ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

02 вересня 2020 року м.Харків Справа № 913/401/20
Провадження №22б/913/401/20
Суддя Вінніков С.В., розглянувши спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМД Констракшин» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нелора Ленд» про забезпечення у справі
про визнання недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права власності,
31.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМД Констракшин» (далі ТОВ «ДМД Констракшин») та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нелора Ленд» (далі ТОВ «Нелора Ленд») звернулися до Господарського суду Луганської області з заявою про визнання правочину недійсним, у якій просить:
Згідно з п.8 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
У ч.9 ст.30 ГПК України визначено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.
Абзацами 1-3 ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Згідно відомостей з програми автоматизованого документообігу Господарського суду Луганської області «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Луганської області (суддя Ковалінас М.Ю.) перебуває справа №913/401/20 за спільною заявою ТОВ «ДМД Констракшин» та ТОВ «Нелора Ленд» до боржника - ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна Бухта» про банкрутство.
Ухвалою господарського суду від 31.07.2020 у справі №913/401/20 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника - ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна Бухта»; введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, введена процедура розпорядження майном боржника.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.08.2020 спільна заява про забезпечення передана на розгляд судді Ковалінас М.Ю.
Розпорядженням заступника керівника апарату суду від 31.08.2020 №113-р відповідно до ч.9 ст.32 ГПК України у зв`язку з відпусткою судді Ковалінас М.Ю. призначено повторний автоматизований розподіл спільної заяви ТОВ «ДМД Констракшин» та ТОВ «Нелора Ленд» про забезпечення.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 спільну заяву про забезпечення ТОВ «ДМД Констракшин» та ТОВ «Нелора Ленд» передано для розгляду судді Віннікову С.В.
Розглянувши матеріали заяви про забезпечення, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктом 1 ч.1 ст.137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості
Отже, враховуючи викладене, при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В обґрунтування спільної заяви про забезпечення ТОВ «ДМД Констракшин» та ТОВ «Нелора Ленд» зазначили наступне.
У 2017 році ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна Бухта» було укладено 17 договорів купівлі-продажу земельних ділянок з ТОВ «Шаян Груп», тим самим позбавивши права кредиторів можливості повернути заборгованість на загальну суму 11 505 515 грн 60 коп.
Вказали, що продаж земельних ділянок відбувався за заниженою не ринковою ціною.
Згідно наявної інформації з Інтернет-ресурсів заявникам стало відомо, що ТОВ «Шаян Груп» активно здійснює продаж земельних ділянок, набутих за оспорюваними правочинами. Так, на сайті оголошень OLX, 31.07.2020 подано оголошення про продаж земельних ділянок, де в опису продажу ділянок вказані земельні ділянки площею 3,2134 га, 3,2430 (від 20 соток до 3,5 га), фасад дороги Т1026 від Бориспільської траси 2,1939 га, 2,194 га.
Суд зауважує, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Крім того, користувачем «Оксана» розміщено оголошення про продаж фасаду Бориспільської траси, с.Чубинське за ціною 2 000 доларів США. У описанні вказано, що продається фасад Бориспільської траси 3,2134 га, фасад кільця с.Чубинське 3,2430 Га (від 20 соток до 3,5 Га), фасад дороги Т1026 від Бориспільської траси 2,1939 Га, 2,194 Га.
Також вказаним користувачем «Оксана» розміщене оголошення про продаж земельної ділянки комерційного призначення в селі Чубинське Київської області, площею 300 соток за ціною 600 000 доларів США.
Судом не беруться до уваги вказані оголошення, оскільки заявниками не доведено, що, по-перше, продаж здійснюється саме ТОВ «Шаян Груп» або його уповноваженими особами, а, по-друге, що вказані оголошення стосуються саме земельної ділянки, придбаної ТОВ «Шаян Груп» за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31.08.2017. У вказаних оголошеннях відсутні ідентифікуючі дані про земельні ділянки, які б дали змогу беззаперечно стверджувати, що предметом продажу за оголошеннями є саме спірні земельні ділянки.
Доводи заявників про продаж ТОВ «Туристично-оздоровчий комплекс «Південна Бухта» земельних ділянок ТОВ «Шаян Груп» за заниженою ціною є самостійною підставою для визнання укладених договорів недійсними, а тому мають оцінюватися судом під час розгляду спору про визнання договорів-купівлі продажу недійсними.
Інших доказів про продаж чи інше відчуження спірних земельних ділянок ТОВ «ДМД Констракшин» та ТОВ «Нелора Ленд» суду не надано.
Отже, подана ТОВ «ДМД Констракшин» та ТОВ «Нелора Ленд» спільна заява про забезпечення за своїм змістом зводиться лише до припущень щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання судового рішення та не містить документального обґрунтування та надання належних та допустимих доказів саме неможливості або істотного ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до ч.6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні спільної заяви ТОВ «ДМД Констракшин» та ТОВ «Нелора Ленд» про забезпечення.
Згідно з ч.8 ст.140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - ТОВ «ДМД Констракшин».
Керуючись ст.ст.20, 30, 74, 77, 86, 129, 136-140, 232 - 234 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

1. У задоволенні спільної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМД Констракшин» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нелора Ленд» про забезпечення відмовити.
2. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 051 грн 00 коп. віднести на заявника.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 02.09.2020 у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Суд доводить до відома учасників судового процесу, що вони можуть отримувати інформацію у справі, що розглядається за офіційною вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/.

Суддя С.В. Вінніков