ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" вересня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1630/18

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

від позивача : не з`явився

від відповідача : не з`явився

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до відповідача ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" про стягнення 51 130,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області у складі судді Гута С.Ф. розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до відповідача ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" про стягнення 51 130,00 грн.

12.10.2018 р. до господарського суду Одеської області надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 916/1630/18 до винесення рішення об`єднаною палатою Верховного Суду по справі №916/2450/17 з аналогічним предметом спору по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.10.2018р. задоволено вищезазначене клопотання та зупинено провадження по справі №916/1630/18 до закінчення касаційного перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №916/2450/17.

26 грудня 2018р. представник позивача звернувся до господарського суду Одеської області з клопотанням (за хв. №26602/18) про поновлення провадження у справі №916/1630/18, у якому зазначає що 23.11.2018р. об`єднаною палатою Верховного суду ухвалена постанова по справі №916/2450/17 та викладена правова позиція щодо спірних правовідносин.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. було поновлено провадження у справі №916/1630/18.

Крім того, судом було встановлено, що у провадженні господарського суду знаходиться декілька справ за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 51130 грн. з аналогічними підставами та предметом позову. Так, у справі 916/1722/18 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 51130 грн. міститься оригінал витребуваного наказу, і господарським судом ухвалою від 18.02.2019р було призначено судову технічну експертизу.

Також суд звертає увагу, що 20.02.2019р. на електронну пошту суду представником позивача були направлені додаткові пояснення по справі (без ЕЦП), відповідно до яких позивач зазначає, що у разі прийнятя рішення судом про зупинення провадження по справі №916/1630/18 до отримання висновків експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Одеської області (суддею Волковим Р.В.) від 18.02.2019р. по справі №916/1722/18, то відносить дане питання на розсуд суду.

21.02.2019р. представником відповідача подано письмові пояснення, де він вказує, що підстави для задоволення заяви в частині долучення до матеріалів справи додаткових доказів відсутні. Крім того, зазначає, що оскільки наказ №1865 від 29.12.2017 не було подано у встановлені законодавством строки та було надано лише після винесення Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду Постанови від 23.11.2018 по справі №916/2450/17, зазначений документ викликає у ДП "МТП "Чорноморськ" сумнів з приводу його достовірності (підробки), а саме з приводу того, що зазначений наказ було видано датою, якою він датований.

Крім того вказує, що у встановлений ГПК України строк наказ №1865 від 29.12.2017 не був поданий позивачем. Втім, після ознайомлення з висновками колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у Постанові Верховного Суду по аналогічній справі, де вказано, що на підставі наказу начальника структурного підрозділу залізниці іншого працівника має бути уповноважено на підписання комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення, якщо в штаті структурного підрозділу не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), - позивачем було надано вказаний наказ.

Також було зазначено, що наказ від 29.12.2017 було зареєстровано 29.12.2017, що є кінцевою датою, яка дозволяє здійснити запис в журналі "заднім числом". Тобто, у ДП "МТП "Чорноморськ" є підстави вважати, що наказ було створено не тією датою, якою наказ датовано. Між ПАТ "Укрзалізницею" та ДП "МТП "Чорноморськ" існує близько 22 аналогічних позовів та у жодній із зазначених справ не було подано наказу від 29.12.2017 чи подібний йому наказ як обґрунтування позовних вимог. Таким чином, у відповідача є сумніви щодо достовірності наказу від 29.12.2017 №1865, а саме щодо того, що зазначений наказ дійсно створено та видано в день, який він датований та існував на момент створення комерційного акту.

Таким чином, відповідач вважає, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду встановлення фактичної дати складення та підписання відповідного наказу має значення для вирішення справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.02.2019р. справу №916/1630/18 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/1722/18.

20.07.2020 року до канцелярії господарського суду Одеської області від представника регіональної філії „Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, відповідно якого заявник зазначав, що 02.03.2018 року по справі №916/1722/18 Господарським судом Одеської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги АТ "Укрзалізниця" до ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» про стягнення штрафу за невірно вказану масу вантажу у перевізному документі в розмірі 51130 грн. задоволені повністю. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 року рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/1722/18 залишене без змін. Таким чином рішення суду набуло чинності 15.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.08.2020р. було поновлено провадження у справі №916/1630/18 із призначенням розгляду справи на 10.08.2020р. о 16:10 год.

