остаточний розрахунок) надається постачальником споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Надані постачальником рахунки підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання. (терміни надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати визначені комерційною пропозицією, а.с. 16).

Рахунок за фактично спожиту електричну енергію за березень виставлявся 31.03.2019 року і був отриманий, як стверджує сам відповідач, 01.04.2019 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що станом на момент 01.04.2019 року споживач був обізнаний про суму боргу, оскільки підписав Акт приймання-передавання електричної енергії за березень місяць №А- від 31.03.2019 року. (а.с. 23).

Також в матеріалах справи наявне повідомлення № від 01.04.2019 року до якого також додано рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за березень 2019 року від 31.03.2019 року на суму 192 470, 27 грн., яке отримано відповідачем 01.04.2019 року. (а.с. 78-79).

При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що строк до 15.04.2019 року зазначений у вказаному вище повідомленні не є строком для оплати заборгованості, а є датою від якої у разі не сплати відповідачем наявної заборгованості відповідно до умов договору, останнього може бути відключено від електроспоживання.

З огляду на вище викладене, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний з 01.04.2019 року про наявність своєї заборгованості в розмірі 192 470, 27 грн., а тому відповідно до умов договору повинен був оплатити рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за березень 2019 року від 31.03.2019 року на суму 192 470, 27 грн. протягом 5 днів з дня отримання (01.04.2019 року), тобто до 05.04.2019 року чого, як вбачається з матеріалів справи не було зроблено відповідачем.

Як вже було вище зазначено, остаточно свою заборгованість відповідачем було погашено 12.04.2019 року, що вбачається з платіжних доручень №525 від 10.04.2019 року на суму 80 470, 27 грн., №529 від 11.04.2019 року на суму 80 000, 00 грн. та №531 від 12.04.2019 року на суму 32 000, 00 грн. (а.с. 24-26).

Окрім того, навіть, якщо припустити, що відповідач дізнався про наявність заборгованості з моменту отримання листа № 522 від 26.03.2019 року (03.04.2019 року), як то зазначено в апеляційній скарзі, то відповідач повинен був здійснити оплату заборгованості протягом 5 днів, тобто до 08.04.2019 року.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд вірно зазначив, що оскільки відповідач отримав рахунок на оплату 01.04.2019 року, що припадало на понеділок, у останнього було достатньо часу для оплати відповідного рахунку до встановленого в ньому строку 05.04.2019 року, а також те, що відповідач, який мав намір достроково розірвати договір з позивачем, мав бути обізнаний з порядком такого розірвання та усвідомлювати наслідки його недотримання, зокрема, передбачати необхідність та вжити всіх заходів для своєчасної оплати спожитої електроенергії за останній місяць, що передував зміні постачальника.

Колегія суддів також звертає увагу, що скаржником здійсненого позивачем розрахунку в частині заявленого до стягнення розміру не спростовано.

Окрім того з підстав наведених вище, а саме тих, що матеріали справи містять акт звіряння розрахунків від 22.04.2019 року, який підписаний відповідачем (а.с. 23), колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що позивач, як ініціатор розрахунків не складав та не направляв на адресу відповідача актів звіряння розрахунків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що застосування штрафу, передбаченого умовами договору, укладеного між сторонами не суперечить положенням ч.7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії». А відтак, дії позивача по нарахуванню відповідачу штрафу за дострокове розірвання (припинення) договору про постачання електричної енергії споживачу, стягнення якого є предметом цієї справи, є правомірними, відповідають ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 6.1.3. Правил, умовам договору та комерційної пропозиції.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Забір`я" на рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2020 року у справі №911/1601/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.01.2020 року у справі № 911/1601/19 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1601/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз