ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"04" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1310/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, буд.1а)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, буд. 5, кв. 11)

про стягнення 73 820,42 грн

ВСТАНОВИВ:

12.05.2020р. Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги з теплопостачання на загальну сумі 73 820,42 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позові вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору №2 на відшкодування витрат з теплопостачання (2271), спожитого в процесі надання послуг з харчування від 01.02.2019р., в частині повної та своєчасної оплати послуг з надання теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.05.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/1310/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Ухвала суду від 18.05.2020р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу та отримана останнім, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.81).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.83-87) та отримана останнім 23.05.2020р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.82).

10.07.2020р. до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із впровадженням карантину (а.с.89).

Суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Судом враховується, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 р. № 291, від 04.05.2020 р. № 343) з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено на всій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" від 30.03.2020р., який набрав чинності 02.04.2020р., було внесено зміни, зокрема, до ГПК України щодо продовження процесуальних строків згідно прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), в тому числі і строків на подання відзиву на позовну заяву та строків розгляду справи.

Водночас в подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020р., який набрав чинності 17.07.2020р., було внесено зміни, зокрема, до ГПК України, щодо процедури продовження процесуальних строків.

Вказаним законом визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно, зокрема, до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Водночас, у визначений законом строк відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву чи клопотання про продовження процесуальних строків, що обґрунтоване неможливістю вчинення відповідної процесуальної дії внаслідок обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином, не скористався, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, 01.02.2019р. між Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" (сторона 2) було укладено договір №2 на відшкодування витрат за теплопостачання (2271), спожитого в процесі надання послуг з харчування (а.с.5-8), відповідно до якого сторона 2 одержує теплову енергію від сторони 1 для опалення військових об`єктів на території військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які сторона 2 використовує в процесі виконання договору №286/2/19/1 від 17.01.2019р. про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення харчування, продуктами харчування, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів ЗС України, інших осіб які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчування у стаціонарних та польових умовах на годування штатних тварин), укладеного ТОВ "Маяк-Південь" та Міністерством Оборони України, а сторона 2 відшкодовує стороні 1 вартість отриманої теплової енергії на підставі отриманих від сторони 1 рахунків згідно умов цього договору.

За умовами п.2.1. договору відшкодування стороною 2 вартості отриманої теплової енергії здійснюється із розрахунку опалювальної площі військових об`єктів на території військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , А-2372, які сторона 2 використовує в процесі виконання договору №286/2/19/1 від 17.01.2019р. та у відповідності до додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору тарифи на послуги з теплопостачання (калькуляція тарифу) розраховуються стороною 1 щомісячно в залежності від температури зовнішнього повітря та втрат собівартості із розрахунку опалювальної площі військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 відповідно до наказу Міністерства оборони України №875 від 19.12.2012р. "Про затвердження Показників витрат палива на комунально-побутові потреби військових частин, установ та організацій".

Порядок і закінчення опалювального періоду визначається наказами начальників гарнізонів, яким підпорядковані військові частини (п.2.3. договору).

Згідно п.3.1. договору сторона 2 має право, зокрема, на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно з законодавством та умовами цього договору.

В свою чергу, відповідно до умов п.3.2. договору, сторона 2 зобов`язана, зокрема виконувати умови і порядок відшкодування стороні 1 витрат на опалення в обсягах і строки, передбачені договором; після отримання рахунку відшкодувати витрати за опалення шляхом перерахування коштів впродовж 10 банківських діб на розрахунковий рахунок сторони 1 по отриманих рахунках.

Пунктом 4.1. договору передбачено право сторони 1 вимагати від сторони 2 своєчасного та в повному обсязі відшкодування витрат на опалення приміщень, що використовуються стороною 2.

Пунктом 4.2. договору передбачено обов`язок сторони 1 надавати стороні 2 рахунок до 10 числа місяця, наступного за звітним, що є підставою для проведення стороною 2 оплати за теплопостачання та підписання акту звірки взаєморозрахунків (один примірник акту повертається стороні 1); щомісячно до 20 числа наступного за звітним надавати стороні 2 акти звірок взаєморозрахунків.

Згідно п.10.1. договору останній укладено з 01.02.2019р. по 31.12.2019р. включно, та може бути продовжено за згодою сторін на підставі додаткових угод до договору.

Додатковою угодою від 28.12.2019р. (а.с.10) сторони вирішили продовжити строк дії даного договору до 31.03.2020р.

В Додатку №1 до договору сторонами було погоджено перелік опалювальних площ військова частина А-1516 -167,9 м2, військова частина НОМЕР_2 , - 176 м2 та військова частина А-2372 153,8 м2.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір №2 на відшкодування витрат за теплопостачання (2271), спожитого в процесі надання послуг з харчування від 01.02.2019р. є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання умов договору, Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району було надано відповідачу обумовлені договором послуги та направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" супровідними листами (а.с.31, 39, 48, 61) рахунки на оплату наданих послуг (а.с.32, 41, 50, 62) разом з калькуляціями собівартості та довідками розрахунками (а.с.33-38, 42-47, 51-56, 63-68) на загальну суму 73 820,42 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків (а.с.57, 70).

При цьому, направляючи на адресу відповідача листом з описом вкладення (а.с.69) рахунок за березень 2020р., позивачем було повторно направлено попередні рахунки, калькуляції собівартості опалення, довідки-рахунки по всім військовим частинам, а також претензію від 03.04.2020р. №532 (а.с.58-59) щодо оплати заборгованості на надані послуги.

З метою встановлення дати отримання відповідачем претензії з доданими до неї документами, судом на офіційному сайті Укрпошти було здійснено відстеження поштового пересилання (штриховий ідентифікатор №889). Згідно розміщеної на сайті Укрпошти інформації, ТОВ "Маяк-Південь" претензію з доданими до неї документи отримало 07.04.2020р.

Суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно положень статей 76, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, з огляду на відсутність жодних доказів у спростування обставин отримання відповідачем від позивача теплової енергії та рахунків на оплату наданих послуг, з урахуванням норм Господарського процесуального кодексу України щодо достовірності, належності та вірогідності доказів, суд вважає доведеним факт надання позивачем послуг, обумовлених договором, та їх вартість.

Водночас, як вказує позивач, надані ним послуги з постачання теплової енергії на суму 73 820,42 грн відповідачем оплачені не були, а претензія залишилась без жодної відповіді.

Враховуючи вищезазначене, оскільки належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 73 820,42 грн, відповідач, згідно приписів ст.ст.74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Південь" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, буд. 5, кв. 11, ) на користь Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, буд.1а, ) заборгованість у сумі 73 820 /сімдесят три тисячі вісімсот двадцять/ грн 42 коп., судовий сбір у сумі 2 102 /дві тисячі сто дві/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська