ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 справа № 914/1204/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув справу за позовом: Приватного підприємства «Галичбудсервіс», м.Новояворівськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галшляхбуд», м.Львів

про стягнення 189600грн. заборгованості

Представники сторін не викликалися.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження

Встановив: Приватне підприємство «Галичбудсервіс», м.Новояворівськ звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галшляхбуд», м.Львів про стягнення заборгованості в сумі 189600грн., з яких: 120000грн. основного боргу, 12000грн. штрафу та 57600грн. річних.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідачем не в повному обсязі (частково) виконано обов`язок щодо сплати отриманого товару та послуг за Договором поставки № 01-11/17 від 03.11.2017р., внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 120000грн. Крім цього, позивачем, на підставі п.6.3., п.6.4. Договору, заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 12000грн. штрафу та 57600грн. 24% річних.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами внесеної до неї з 12 березня 2020р. введений карантин.

Відповідно до п.4 Розділу X Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (із змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 18 червня 2020 року №731-IX), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідних заяв від учасників справи на адресу суду не надходило.

16.07.2020р. позивачем подано суду заяву про виконання ухвали суду. У цій заяві, позивач зазначає про неможливість виконання покладеного на нього судом обов`язку щодо надання відповіді на відзив та доказів надіслання відповідачу відповіді на відзив з додатками, у строк встановлений в ухвалі суду від 16.06.2020р., оскільки відповідачем не надіслано йому відзиву на позовну заяву.

Відповідач у строк, встановлений судом, ані у строк продовжений на строк дії карантину, витребуваних ухвалою суду від 16.06.2020р. відзиву на позовну заяву та доказів його надіслання з додатками позивачу не подав. Ухвала Господарського суду Львівської області від 16.06.2020р. скеровувалась відповідачу 17.06.2020р. за його юридичною адресою та отримана ним 22.06.2020р. Вказане підтверджується Списком № 586 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих Господарського суду Львівської області від 17.06.2020р. та відстеженням поштового відправлення суду за штрихкодовим ідентифікатором 077.

25.08.2020р. відповідачем подано суду клопотання про застосування до позовних вимог позовної давності. У цьому клопотанні відповідач просить суд застосувати до заявлених позовних вимог позовну давність, у тому числі спеціальну позовну давність в один рік, у зв`язку із чим відмовити у задоволенні позову. Клопотання мотивовано тим, що позивач із позовом до суду, у тому числі про стягнення неустойки (штрафу, пені) звернувся в травні 2020р., а в обґрунтування заявленого позову покликається на факт прострочення з листопада 2017р. відповідачем оплати за договором № 01-11/17 від 03.11.2017р.

03.09.2020р. позивачем подано суду заперечення проти клопотання про застосування до позовних вимог позовної давності. У запереченні, позивач просить суд залишити без розгляду клопотання відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності та задоволити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на те, що відповідачем клопотання подано через півтора місяця з порушенням строків, встановлених ухвалаю суду від 16.06.2020р. Клопотання відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності позивач вважає безпідставним, оскільки позов про стягнення 120000грн. основного боргу подано ним з дотриманням 3-річного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України.

Крім цього, позивач у запереченні наполягає на стягненні, встановлених у п.6.4. Договору, процентів за користування відповідачем коштами, розмір яких становить 24% річних, які не є неустойкою (штрафом, пенею) та до яких не застосовується спеціальний строк позовної давності.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.05.2020р. позовну заяву Приватного підприємства «Галичбудсервіс» залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч.1, ч.2 ст.712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 та частиною 2 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.903 ЦК України, передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

03.11.2017р. між Приватним підприємством «Галичбудсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галшляхбуд» укладено договір поставки № 01-11/17 від 03.11.2017р.

Згідно із п.п.1.1., 1.2., 3.1., 3.2., 3.3., 4.1., 4.2., 4.4., 6.3., 6.4., 7.1., 7.2. Договору, позивач зобов`язувався поставити товар на умовах та в строки встановлені цим Договором, а відповідач зобов`язувався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах Договору. Предметом поставки за цим Договором є щебінь, по тексту Договору - «Товар». Терміни поставки партії Товару можуть бути узгоджені Сторонами у відповідному Додатку. Якщо такий Додаток Сторонами не укладався - вважається, що позивачем дотримано терміни поставки Товару при отриманні відповідачем відповідної партії Товару та підписанні Сторонами відповідної видаткової накладної. Постачання здійснюється на умовах самовивозу товару відповідачем зі складу позивача або транспортом позивача за окрему плату. Завантаження товару на складі позивача здійснюється силами позивача. Сторони вправі домовитись про інші умови постачання окремої партії Товару, які викладатимуться у відповідних Додатках. Перехід права власності на Товар відбувається в момент його передачі позивачем відповідачу, що оформляється видатковою накладною. Передача товару може бути оформлена шляхом підписання Сторонами акта прийому-передачі, що матиме ті ж наслідки, як і при підписанні Сторонами видаткової накладної. Вартість кожної партії Товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначається окремими видатковими накладними. Вартість кожного перевезення транспортом позивача, згідно даного Договору, визначається окремими Актами виконаних робіт. Розрахунки за кожну партію Товару здійснюються відповідачем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання Товару від позивача. За порушення строків оплати Товару відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу. За весь час прострочення відповідачем свого грошового зобов`язання позивач вправі вимагати оплати процентів за користування відповідачем коштами. Розмір таких процентів становить 24 % річних. Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2017року. У випадку, якщо жодна із сторін письмово не заявить про свій намір припинити дію цього Договору за 10 днів за закінчення строку, передбаченого у п.7.1., даний Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік до 31 грудня 2018 року.

На виконання Договору поставки № 01-11/17 від 03.11.2017р., позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 882000грн. Вказане підтверджується видатковою накладною № 484 від 03.11.2017р. на суму 882000,00грн.

Вартість послуг по перевезенню цього товару транспортом становила 103000грн. Факт надання послуг підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 10 від 06.11.2017р. на загальну суму 31900грн., № 11 від 10.11.2017р. на загальну суму 20900грн., № 12 від 09.11.2017р. на загальну суму 21500грн., № 13 від 14.11.2017р. на загальну суму 28700грн. (а.с.8-11).

Як стверджує позивач, відповідачем обов`язок щодо оплати отриманого товару та послуг виконано частково на суму 865000грн. На підтвердження оплат, позивач надав суду платіжні доручення № 1390 від 03.11.2017р. на суму 52000грн., № 1393 від 06.11.2017р. на суму 31900грн., № 1401 від 10.11.2017р. на суму 20900грн., № 1403 від 10.11.2017р. на суму 180000грн., № 1406 від 13.11.2017р. на суму 50000грн., № 1410 від 14.11.2017р. на суму 80000грн., № 1411 від 14.11.2017р. на суму 100000грн., № 1416 від 16.11.2017р. на суму 100000грн., №1419 від 20.11.2017р. на суму 50200грн., № 1425 від 24.11.2017р. на суму 100000грн., № 1433 від 28.11.2017р. на суму 50000грн., № 1442 від 30.11.2017р. на суму 50000грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що неоплаченою відповідачем залишилась заборгованість в сумі 120000грн. за Договором поставки № 01-11/17 від 03.11.2017р.

З матеріалів справи, а саме: Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 10 від 06.11.2017р. на загальну суму 31900грн., № 11 від 10.11.2017р. на загальну суму 20900грн., № 12 від 09.11.2017р. на загальну суму 21500грн., № 13 від 14.11.2017р. на загальну суму 28700грн. та платіжних доручень № 1393 від 06.11.2017р. на суму 31900грн., № 1401 від 10.11.2017р. на суму 20900грн., № 1419 від 20.11.2017р. на суму 50200грн., в призначенні платежу яких зазначено «оплата за надання транспортних послуг…», вбачається, що відповідачем оплачено надані йому послуги у повному обсязі.

