РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2020Справа № 910/6209/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаінжиніринг";

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця";

про відшкодування збитків у розмірі 287 454,57 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: не з`явилися;

Від відповідача: Болотова Є. І., адвокат, довіреність № 448 від 30.04.2020;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфаінжиніринг" з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", в якому просить стягнути з відповідача 287 454,57 грн. завданих збитків, які були спричинені позивачеві внаслідок викрадення товарно-матеріальних цінностей.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 року відкрито провадження у справі № 910/6209/20 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 09.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 відкладено підготовче засідання до 30.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/6209/20 до судового розгляду по суті на 21.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 відкладено слухання справи по суті на 18.08.2020.

У судовому засіданні 18.08.2020 оголошено перерву в слуханні справи по суті до 20.08.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.08.2020 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях по суті спору.

Представники позивача в судове засідання 20.08.2020 року не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» та товариством з обмеженою відповідальністю «Альфаінжиніринг» було укладено договір № П/Т-191474/НЮ (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач зобов`язався виконати на свій ризик власними силами із свого матеріалу та своїми засобами роботи по об`єкту ДСТУ БД.1.1-1:2013 Код ДІС 021:2015-45330000-9 Водопровідні та санітарно- технічні роботи (роботи по об`єкту: «Реконструкція системи опалення будівель ВП «Локомотивне депо Гребінка») (надалі об`єкт будівництва) відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається Підряднику Замовником.

Замовник зобов`язаний прийняти та оплатити роботу, виконану Підрядником відповідно до Договору.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що робота вважається виконаною після підписання Замовником або уповноваженою ним особою акту приймання виконаних робіт та наданням Виконавцем документів з якості на використані документи.

Роботи по об`єкту: «Реконструкція системи опалення будівель ВП «Локомотивне депо Гребінка» виконані Підрядником, та відповідно до підписаних актів приймання виконаних робіт форми КБ-2, КБ-3 прийняті Замовником та оплачені в повному обсязі.

Позивач зазначає, що 12 грудня 2019 р. приблизно біля 03:00 (трьох) годин ночі, з території виробничого підрозділу «Локомотивне депо Гребінка» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» невідомими особами було викрадено товарно-матеріальні цінності, що належать ТОВ «Альфаінжиніринг» вартістю 283 570 (двісті вісімдесят три тисячі п`ятсот сімдесят) грн. 97 коп. та інструменти вартістю 3 883 (три тисячі вісімсот вісімдесят три) грн. 60 коп.

12 грудня 2019 року Гребінківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за фактом викрадення товарно-матеріальних цінностей та інструментів було відкрито кримінальне провадження за №0000339 від 12.12.2019. зач.1 ст. 185 КК України.

15 січня 2020 року Гребінківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області надав відповідь на заяву № 179/115/128/03-2020 від 15 січня 2020 року, в якому повідомив, що у кримінальному провадженню за №0000339 від 12.12.2019 проводиться досудове розслідування. Крім того, Гребінківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області надав відповідь № 1826/115/128/03 - 2020 від 29 квітня 2020 року, в якій також повідомим, що на даний час триває досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000339 від 12.12.2019.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що крадіжка відбулася за адресою - Полтавська область, місто Гребінка, вулиця Локомотивна 2, виробничий підрозділ «Локомотивне депо Гребінка» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», тобто на території відповідача, а тому ТОВ "Альфаінжиніринг" вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки, заподіяні позивачу, в розмірі 287 454,57 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

За змістом ст. 623 Цивільного кодексу України вбачається, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб`єкт та об`єкт правопорушення, а також суб`єктивна та об`єктивна сторони.

Суб`єктом цивільного правопорушення є боржник, а об`єктом правопорушення зобов`язальні правовідносини кредитора та боржника, між тим суб`єктивну сторону становить вина боржника, а об`єктивну протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов`язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, при цьому розмір збитків має довести кредитор, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів звільняє боржника від відповідальності.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами було укладено договір підряду, умовами якого не передбачено зберігання товарно - матеріальних цінностей підрядника на місці виконання робіт. Замовником та підрядником не було укладено жодного договору на зберігання товарно- матеріальних цінностей останнього.

Акти передачі майна на зберігання, на які посилається позивач у позовній заяві, складені та підписані директором ТОВ «Альфаінжиніринг» Виничуком А.Ю. та громадянином Колодій О.Д. , який діє на підставі цивільно-правового договору укладеного між ним та ТОВ «Альфаінжиніринг». Тобто Колодій О.Д. перебуває у трудових правовідносинах з ТОВ «Альфаінжиніринг» і якому передані зазначені в актах товарно-матеріальні цінності на зберігання.

Також позивач посилався на акт інвентаризації товарів на складі № 5 від 05.11.2019, складений та підписаний працівниками позивача: Олексюком Д.Т., Костюкевичем Д.І. та матеріально відповідальною особою Лаубах О.О. Як вбачається з вказаного вище документу, даний акт є внутрішнім документом ТОВ «Альфаінжиніринг», укладеним між працівниками позивача та не має відношення до відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням відсутність договірних відносин на зберігання товарно- матеріальних цінностей позивача, акти передачі майна на зберігання від 08.11.2019, від 12.12.2019, від 29.12.2019, від 05.12.2019, від 09.12.2019, від 10.12.2019, від 12.12.2019, від 18.12.2019, від 20.12.2019 та акт інвентаризації товарів на складі № 5 від 05.11.2019, на які посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, не є належними доказами у справі, оскільки не стосуються договірних правововідносин між позивачем та відповідачем.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатом дослідження зібраних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про недоведеність факту порушення прав чи законних інтересів позивача з боку відповідача, оскільки між позивачем та відповідачем не укладався договір на зберігання майна чи інших цінностей, відповідача не визнано підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями позивачу.

Враховуючи все вищенаведене, позовні вимоги судом відхиляються, а судові витрати покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.08.2020

Суддя О.В. Мандриченко