УХВАЛА

03 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 907/762/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергополіс"

про забезпечення позову

за матеріалами касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Квітка" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.11.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 (повний текст складено 26.06.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергополіс"

до 1.Підприємства "Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів міста Києва", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Квітка"

про визнання протиправним відчуження майна та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.11.2019 у справі № 907/762/16, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020, позов задоволено повністю, визнано відносно ТОВ «Центр Квітка» право власності за ТОВ "Енергополіс" на частку в розмірі 5295/10000 частки спального корпусу "В", загальною площею 2 399,3 кв.м, розташованого за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, село Солочин, санаторій "Квітка Полонини", будинок 1 "а" (реєстраційний номер об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 0).

Ухвалою Верховного Суду від 03.08.2020 у справі № 907/762/16 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Квітка" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.11.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16; призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Квітка" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.11.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16 на 07 жовтня 2020 року о 12:45; зупинено дію постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергополіс" 01.09.2020 до Верховного Суду подало заяву про забезпечення позову, в якій просило ухвалу Верховного Суду від 03.08.2020 у справі № 907/762/16 в частині ухвалення рішення про зупинення дії постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020р. у справі № 907/762/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку, скасувати; позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергополіс» про визнання права власності на частку в нерухомому майні забезпечити шляхом накладення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту на нерухоме майно з реєстраційним номером 0 до закінчення перегляду справи № 907/762/16 в касаційному порядку.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що предметом заявлених ТОВ «Енергополіс» у справі № 907/762/16 позовних вимог до ТОВ «Центр «Квітка» є визнання за товариством право власності на частку у розмірі 5295/10000 спального корпусу санаторію «Квітка полонини», що розташований в селі Солонин, Свалявського району Закарпатської області, ціна позову - 2 292 000,00 гривень. Вказав, що ні саме товариство, ні жодна особа від імені товариства не давало жодних об`яв про намір продати корпус санаторію, представлений ТОВ «Центр «Квітка» скан об`яви сфальсифікований виключно з ціллю забезпечення задоволення відповідного клопотання ТОВ «Центр «Квітка» про зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції. В представленій ТОВ «Центр «Квітка» об`яві про продаж корпусу санаторію відсутнє жодне посилання на ТОВ «Енергополіс» чи на директора ТОВ «Енергополіс». Крім того, продаж санаторію або його частки, даний корпус санаторію був визнаний спільною дольовою власністю, взагалі неможливий, оскільки потребує або волевиявлення двох сторін спільної дольової власності, або дотримання визначеної ЦК України процедури попередження іншого власника про намір продати власну частку у спільній дольовій власності. Особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була підготовлена схема зміни власника корпусу санаторію через нібито існування штучного грошового боргу в 4 000 000,00 між двома підконтрольними ним фізичними особами: представницею ТОВ «Центр «Квітка» адвокатом Мальованою В.А. (позичальник) та гр-ном ОСОБА_3 (позикодавець). Поручителем виконання грошових зобов`язань ОСОБА_4 перед гр-ном ОСОБА_3 виступило ТОВ «Центр «Квітка» (Дарницький районний суд м.Києва; справа № 753/5182/17). Слід зазначити, що Дарницьким районним судом м.Києва ТОВ «Енергополіс» було відмовлено у вступі в дану справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В межах даної судової справи № 753/5182/17 Дарницьким районним судом м. Києва був накладений арешт на майно ТОВ «Центр «Квітка», який після залишення судом 28.05.2020р. позовної заяви позичальника ОСОБА_3 без розгляду (позивач ОСОБА_3 за три роки жодного разу не з`явився на судові засідання), на даний час залишився чинним (арешт на майно ТОВ «Центр «Квітка» накладався з ціллю унеможливити ТОВ «Енергополіс» реєструвати за собою права власності на частку в об`єкті інвестування на підставі набувших законної сили судових рішень).

На даний час у вищенаведеній справі № 753/5182/17 ТОВ «Центр «Квітка» було ініційовано скасування арешту майна товариства у зв`язку із закриттям судом даної справи. Дарницьким районним судом м.Києва судове засідання по скасуванню арешту нерухомого майна ТОВ «Центр «Квітка» призначене на 26.08.2020.

За наслідком скасування Дарницьким районним судом м.Києва арешта майна ТОВ «Центр «Квітка», з урахуванням зупинення Верховним Судом ухвалою від 03.08.2020 дії постанови суду апеляційної інстанції про визнання за ТОВ «Енергополіс» права власності на частку в корпусі санаторію, ТОВ «Центр «Квітка» отримає реальну можливість скористатись правом власника або відчужити корпус санаторію сторонній особі, або закласти його в іпотеку під штучні зобов`язання, або в інший спосіб обтяжити даний об`єкт нерухомості з ціллю відтермінувати доступ ТОВ «Енергополіс» до об`єкта інвестування.

ТОВ «Енергополіс» вважає, що належним заходом, який з урахуванням фактичних обставин даного судового спору забезпечить певний захист прав власності товариства на частку в об`єкті інвестування шляхом запобігання повторному відчуженню ТОВ «Центр «Квітка» об`єкта інвестування сторонній особі, є накладення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту на даний об`єкт нерухомого майна. У той же час, даний спосіб забезпечення позову унеможливлює спричинення ТОВ «Центр «Квітка» будь-яких збитків.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергополіс" про забезпечення позову, Суд зазначає наступне.

В частині скасування ухвали Верховного Суду від 03.08.2020 у справі № 907/762/16 про зупинення дії постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку, Суд доходить до висновку, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергополіс" не спростовують обставин, покладених в основу прийнятого судом рішення про зупинення дії постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16, а тому в цій частині заяви слід відмовити.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Колегія суддів, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергополіс" про забезпечення позову, дійшла висновку про обґрунтованість заявлених доводів, а також враховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 03.08.2020 зупинено дію постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16 з підстав доводів відповідача 2 про те, що позивач безперешкодно може вчинити інші правочини щодо відчуження спірної нерухомості, а в даній заяві позивач зазначає, що відповідач 2 також може повторно відчужити спірний об`єкт сторонній особі, тому з метою забезпечення рівності та збалансованості інтересів сторін, та враховуючи предмет позову, а саме визнання права власності на частину нерухомого майна, вважає за необхідне задовольнити вказану заяву в частині накладення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту на нерухоме майно з реєстраційним номером 0 до закінчення перегляду справи № 907/762/16 в касаційному порядку, в частині скасування ухвали Верховного Суду від 03.08.2020 про зупинення дії постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку - відмовити.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергополіс" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на нерухоме майно з реєстраційним номером 0 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до закінчення перегляду справи № 907/762/16 в касаційному порядку.

3. В частині скасування ухвали Верховного Суду від 03.08.2020 про зупинення дії постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 у справі № 907/762/16 до закінчення її перегляду в касаційному порядку - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський