РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.09.2020Справа № 910/9651/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап.ЮА», м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Сервіс», м. Київ

про стягнення 87 405,73 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпап.ЮА» (далі - ТзОВ «Інтерпап.ЮА»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Сервіс» (далі - ТзОВ «Оптіма-Сервіс»/відповідач) про стягнення 87 405,73 грн, в тому числі: 69 211,51 грн - основний борг, 4 351,92 грн - пеня та 13 842,30 грн - штраф, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №159/К від 10.03.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.07.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпап.ЮА» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Сервіс» (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу №159/К, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця паперову продукцію (надалі іменується - товар), що вказана в рахунках-фактурах та/або специфікаціях, які складаються на кожну партію товару окремо та є невід`ємними частинами цього договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити такий товар.

Відповідно до п. 3.1. договору передача товару від продавця покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, кількість в одиницях вимірювання, ціну товару та загальну вартість товару. Дата, вказана покупцем у видатковій накладній про прийняття товару, є датою поставки товару продавцем.

Згідно п. 4.2. договору розрахунки за кожну партію здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця у повному обсязі, або частками протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня передачі товару, якщо інших строк оплати не передбачений у рахунку-фактурі або специфікації.

Пунктом 9.2. договору передбачено, що у разі порушення строків оплати товару покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період несплати, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання, включаючи день оплати товару. За прострочення оплати понад десять днів додатково стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від вартості неоплаченого товару.

У відповідності до п. 11.2. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє по 31.12.2020. У випадку, якщо у сторін на момент закінчення строку дії цього договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання та незадоволені законні вимоги, дія цього договору подовжується до повного виконання таких зобов`язань.

На виконання умов цього договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 69 211,51 грн, що підтверджується видатковими накладними № 1704 від 24.03.2020 на суму 2 378,39 грн, № 1747 від 31.03.2020 на суму 11 476,80 грн та № 1782 від 31.03.2020 на суму 55 356,32 грн.

Разом з тим, відповідач в порушення умов договору за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ ТзОВ «Оптіма-Сервіс» виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно підписаного між сторонами акту звірки взаємних розрахунків, відповідачем погоджено, що станом на 31.05.2020 за ТзОВ «Оптіма-Сервіс» існує заборгованість перед ТзОВ «Інтерпап.ЮА» в розмірі 69 211,51 грн.

Отже, оскільки відповідачем заборгованість за поставлений товар згідно умов договору купівлі-продажу №159/К від 10.03.2020 непогашена, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача боргу у розмірі 69 211,51 грн, пені в сумі 4 351,92 грн, нарахованої за період з 09.04.2020 по 02.07.2020, та штрафу в розмірі 13 842,30 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу №159/К від 10.03.2020, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар згідно видаткових накладних № 1704 від 24.03.2020, № 1747 від 31.03.2020 та № 1782 від 31.03.2020, проте в порушення умов вказаного договору, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «Оптіма-Сервіс» виникла заборгованість в сумі 69 211,51 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, у відповідності до п. 4.2. договору розрахунки за кожну партію здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця у повному обсязі, або частками протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня передачі товару, якщо інших строк оплати не передбачений у рахунку-фактурі або специфікації.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Оптіма-Сервіс» порушило умови договору поставки та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 69 211,51 грн.

Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 4 351,92 грн та штраф в сумі 13 842,30 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, відповідно до п. 9.2. договору у разі порушення строків оплати товару покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період несплати, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання, включаючи день оплати товару. За прострочення оплати понад десять днів додатково стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків від вартості неоплаченого товару.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій відповідно припиняється зі сплином 6 (шести) місяців.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, і встановив, що обчислення штрафу виконано арифметично правильно, проте у розрахунку пені позивачем допущено помилки.

Так, за розрахунком суду, обґрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача за період з 09.04.2020 по 02.07.2020 є сума 2 270,76 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з наданням правової допомоги, суд відзначає таке.

Як вбачається із позовних матеріалів, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

У відповідності до положень ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивачем надано договір про надання правничої (правової) допомоги №5 від 22.06.2020, укладений між Адвокатським об`єднанням «Павла Іванчика і Вікторії Шульги "Акцепт"» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпап.ЮА», ордер на надання правничої (правової) допомоги серїї АЕ №1027855 від 03.07.2020, виданий адвокату Шульзі Вікторії Сергіївні, та платіжне доручення № 859 від 03.07.2020 на суму 10 000,00 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем надано суду докази фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Разом з тим, за приписами п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог ТзОВ «Інтерпап.ЮА», відповідно вимога про стягнення з відповідача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає також задоволенню частково, а саме у розмірі 9 761,90 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап.ЮА» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Сервіс» (04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 12; ідентифікаційний код 37147947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап.ЮА» (36014, місто Полтава, вулиця Соборності, будинок 72, кімната 308; ідентифікаційний код 43111452) 69 211 (шістдесят дев`ять тисяч двісті одинадцять) грн 51 - заборгованості 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 76 коп. - пені, 13 842 (тринадцять тисяч вісімсот сорок дві) грн 30 коп. - штрафу, 2 051 (дві тисячі п`ятдесят одну) грн 95 коп. - судового збору та 9 761 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят одну) грн 90 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення».

Суддя В.В. Бондарчук