ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020м. ДніпроСправа № 904/1590/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 34, ідентифікаційний код 34614593)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" (49051, м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 22, ідентифікаційний код 31793082)

про стягнення 95 686,20 грн. дебіторської заборгованості за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар", 11 093,70 грн. інфляційних втрат та 5 431,10 грн. 3% річних

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №2003-12/1 від 12.03.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" заборгованості на загальну суму 112 211,00 грн., з яких:

- 95 686,20 грн. дебіторська заборгованість за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар";

- 11 093,70 грн. інфляційні втрати за загальний період з квітень 2017 року по лютий 2020 року;

- 5 431,10 грн. 3% річних за загальний період з 01.04.2017 по 29.02.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Протоколу про проведення другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу підприємства - банкрута ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" від 27.09.2018, ст. 74 та ст. 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.09.2018, продавець - ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" передав, а покупець - ТОВ Компанія "Енергомакс" прийняв цілісний майновий комплекс Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", що складається з прав вимоги з дебіторської заборгованості на загальну суму 19 203 513,51 грн., у тому числі дебіторської заборгованості в сумі 972 028, 06 грн. боржника - Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" (витяг з акту приймання-передачі від 01.10.2018 про наявність заборгованості перед ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" у Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" - Додаток №1). Таким чином, позивач стверджує, що за зобов`язаннями щодо господарських договорів згідно з Додатком №1 у Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" виник новий кредитор - ТОВ "Компанія "Енергомакс".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі №904/1590/20 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання на 21.04.2020 о 12:30 год.

Ухвалою суду від 21.04.2020 відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.05.2020 о 11:30 год.

На електрону пошту суду 28.04.2020 надійшло клопотання позивача про розгляд справи по суті без присутності представника позивача. Також позивач повідомив суд про те, що відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

До суду 08.05.2020 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву яким просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що по Акту приймання-передачі від 01.10.2018 ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" передало право вимоги дебіторської заборгованості, що рахувалася на рахунках бух обліку 361, 685, 377 без урахування своєї кредиторської заборгованості, що рахується по тому ж самому договору по рахунку 6432, змінивши таким чином фактичний стан розрахунків між сторонами по взаємному виконанню зобов`язань по договору. Листом №53 від 18 квітня 2019 року ТОВ "Компанія "Енергомакс" було поінформовано, що всупереч вимогам ст.ст. 22, 518 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 14, 198, 201 Податкового кодексу України з 01.07.2015 ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" допустило порушення виконання умов договорів, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" №45/590 від 22.07.2015, №53/590 від 20.08.2015, №63/590 від 15.09.2015, №93/590 від 05.05.2016, №94/590 від 14.02.2017, №15а/590 від 25.02.2015 року, №97/90 від 30.12.2015 в частині не виконання своїх обов`язків по реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних чим завдало шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна". Наразі вказане питання вирішується в судовому порядку.

Також відповідач зазначає, що за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 01.10.2018 позивач набув права вимоги за договором №97/90 із дати укладання відповідного Акту приймання-передачі, оскільки були передані права вимоги за заборгованістю, підтвердженою первинними документами, зокрема, Акт №АРн-0099 від 31.03.2017 на суму 16 186,20 грн., №АРн-0197 від 30.06.2017, №АРн-0330 від 30.09.2017, №АРн-0492 від 30.12.2017 на суму 15 900,00 грн., №АРн-0147 від 31.03.2018 на суму 15 900,00 грн., №АРн-0398 від 30.06.2018 на суму 15 900,00 грн. Всі вказані первинні документи складені із урахуванням податку на додану вартість, на суму якого мало бути складено та зареєстровані податкові накладні на суму 28 386,22 грн., а тому грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс", як правонаступника за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу мають бути зменшені на 28 386,22 грн., що становить суму податку на додану вартість за переданими первинними документами та операціями за Договором №97/90 від 31.12.2015 по Акту приймання-передачі від 01.10.2018.

Щодо розрахунку позовних вимог про сплату 11 093,70 грн. інфляційних втрат та 5 431,10 грн. 3% річних відповідач зазначає про те, що у відповідності до Акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 01.10.2018, позивач набув права вимоги за договором №97/90 із 01 жовтня 2018 року, а тому розрахунок не є належним в частині вимоги сплати інфляційних витрат та 3% річних за періоди, що передували вказаній даті, коли позивач повідомив відповідача про те, що є новим кредитором, вказані обставини стали відомі відповідачу у відповідності до листа № 53 від 18 квітня 2019 року.

