ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1829/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Кравець В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Бойко Д.В. за довіреністю;

Від відповідача: Серек-Басан Ю.В. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" до Відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення 415 331,34 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" (далі по тексту - ТОВ „Одесагаз-Постачання") звернулось до господарського суду з позовною заявою до Відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області (далі по тексту - Відділ освіти) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 443 876,62 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 415 331,34 грн., пені у розмірі 20 426,14 грн., трьох відсотків річних у розмірі 3 540,53 грн., збитків від інфляції у розмірі 4578,61 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за договором на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) №008058 від 24.02.2020р., в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Відділ освіти заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Так, у поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідачем було вказано про встановлення посадовими особами Південного офісу Держаудитслужби України факту безпідставності застосування переговорної процедури закупівлі природного газу та укладання договору на постачання природного газу №008058 від 24.02.2020р. Наведене, за переконанням відповідача, свідчить про нікчемність договору в силу закону та відсутність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

23.07.2020р. до господарського суду від ТОВ „Одесагаз-Постачання" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути із Відділу освіти заборгованість у розмірі 415 331,34 грн. Крім того, у поданій до суду заяві позивачем було заявлено клопотання про повернення із державного бюджету судового збору у розмірі 428,18 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи надане позивачеві право на звернення до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, яка була подана до суду до закінчення підготовчого засідання, господарським судом було прийнято до розгляду заяву ТОВ „Одесагаз-Постачання" про зменшення розміру позовних вимог як остаточну редакцію позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.

24.02.2020р. між ТОВ „Одесагаз-Постачання" (Постачальник) та Відділом освіти (Споживач) було укладено договір на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) №008058, відповідно до п. 2.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу до 01.03.2020р. (включно) природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а також надавати послуги із замовлення (бронювання), розподілу потужності (послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи), а Споживач зобов`язується оплачувати вартість газу у розмірах, строках та в порядку, що визначений умовами договору.

Відповідно до п. 3.7 договору №008058 від 24.02.2020р. приймання передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання щомісячних актів приймання - передачі природного газу, які оформлюються на підставі даних кожного комерційного вузла обліку та є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 4.1 договору №008058 від 24.02.2020р. сторони домовились, що постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється Постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Вартість природного газу розрахована з урахуванням тарифу на послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи), який відповідно до Постанови НКРЕКП №3013 від 24.12.2019 р. складає 148,99 грн. за 1000 м. куб. на добу з урахуванням ПДВ. Ціна на природний газ у розрахунковий період визначається відповідно до обраного Споживачем порядку оплати природного газу передбаченого п. 4.5. цього договору: 1) у разі оплати замовлених обсягів газу за 5 (п`ять) діб до початку місяця поставки, вартість поставленого газу визначається за ціною категорії 1 «за умови оплати за 5 днів до початку розрахункового періоду постачання газу», оприлюдненою Постачальником на своєму сайті; 2) у разі оплати протягом місяця поставки газу та/або після закінчення місяця поставки газу, вартість поставлених обсягів природного газу, визначається за ціною категорії 2 «за умови оплати протягом або після розрахункового періоду постачання газу», оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Ціна на природний газ може змінюватись і є обов`язковою для сторін з дати вступу в дію і оприлюднення Постачальником на власному сайті та в офіційних друкованих виданнях.

Відповідно розрахунку відпускної ціни природного газу для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, затвердженого 28.01.2020р. ТОВ „Одесагаз-Постачання", з 01.02.2020р. відпускна ціна природного газу для установ та організацій за умови оплати протягом або після розрахункового періоду постачання природного газу складає 6999,18 грн. з урахуванням ПДВ.

Умовами п. 4.5, 4.6, 4.8.3 договору №008058 від 24.02.2020р. встановлено, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 4.1 договору, є обов`язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання - передачі газу та у розрахунках за газ згідно з умовами договору. Розрахунковий період за договором становить один місяць - з 10:00 години першого дня місяця до 10:00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість поставленого природного газу, визначену згідно з розділом III договору. У випадку недоплати вартості спожитого у розрахунковому періоді природного газу, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунку-фактури та/або акту приймання передачі природного газу.

Згідно з п. 7.2.1 договору №008058 від 24.02.2020р. у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені, за прострочення виконання зобов`язання припиняється через дванадцять місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 11.1 договору №008058 від 24.02.2020р. договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 01 березня 2020 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення.

На виконання зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору №008058 від 24.02.2020р., ТОВ „Одесагаз-Постачання" було поставлено Відділу освіти природний газ, загальний обсяг якого складає 59,340 тис. кв. м., що підтверджується 13 актами приймання-передачі газу, які були підписані сторонами 29.02.2020р. Таким чином, загальна вартість поставленого позивачем відповідачеві у лютому 2020р. природного газу складає 415 331,34 грн. (59,340 тис. кв. м. * 6999,18 грн. = 415 331,34 грн.).