Відповідач не в повному обсязі оплатив отриманий від позивача товар за видатковою накладною № 484 від 03.11.2017р.

Позивачем 27.11.2019р. скеровувалась відповідачу претензія 03/11-19 від 25.11.2019р. про оплату заборгованості за поставлений товар, однак, вона залишена останнім без відповіді та задоволення.

Позивачем в якості доказу наявності у відповідача боргу перед позивачем в сумі 120000грн. подано суду Акт звіряння взаємних розрахунків за період : 01.11.2017-22.12.2017 між Приватним підприємством «Галичбудсервіс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Галшляхбуд» за Договором поставки № 01-11/17 від 03.11.2017р. Вказаний Акт звірки розрахунків підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Вказана позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у його постанові від 04.12.2019р. у справі 916/1727/17.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 120000грн. боргу за поставлений товар обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача, на підставі п.6.4 Договору та ст.625 ЦК України, 57600грн. 24% річних (за час прострочення - 24 місяці) обґрунтовані та також підлягають до задоволення.

Крім цього, позивачем правомірно, на підставі п.6.3 Договору, заявлено до стягнення з відповідача 12000грн. штрафу.

Однак, відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог позовної давності (Вх.№ 24997/20 від 25.08.2020р.).

Відповідно до 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.258 ГПК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Пунктом 1 частини 2 ст.258 ГПК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач довідався про своє право на стягнення неустойки (штрафу), відповідно до положень п.2.3.Договору, після спливу 5 календарних днів після отримання товару відповідачем, в зв`язку з відсутністю оплати такого.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з штрихкодовим ідентифікатором ПАТ «Укрпошти» 990 на конверті, в якому містилася позовна заява Приватного підприємства «Галичбудсервіс» для направлення її до Господарського суду Львівської області, позивач звернувся до суду з позовом 15.05.2020р. Отримано позовну заяву судом 18.05.2020р. Вказане підтверджується відстеженням поштового відправлення позивача за штрихкодовим ідентифікатором 990 здійсненим судом.

Реєстрація позовної заяви у Господарському суді Львівської області відбулася 20.05.2020р. Вх № 1174.

Таким чином, позивач з позовними вимогами про стягнення 120000грн. основного боргу, 57600грн. 24% річних звернувся до суду з дотриманням 3-річного строку позовної давності.

Однак, строк позовної давності позивачем щодо позовної вимоги про стягнення штрафу в сумі 12000грн. пропущено, враховуючи те, що до суду з цим позовом позивач звернувся 15.05.2020р. До цієї позовної вимоги застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог в сумі 120000грн. основного боргу та 57600грн. 24% річних, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги в цій частині позовних вимог або свідчили про добровільне їх погашення, позовні вимоги в сумі 120000грн. основного боргу та 57600грн. 24% річних є такими, що підлягають до задоволення.

В задоволенні решти позовних вимог (12000грн. штрафу) суд відмовляє через пропуск строку позовної давності за цими вимогами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заперечень позивача проти клопотання відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.252 ГПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального. А тому, заява про застосування строку позовної давності може бути заявлена стороною у спорі на будь якій стадії судового процесу.

Відтак, доводи позивача про подання клопотання відповідачем про застосування до позовних вимог позовної давності з порушенням строків, встановлених ухвалою суду від 16.06.2020р. є необґрунтованими, та такими, що не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2,3,13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного підприємства «Галичбудсервіс» (81054, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Січових Стрільців, 18/8, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галшляхбуд» (79041, м.Львів, вул.Окружна, буд.26, ) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галшляхбуд» (79041, м.Львів, вул.Окружна, буд.26, ) на користь Приватного підприємства «Галичбудсервіс» (81054, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Січових Стрільців, 18/8, ) 120000грн. основного боргу, 57600грн. 24% річних та 2664грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4.Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя О.Ю. Бортник