Крім того, відповідач 08.05.2020 подав до суду клопотання про:

- розгляд справи №904/1590/20 в судовому засіданні із викликом (повідомленням) сторін за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання;

- залучення до розгляду справи №904/1590/20 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар".

На електрону пошту суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс", як позивача у судовому засіданні по справі №904/1590/20, призначеному на 12.05.2020 на 11:30год. Також позивач повідомив, що відсутність відзиву унеможливлює надання відповіді на відзив.

У судовому засіданні 12.05.2020 розгляд справи відкладено на 28.05.2020 о 12:00 год.

На електрону пошту суду 25.05.2020 надійшла відповідь позивача на відзив де зазначає, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" не є правонаступником ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу, як зазначає відповідач, а є покупцем активів згідно з договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 01 жовтня 2018 року, то питання нереєстрації та ненадання податкових накладних ПАТ "Констар" не є предметом розгляду в даній справі та не є підставою для зменшення суми позовних вимог позивача. Зобов`язання ПАТ "Констар" перед ТОВ "Галіон-Україна" щодо реєстрації податкових накладних не впливають на розмір заборгованості, яка була придбана ТОВ "Компанія "Енергомакс" в складі активів при продажу цілісного майнового комплексу ПАТ "Констар".

Також позивач зазначає, що відповідач вважає, що розрахунок інфляційних витрат та 3% річних слід вести з 18 квітня 2019 року, коли відповідачу стали відомо про перехід прав вимоги у відповідності до листа №53 від 18.04.2019, проте кредитор у зобов`язанні змінюється з моменту укладання договору між сторонами і строк повідомлення боржника жодним чином не впливає на строк заміни кредитора.

Відповідачем 27.05.2020 до суду подані додаткові пояснення де вказує, що по акту приймання-передачі від 01.10.2018 ПАТ "Констар" передало право вимоги дебіторської заборгованості, що рахувалася на рахунках бухгалтерського обліку 361,685,377 без урахування своєї кредиторської заборгованості, що рахується по тому ж самому договору по рахунку 6432, змінивши таким чином фактичний стан розрахунків між сторонами по взаємному виконанню зобов`язань по договору. Всі первинні документи складені із урахуванням податку на додану вартість, на суму якого мало бути складено та зареєстровані податкові накладні на суму 28 386,22 грн., а тому грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" як правонаступника за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу мають бути зменшені на 28 386,22 грн., що становить суму податку на додану вартість за переданими первинними документами та операціями за договором № 97/90 від 31.12.2015 по Акту приймання-передачі від 01.10.2018. Таким чином, основна сума заборгованості складає 67 299, 98 грн. Таким чином, вимоги позивача, зазначені в наведеному ним розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за періоди 2017, 2018 років є неправомірними, оскільки передували набуттю ним прав вимоги за первинним зобов`язанням - договором № 97/90 від 31.12.2015.

Крім того, відповідач звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів, а саме витребувати у Головного управління державної податкової служби в Дніпропетровській області інформацію та підтвердження того, чи були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, з боку ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" () податкові накладні за такими первинними документами Акт № АРн-0099 від 31.03.2017 на суму 16 186,20 грн., сума ПДВ 2 697,70 грн., № АРн-0197 від 30.06.2017 на суму 15 900,00 грн., сума ПДВ 2 650,00 грн., №АРн-0330 від 30.09.2017 на суму 15 900,00 грн., сума ПДВ 2 650,00 грн., №АРн-0492 від 30.12.2017 на суму 15 900,00 грн., сума ПДВ 2 650,00 гра, №АРн-0147 від 31.03.2018 р. на суму 15900,00 грн., сума ПДВ 2650,00 грн., АРн-0398 від 30.06.2018 на суму 15 900,00 грн., сума ПДВ 2 650,00 грн., що були складені в межах договору №97/90 від 31.12.2015, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" (колишня назва Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна", ).

Відповідач зазначив, що вказане клопотання подається через те, що ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" не є стороною справі, та вказане підприємство перебуває в процедурі банкрутства в межах справи № 904/5722/14 та зазначені докази, а саме відомості про те, чи були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, податкові накладні за первинними документами в межах Договору №97/90 від 31.12.2015, надають підтвердження щодо того, що за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 01.10.2018 до позивача з боку ПАТ "Констар" було передано недійсне зобов`язання через допущенні останнім порушення вимог податкового законодавства.