10.08.2020р. відповідач звернувся до суду із клопотанням за вх.№21104/20 про відкладення розгляду справи на іншу дату, з урахуванням строку дії карантину.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.08.2020р. було відкладено судове засідання на "01" вересня 2020 р. о 15:15 год.

У даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

01.09.2020р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення, суд встановив:

10.02.2018р. було відправлено вагон №53534038 з вантажем вугілля кам`яне зі станції Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці згідно з накладною №41597956 від 10.02.2018р.

15.02.2018 на станції Покровськ у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено акт загальної форми №43340 (форма ГУ-23) відносно накладної №41597956, відповідно до якого обставинами, які викликали складання акту, є:

- комерційна несправність (код 9280002). За даними ТДВВ підозра на завантаження вагону понад його вантажопідйомність. При прибутті поїзду було виявлено: при зважуванні на динамічних тензовагах виявилась невідповідність маси вантажу у вагоні більше документа 4300 кг та підозра на перевищення вантажопідйомності 3900 кг, чим порушено вимоги п.4.1. додатку 3 до СМГС. Поверхня вантажу на рівні бортів, не розрівнена. Марковано однією білою переривчатою полосою посередині. Двері, люки закриті. Вагон відцеплено для зважування на статичних вагах.

15.02.2018 також складено Акт загальної форми №185 (форма ГУ-23). Відповідно до вказаного Акту, складеного у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_10, - при контрольному переважуванні на 150 тонних статичних вагах виявилось брутто 94600 кг, тара 20600 кг, нетто 74000 кг, що більше документа на 5400 т, та в/п 5000 т, чим порушено вимоги п.4.1 п. 1 додатку 3 до СМГС. Поверхня вантажу на рівні бортів, не розрівняно, марковано однією білою полосою, вагон затримано.

Комерційний акт №482004/50 від 16.02.2018 (форма ГУ-22) складений на додаток до акту загальної форми від 15.02.2018р. №43340.

У комерційному акті вказано, що вагон №53534038 вантажопідйомністю 69,0 т прибув 15 лютого 2018р. поїздом №2704. Вантаж завантажено засобами відправника, маса вантажу при завантаженні визначена відправником на вагонних вагах (100 т). В комерційному акті зазначено, що на підставі акту загальної форми №185 від 15.02.2018р. ст. Покровськ комісією у складі робітника станції ОСОБА_4 , робітника станції ОСОБА_5 , В.о. ДС ОСОБА_6 була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 20600 кг, нетто 68600 кг. При подаванні вагона на 150т статичні ваги станції, повірені 24.01.2018р., виявлено: фактична маса брутто вагона склала 94600 кг, тара вагона з ПД 20600 кг, нетто 74000 кг, що більше документа на 5400 кг, та понад ВП на 5000 кг. Поверхня вантажу на рівні бортів, не розрівнено, маркування однією смугою посередині. Двері, люка закриті, течі вантажу немає. Вагон прибував в технічному стані справний Зав вантажним двором по штату немає.

Комерційний акт підписано В.о. ДС ОСОБА_6, робітником станції ОСОБА_4 та робітником станції ОСОБА_5

28.01.2019 позивачем було надано копію наказу №1865 від 29.12.2017 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ» (оригінал наказу було надано у справу №916/1722/18, в якій було призначено експертизу), відповідно до якого:

1. Призначено відповідальною особою за складання комерційних актів інженера станції Покровськ ОСОБА_7 .

2. Призначено відповідальних осіб, які мають право пілпису в комерційних актах, складених на станції Покровськ згідно Статуту залізниць України:

- заступника начальника станції ОСОБА_11;

- агента комерційного (вантажного двору) ОСОБА_8 ;

- змінних агентів комерційних станції Покровськ;

- змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ.

3. За відсутністю будь-кого з призначених працівників їх обов`язки покладаються на працівників, які їх заміщують.

