УХВАЛА

08 вересня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/8642/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Багай Н.О., Дроботової Т.Б.

розглянувши матеріали касаційної скарги Національної поліції України

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2020

та рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2020

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

про стягнення 808 103,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Національної поліції України на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2020 (повний текст складено 24.07.2020) та рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2020 у справі № 910/8642/19, подана 17.08.2020.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За змістом частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у справі № 910/8642/19 є стягнення грошових коштів у сумі 808 103,46 грн, що становить менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 500 = 1 051 000,00 грн станом на 2020 рік), а відтак у розумінні наведених положень Господарського процесуального кодексу України ця справа не підлягає касаційному оскарженню.

При цьому у поданій касаційній скарзі не наведено обґрунтування випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за наявності яких може бути переглянуто у касаційному порядку судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У своїй касаційній скарзі Національна поліція України посилається на ряд позицій Верховного Суду щодо застосування статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України зокрема у постановах від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 05.04.2018 у справі № 905/1180/17, від 08.05.2018 у справі № 924/709/17, від 12.09.2018 у справі № 912/3594/17, від 20.06.2018 у справі № 905/2135/17, від 21.02.2018 у справі № 910/6984/17, від 27.02.2018 у справі № 925/1427/16, від 05.07.2018 у справі № 910/2031/16, від 16.05.2018 у справі № 918/337/17, від 11.05.2018 у справі № 903/545/17, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18 у подібних правовідносинах.

Водночас, скаржник не обґрунтовує наявність питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у наведених справах судами досліджувались докази, які подавались сторонами для обґрунтування зменшення розміру штрафних санкцій, з посиланням на статтю 233 Господарського кодексу України та частину третю статті 551 Цивільного кодексу України. При цьому, у кожній зі справ при застосуванні дискреційних повноважень щодо зменшення штрафних санкцій суди виходили зі встановлених ними конкретних обставин, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин у даній справі та у справах, наведених в касаційній скарзі, оскільки рішення у них прийняті за результатами дослідження різних доказів.

Таким чином, колегія суддів також не знайшла наявності випадків відповідно до яких підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інші доводи заявника, які викладені у касаційній скарзі, фактично зводяться до необхідності перегляду та переоцінки доказів, досліджених судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

З огляду на викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної поліції України на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2020 та рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2020 у справі № 910/8642/19.

2. Касаційну скаргу та додані до неї матеріали (в тому числі копію платіжного доручення № 2175 від 07.08.2020 на суму 21 818,80 грн) повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н.О. Багай

Т.Б. Дроботова