На електрону пошту суду 27.05.2020 надійшла заява позивача про розгляд справи за відсутністю представника позивача з огляду на обмеження міжміських та міжобласних пасажирських перевезень та відсутність представника позивача не перешкоджає вирішенню спору.

Також 28.05.2020 на електрону пошту суду надійшла заява позивача якою останній просить суд розглядати справу без присутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" в судовому засіданні 28 травня 2020 року, залишити без розгляду додаткові пояснення відповідача та його клопотання про витребування доказів, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Заява обґрунтована тим, що у відповіді на позов відповідач фактично визнав основну суму боргу, а також правомірність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, не погодившись лише з обрахуванням періоду, за який вони мають бути нараховані. Позивач вважає, що корегування відповідачем правової позиції та подання клопотання про витребування додаткових доказів є зловживанням процесуальними правами та свідомим затягуванням прийняття рішення по справі.

У судовому засіданні 28.05.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" про витребування доказів задоволено та розгляд справи відкладено на 23.06.2020 о 12:30 год.

На електрону пошту суду 22.06.2020 надійшла заява позивача про розгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" в судовому засіданні 23.06.2020 за наявними в справі матеріалами та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 23.06.2020 розгляд справи відкладено на 14.07.2020 о 11:00 год.

До суду 01.07.2020 надійшов лист Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №60325/10/04-36-56-30 від 19.06.2020 на виконання ухвали суду від 28.05.2020 де вказано, що за даними інформаційних баз Єдиного реєстру податкових накладних за період з 01.03.2017 по 30.12.2017 та з 01.03.2018 по 30.06.2018 ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних не реєструвало.

На електрону пошту суду 13.07.2020 надійшла заява позивача про розгляд справи №904/1590/20 без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" за наявними в справі матеріалами.

У судовому засіданні 14.07.2020 розгляд справи відкладено на 27.08.2020 о 12:45 год.

На електрону пошту суду 26.08.2020 надійшла заява позивача про розгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" в судовому засіданні 27.08.2020 за наявними в справі матеріалами та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачем 27.08.2020 до суду подані додаткові пояснення де вказує, що сума основного боргу складає 67 299,98 грн., сума інфляційних збитків складає 460,00 грн., сума 3% річних складає 1 824,28 грн. Відповідач посилається на те, що всі первинні документи складені із урахуванням податку на додану вартість, на суму якого мало бути складено та зареєстровані податкові накладні на суму 28 386,22 грн. а тому грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" як правонаступника за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу мають бути зменшені на суму несплаченого позивачем податку на додану вартість за переданими первинними документами та операціями за договором №97/90 від 31.12.2015 по Акту приймання-передачі від 01.10.2018. Таким чином, основна сума заборгованості складає 67 299, 98 грн. Також відповідач зазначає, що вимоги позивача, зазначені в наведеному ним розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за періоди 2017, 2018 років є неправомірними, оскільки передували набуттю ним прав вимоги за первинним зобов`язанням - Договором № 97/90 від 31.12.2015. Відповідачем виконані розрахунки інфляційних втрат за період з травня 2019 року по лютий 2020 року які складають 460,00 грн., 3% річних за період з 18.04.2019 по 12.03.2020 які складають 1 824,28 грн.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження суд зазначає наступне.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому частиною другою статті 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Враховуючи незначну складність справа, на що вказує характер спірних правовідносин та предмет доказування, та ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною та суд ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Таким чином, беручи до уваги, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено складність даної справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Врахувавши вищевикладене клопотання відповідача підлягає залишенню без задоволення.

Щодо клопотання відповідачапро залучення до розгляду справи №904/1590/20 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та третьої статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Таким чином, з огляду на обставини справи суд вважає, що прийняте у даній справі рішення у справі не може вплинути на права та обов`язки Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 27.08.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судових засіданнях представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" (далі - позивач) викупило цілісний майновий комплекс Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар".

На підставі Протоколу про проведення другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу підприємства - банкрута Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" від 27.09.2018, ст. 74 та ст. 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 27.09.2018 (далі - договір), продавець - Публічне акціонерне товариство "Криворізький турбінний завод "Констар" передав, а покупець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" прийняв цілісний майновий комплекс Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", що складається з прав вимоги з дебіторської заборгованості на загальну суму 19 203 513,51 грн., у тому числі дебіторської заборгованості в сумі 972 028, 06 грн. боржника - Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна", що підтверджується Актом приймання-передачі від 01.10.2018 про наявність заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" у Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна", найменування кого змінено на Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна", (далі - відповідач) (а.с. 10-13).

За Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 01.10.2018 позивач набув права вимоги за договорам, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "Констар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" №45/590 від 22.07.2015, №53/590 від 20.08.2015, №63/590 від 15.09.2015, №93/590 від 05.05.2016, №94/590 від 14.02.2017, №15а/590 від 25.02.2015, №97/90 від 30.12.2015.

Позивач 28.02.2020 направив на адресу відповідача повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні та вимогу про сплату в добровільному порядку суми основної заборгованості, вартість індексу інфляції та трьох відсотків річних за порушення виконання грошового зобов`язання. Претензію відповідач отримав. Станом на дату подання позовної заяви відповідач відповіді на претензію не надав.

Позивач стверджує, що у межах строку позовної давності, відповідно до у мов договору №97/90 від 30.12.2015, строк виконання настав, а сума, яка підлягає до сплати але не сплачена до цього часу складає 95 686,20 грн. (акти здачі робіт за договором №97/90 від 30.12.2015), що є причиною виникнення спору.

Також позивач, оскільки сума дебіторської заборгованості відповідачем перед позивачем у межах строку позовної давності, яка підлягає до сплати та не сплачена, просить стягнути з відповідача суму індексу інфляції на суму прострочення у розмірі 11 093,70 грн., 3% річних у розмірі 5 431,10 грн.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 01.10.2018 позивач набув права вимоги за договором № 97/90 із дати укладання відповідного Акту приймання-передачі, оскільки були передані права вимоги за заборгованістю, підтвердженою первинними документами, зокрема, акти №АРн-0099 від 31.03.2017 на суму 16 186,20 грн., №АРн-0197 від 30.06.2017, №АРн-0330 від 30.09.2017, №АРн-0492 від 30.12.2017 на суму 15 900,00 грн., №АРн-0147 від 31.03.2018 на суму 15 900,00 грн., №АРн-0398 від 30.06.2018 на суму 15 900,00 грн.

Всі вказані первинні документи складені із урахуванням податку на додану вартість, на суму якого мало бути складено та зареєстровані податкові накладні на суму 28 386,22 грн. а тому грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" як правонаступника за Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу мають бути зменшені на суму несплаченого позивачем податку на додану вартість за переданими первинними документами та операціями за договором №97/90 від 31.12.2015 по Акту приймання-передачі від 01.10.2018.

Таким чином, сума заборгованості складає 67 299, 98 грн. та на момент розгляду спору строк оплати є таким, що настав.

Відповідач доказів оплати 67 299,98 грн. заборгованості не надав.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню частково у сумі 67 299,98 грн., в решті позовних вимог в частині основного боргу необхідно відмовити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою правильності розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем не правильно визначено суму заборгованості та початок періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат оскільки нарахування за 2017 рік та 2018 рік передували набуттю позивачем права вимоги за первинним зобов`язанням.

Таким чином, 3% річних за період прострочення на суму заборгованості 67 299,98 грн. за період з 18.04.2019 по 12.03.2020 складають 1 824,28 грн. та інфляційні втрати за період прострочення на суму заборгованості 67 299,98 грн. за період з травня 2019 року лютий 2020 року складають 460,00 грн.

За викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 69 584,26 грн., з яких: сума основного боргу 67 299,98 грн., 3% річних у сумі 1 824,28 грн. та інфляційні втрати у сумі 460,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судового збору суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Загальні питання повернення сплачених сум судового збору врегульовано статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Згідно платіжного доручення №1533 від 11.03.2020 (а.с.9) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

Оскільки позивачем сплачено судового збору в більшому розмірі сплачений судовий збір підлягає поверненню із державного бюджету у розмірі 2 102,00грн. за клопотанням позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1 303,49 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" про стягнення 95 686,20 грн. дебіторської заборгованості за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар", 11 093,70 грн. інфляційних втрат та 5 431,10 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" (49051, м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 22, ідентифікаційний код 31793082) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергомакс" (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 34, ідентифікаційний код 34614593) 67 299,98 грн. основного боргу, 1 824,28грн. інфляційних втрат, 460,00 грн. 3% річних та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1 303,49 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 01.09.2020.

Суддя Е.М. Бондарєв