Щодо посилання відповідача на сумніви у складенні вказаного наказу суд зазначає наступне.

21.02.2019р. Ухвалою Господарського суду Одеської області провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/1722/18.

Суд звертає увагу, що 13.02.2019р. по справі №916/1722/18 представником відповідача подано клопотання про призначення експертизи, обґрунтовуючи необхідність експертизи наявністю сумнівів у наказі №1865 від 29.12.2017 не був поданий позивачем, відповідач вважав, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду встановлення фактичної дати складення та підписання відповідного наказу має значення для вирішення справи по суті.

Судом було зазначено, що у провадженні господарського суду знаходиться декілька справ за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 51130 грн. з аналогічними підставами та предметом позову. Так, у справі 916/1722/18 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення 51130 грн. міститься оригінал витребуваного наказу, і господарським судом ухвалою від 18.02.2019 було призначено судову технічну експертизу у даній справі з наступним переліком питань:

1. Чи виготовлений наказ від 29.12.2017 №1865 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" у той час, яким датований документ?

2. Чи виготовлений рукописний текст документу від 29.12.2017 №1865 та його реквізити у той час, яким датований документ?

3. У разі неможливості визначити точну дату виготовлення наказу від 29.12.2017 №1865 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" зазначити період часу його виготовлення.

Зазначені обставини, з урахуванням наявності оригіналу витребовуваного наказу у матеріалах справи №916/1722/18, виключали об`єктивну можливість вирішення питання призначення експертизи у даній справі, втім, для вирішення справи по суті з урахуванням правової позиції Верховного Суду у справі №916/2450/17 та аргументації відповідача, встановлення фактичної дати та часу підписання наказу вбачається важливим.

Тому провадження у справі № 916/1630/18 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/1722/18.

У справі №916/1722/18 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів, у якому було зазначено, що друкований текст у наказі №1865 нанесений електрофотографічним способом з використанням друкуючого пристрою (пристроїв) з лазерним способом друку тонером чорного кольору. Зазначено також, що відповісти на питання «Чи виготовлений наказ від 29.12.2017 №1865 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" у той час, яким датований документ?»; «Чи виготовлений рукописний текст документу від 29.12.2017 №1865 та його реквізити у той час, яким датований документ?»; «У разі неможливості визначити точну дату виготовлення наказу від 29.12.2017 №1865 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" зазначити період часу його виготовлення.» не видається можливим у зв`язку з відсутністю дозволу суду на вирізання штрихів рукописних записів та підписів в досліджуваному документі. Встановити час нанесення друкованого тексту у наказі не видається можливим у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення часу виконання друкованих текстів, нанесених з використанням друкуючих пристроїв з лазерним способом друку.

У справі №916/1722/18, суд дійшов висновку, що позивачем надано оригінал наказу №1865 від 29.12.2017, з яким ознайомлені агенти комерційні, маневрові диспетчера, і який є належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.03.2020р. у справі №916/1722/19 позов задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 51130,00 грн. штрафу, 1762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020р. рішення було залишено в силі.

Посилання відповідача на те, що зазначений наказ не був наданий разом із позовною заявою, у зв`язку з чим вказаний доказ не має братися судом до уваги, суд відхиляє у зв`язку з тим, що провадження у справі було зупинено до касаційного розгляду справи №916/2450/17, за результатами якого Верховним Судом було сформовано правову позицію, відповідно до якої «якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.»

Саме після розгляду вказаної справи позивачем було надано до суду додаткові докази, які направлені на доведення обставин у справі із врахуванням позиції Верховного Суду в аналогічній справі.

На підтвердження повноважень В.о. ДС ОСОБА_6, робітник станції ОСОБА_4 та робітник станції ОСОБА_10, які підписали комерційний акт, позивачем надано копію посадової інструкції №215 маневрового диспетчера, яка підписана ОСОБА_10 21.12.2017р. Відповідно до вказаної інструкції ОСОБА_10 бере участь у підписанні комерційного акту в разі його оформлення (абз.16 п.п.2.2).

