УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

01.09.2020Справа № 910/2995/20

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву № 05-08/20-гс від 05.08.2020 року в порядку ч. 6 ст. 327 ГПК України Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Керрот»

у справі № 910/2995/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Керрот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд"

про стягнення 1 317 537,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2020 року (суддя Лиськов М.О.) у справі № 910/2995/20 позовні вимоги задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд" змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Буд-Майстер Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Керрот" суму основного боргу у розмірі 1 106 295,63 грн.; 3% річних у розмірі 7547,06 грн.; пеню у розмірі 80 229,17 грн.; проценти за користування чужими коштами у розмірі 115 721,55 грн.; інфляційні збитки у розмірі 7744,07 грн. та 19 763,06 грн. судового збору.

25.08.2020 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Керрот» надійшла заява № 05-08/20-гс від 05.08.2020 року в порядку ч. 6 ст. 327 ГПК України, в якій заявник просить накласти арешт на майно та кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Буд-Майстер Груп" в межах стягнутої за судовим рішенням суми - 1 337 300,54 грн.

Подання вказаної заяви обумовлене тим, що під час розгляду справи відповідачем було змінено назву та юридичну адресу, для участі у розгляді справи відповідач свого представника не направив. На думку заявника, такі дії відповідача спрямовані на ухилення від виконання рішення суду. Тому з метою ненадання відповідачу приховати кошти, необхідні для виконання рішення суду, заявник просить накласти арешт на майно та кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Буд-Майстер Груп" в межах стягнутої суми.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.08.2020 року вказану заяву передано на розгляд судді Лиськова М.О.

Розпорядженням В.о. керівника апарату № 05-23/1211 від 25.08.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, у зв`язку з відпусткою судді Лиськова М.О.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 року вказану заяву передано на розгляд судді Коткова О.В.

Розглянувши заяву № 05-08/20-гс від 05.08.2020 року в порядку ч. 6 ст. 327 ГПК України Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Керрот», суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені статтею 137 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що у заявника наявні підстави вважати, що відповідач намагатиметься у майбутньому уникнути виконання рішення, оскільки відповідач ухиляється від повернення заявникові кредитних коштів.

Так, в обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно ТОВ "Буд-Майстер Груп" заявник посилається лише на зміну відповідачем назви та адреси місцезнаходження, в той час, як чинне законодавство не забороняє відповідачеві змінювати свою назву і місцезнаходження, при цьому саме лише посилання та припущення заявника на те, що відповідачем вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст.136 Господарського процесуального кодексу України.

Більше того, заявником не надано належних доказів на підтвердження вчинення ТОВ "Буд-Майстер Груп" дій, спрямованих на зняття коштів зі своїх розрахункових рахунків, відчуження майна, як і не надано суду жодних доказів того, що боржник має намір ухилитися від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у поданій заяві заявником не наведено достатніх належних та допустимих, у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності обставин, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення у справі, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви № 05-08/20-гс від 05.08.2020 року в порядку ч. 6 ст. 327 ГПК України Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Керрот» у справі № 910/2995/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 01 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Котков