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Відділу освіти, ТОВ „Одесагаз-Постачання" було наголошено про наявність правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 415 331,34 грн., яка є вартістю поставленого позивачем природного газу у лютому 2020р. згідно умов договору №008058 від 24.02.2020р.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу" від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „Одесагаз-Постачання" на виконання умов договору №008058 від 24.02.2020р. було поставлено відповідачеві у лютому 2020р. природний газ, загальна вартість якого складає 415 331,34 грн. Проте, в порушення наведених норм закону та положень договору №008058 від 24.02.2020р. Відділом освіти не було оплачено позивачеві вартості природного газу, в результаті чого станом на момент вирішення даного спору у відповідача наявна заборгованість у розмірі 415 331,34 грн.

З викладених обставин, позовні вимоги ТОВ „Одесагаз-Постачання" до Відділу освіти про стягнення суми основного боргу у розмірі 415 331,34 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Господарський суд відхиляє доводи Відділу освіти про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог із посиланням на встановлений посадовими особами Південного офісу Держаудитслужби України факт безпідставності застосування переговорної процедури закупівлі під час укладення договору №008058 від 24.02.2020р. та нікчемність договору, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначені Законом України „Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VIII (в редакції чинній на дату укладення договору №008058 від 24.02.2020р.).

Відповідно до ст. 35 Закону України „Про публічні закупівлі" переговорна процедура закупівлі - це процедура, що використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю з учасником після проведення переговорів з одним або кількома учасниками. Замовник під час проведення переговорів вимагає від учасника подання ним підтвердженої документально інформації про відповідність учасника кваліфікаційним вимогам відповідно до статті 16 цього Закону.

Випадки, за умови настання яких замовник має право застосувати переговорну процедуру закупівлі, визначені ч. 2 ст. 35 Закону України „Про публічні закупівлі".

Господарський суд зазначає, що з наданого відповідачем витягу із сайту про проведення процедури закупівлі вбачається, що висновок Південного офісу Держаудитслужби України про укладення Відділом освіти договору №008058 від 24.02.2020р. обґрунтований фактом відсутності передбачених ч. 2 ст. 35 Закону України „Про публічні закупівлі" підстав для застосування замовником переговорної процедури для укладення договору.

Згідно зі ст. 37 Закону України „Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі: його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону; його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

З огляду на викладене вище, враховуючи положення цивільного законодавства, згідно яких недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), а також приймаючи до уваги приписи ст. 37 Закону України „Про публічні закупівлі", господарський суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання договору поставки №008058 від 24.02.2020р. нікчемним в силу закону. Господарський суд зазначає, що порушення, встановлені Південним офісом Держаудитслужби України, не визначені Законом України „Про публічні закупівлі" у якості підстав для нікчемності договору. Відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким вирішено питання про недійсність договору №008058 від 24.02.2020р., свідчить про наявність у Відділу освіти обов`язку виконувати прийняті на себе грошові зобов`язання.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог шляхом присудження до стягнення із Відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" заборгованості у розмірі 415 331,34 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 6229,97 грн. покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України. При цьому, решта суми судового збору у розмірі 428,18 грн. за клопотанням позивача повертається з державного бюджету відповідно до ст. 7 Закону України „Про судових збір" з огляду на подання до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., клопотання про відшкодування яких було заявлено позивачем, господарський суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Господарський суд зауважує, що ТОВ „Одесагаз-Постачання" у поданій до суду позовній заяві було повідомлено, що попередній розрахунок суми судових витрат на правову допомогу складає 3000,00 грн., які були заявлені позивачем до відшкодування із відповідача.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження отримання правової допомоги позивачем було надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги №131 (2019) від 01.04.2019р., укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням „Південна регіональна колегія адвокатів"; додаток №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги №131 (2019) від 01.04.2019р.; довіреність, видану позивачем на представництво адвокатом адвокатського об`єднанням „Південна регіональна колегія адвокатів" Кулинич К.С. інтересів позивача. Крім того, позивачем було надано суду платіжне доручення №7518 від 22.06.2020р. на суму 3000,00 грн. на підтвердження оплати вартості наданої йому адвокатським об`єднанням правової допомоги.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для розподілу між сторонами витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн., понесених позивачем у зв`язку з наданням йому правової допомоги.

Оскільки вимогами ст. 129 ГПК України передбачено необхідність розподілу інших судових витрат, тобто і витрат на правову допомогу, у разі задоволення позову шляхом покладення витрат на відповідача, господарський суд враховуючи задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" вважає за необхідне та правомірне покласти на Відділ освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області /67600, Одеська область, м. Біляївка, проспект Незалежності, 7; ідентифікаційний код 02145122/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" /65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1; ідентифікаційний код 39525257/ заборгованість у розмірі 415 331,34 грн. /чотириста п`ятнадцять тисяч триста тридцять одна грн. 34 коп./, судовий збір у розмірі 6229,97 грн. /шість тисяч двісті двадцять дев`ять грн. 97 коп./, витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. /три тисячі грн. 00 коп./.

3. Повернути з державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса /65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Одесагаз-Постачання" /65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1; ідентифікаційний код 39525257/ судовий збір у розмірі 428,18 грн. /чотириста двадцять вісім грн. 18 коп./, сплачений згідно платіжного доручення №7507 від 22.06.2020р.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2020 р.

Суддя С.П. Желєзна