Також, позивачем надано копію посадової інструкції №235 агента комерційного (при ДСЦ), яка підписана ОСОБА_4, що також бере участь у підписанні комерційного акту в разі його оформлення (абз.5 п.п. 2.2.).

Довідкою помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «станція Покровськ» ОСОБА_12 від 03.07.2018 підтверджується, що згідно зі штатним розписом структурного підрозділу «Станція Покровськ» в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом - штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) - відсутні.

Довідкою Заступника начальника структурного підрозділу «Станція Покровськ» ОСОБА_11 підтверджується, що «згідно штатного розкладу на ст. Покровськ, завідуючого вантажним двором (районом) та особа яка приравнюється до нього на 01.01.2018 р. така посада відсутня».

Посилання відповідача на недоведеність відсутності зазначеної посади у штатному розписі не береться судом до уваги, оскільки доказів наявності такої посади станом на дату складання комерційного акту відповідачем не надано, питання про витребування штатного розкладу у позивача не було поставлено відповідачем, а наявність довідок про відсутність такої посади, а також зазначення про відсутність такої посади в самому комерційному акті, за відсутності доказів протилежного є достатнім доказом відповідної обставини.

Начальником станції Покровськ Вакуленко Д.В. складено повідомлення про те, що 20.02.2018 комерційна несправність усунута. Після дозування вагонів, у тому числі 53534038 надлишок вантажу вугілля перевантажений у вагон 67702605. При контрольному перевантажуванні вагонів на 150тонний станційних вагах виявився, зокрема у вагоні 53534038, надлишок вантажу у розмірі 5550 кг.

При видачі вагона №56966054 на станції призначення Авдіївка в розділі Є комерційного акту №482004/50/34 від 16.02.2018р. зроблено відмітку «Во время выдачи груза разницы против настоящего акта не выявлено».

Згідно з телеграмою станції Авдіївка №98 від 22.02.2018р. «….вагон - 53534038… - прибыли в адрес ЧАО АКХЗ выданы грузополучателю тождественные ком актам -- №482004/50- ст. Покровск».

Відповідно до накладної №41597956 відправником вантажу є ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ». Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (графа 24), завантаження проводилось вантажовідправником.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 908 ЦК України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1, 3 ст. 909 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 ЦК України.

У відповідності до ст.6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог Закону, наявна у матеріалах справи залізнична накладна №41597956 свідчить про укладення між позивачем (перевізником) і відповідачем (вантажовідправник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць, яка кореспондується з пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно зі ст.23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до п.2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що графа 24 "маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі 26 "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником); у графі 28 "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається: відправником або залізницею; у графі 55 "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Відповідно до п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно зі ст.24 Статуту залізниць, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Крім того, даною статтею передбачено право залізниці перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць, що співвідноситься з п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини, або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002.

Так, пунктом 10 Правил передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

У справі №916/2450/17 Верховним Судом було винесено постанову, в якій міститься наступна правова позиція:

«Верховний Суд погоджується з таким застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій приписів пункту 10 Правил складання актів на виконання статті 129 Статуту залізниць та зазначає про імперативність визначеного пунктом 10 цих Правил суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від якої колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вважає за необхідне відступати.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постановах від 21.05.2018 у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.»

Таким чином, за відсутності у штаті структурного підрозділу «станція Покровськ» посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), наказом начальника станції ОСОБА_9 було призначено відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Покровськ згідно Статуту залізниць України:

- заступника начальника станції ОСОБА_11;

- агента комерційного (вантажного двору) ОСОБА_8 ;

- змінних агентів комерційних станції Покровськ;

- змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ.

Отже, комерційний акт підписаний В.о. начальника станції ОСОБА_6 , агентом комерційним ОСОБА_4 та маневровим диспетчером ОСОБА_5 , який уповноважений на таке підписання відповідно до зазначеного наказу №1865 від 29.12.2017.

У зв`язку із вищевикладеним суд приходить до висновку, що комерційний акт є належно оформленим та складений у відповідності до приписів пункту 10 Правил складання актів і у відповідності до статті 129 Статуту залізниць України, що доводить факт підписання комерційного акту правомочними особами залізниці і співпадає з висновками, яких дійшов ВС у постанові від 23.11.2018 по справі №916/2450/17.

Суд також звертає увагу на той факт, що начальником станції Покровськ Вакуленко Д.В. складено повідомлення про те, що 20.02.2018 комерційна несправність усунута. Після дозування вагонів, у тому числі 53534038 надлишок вантажу вугілля перевантажений у вагон 67702605. При контрольному перевантажуванні вагонів на 150тонний станційних вагах виявився, зокрема у вагоні 53534038, надлишок вантажу у розмірі 5550 кг.

При видачі вагона №56966054 на станції призначення Авдіївка в розділі Є комерційного акту №482004/50/34 від 16.02.2018р. зроблено відмітку «Во время выдачи груза разницы против настоящего акта не выявлено».

Згідно з телеграмою станції Авдіївка №98 від 22.02.2018р. «….вагон - 53534038… - прибыли в адрес ЧАО АКХЗ выданы грузополучателю тождественные ком актам -- №482004/50- ст. Покровск».

Вагон №67702605 з перевантаженим в нього надлишковим вантажем у кількості 6850 кг, та ще 12 інших вагонів за накладною №41597956 був також відправлений на адресу вантажоодержувача та одержаний 10.02.2018р.

Щодо зважування вантажу належними вагами суд вказує наступне. Відповідач вказує, що на станції відправлення зважування було проведено на вагах ВВ7419-100-2НС, повірених в установленому порядку. До матеріалів справи додано технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), копію свідоцтва про повірку ЗВВТ, копію керівництва по експлуатації ЗВВТ.

Відповідно до протоколу зважування вагонів на вагах ВВ7419-100-2НС, вага нетто вагону 56966054 становить 68,60 т.

Відповідач посилається на те, що відповідно до п.3.5. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442 результати зважування на електронних ЗВВТ повинні видаватися у друкованому вигляді, для чого конструкція вагопроцесора має передбачати можливість підключення до нього друкувального пристрою.

Водночас, відповідно до вказаної інструкції встановлено, що у ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою.

Оскільки інструкцію затверджено наказом від 2012 року, а ЗВВТ позивача прийнято до експлуатації 10.12.2009р. (що підтверджується копією технічного паспорту ЗВВТ, суд приходить до висновку, що у даному випадку результати зважування можуть бути зафіксовані за відсутності друкувального пристрою на підставі вказаної Інструкції.

Стосовно посилання відповідача на те, що згідно з п.22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, суд вказує наступне.

Абз.2 п.22 Правил видачі вантажів встановлено, що зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Правилами приймання вантажів до перевезення (п.5) встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни).

За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу.

Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Таким чином, аналіз зазначених норм дозволяє прийти до висновку, що мається на увазі спосіб зважування чи розрахунковий спосіб визначення маси вантажу. Оскільки перевірка маси вантажу та визначення маси вантажу на станції відправлення було визначено шляхом зважування на вагонних вагах, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином та у відповідності до зазначених вище вимог було проведено перевірку маси вантажу, при цьому посилання на ваги різного типу не береться судом до уваги, оскільки у даному випадку важливим є саме спосіб визначення маси вантажу.

Посилання відповідача на судову практику, яка склалась у господарському суді Одеської області, не береться судом до уваги, оскільки відповідно до ч.7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Відповідно до положень ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд приходить до висновку, що з огляду на вірогідність та взаємний зв`язок поданих доказів, враховуючи їх належність, допустимість та достовірність, яку не спростовано при розгляді справи, позивачем доведено невідповідність ваги у вагоні №56966054 зазначеним у накладній даним.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Оскільки з накладної вбачається, що провізна плата по накладній №41597956 за вагон №53534038 складає 10226,00 грн., штраф складає 10226,00*5 = 51130,00 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" до Державного підприємства „Морський торгівельний порт „Чорноморськ" про стягнення 51130,00 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул. Праці, буд. 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03150, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Привокзальна, будинок 22, місто Лиман, Донецька область, 84400, код ЄДРПОУ ВП 40150216) 51130,00 грн. штрафу, 1762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст складено 07 вересня 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут