РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2020Справа № 910/4880/20
За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 13497,88 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про стягнення вартості нестачі вантажу при його перевезенні залізницею у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем його обов`язків перевізника.

Відповідач вимоги позову не визнає з підстав не подання Позивачем належних доказів на підтвердження вартості нестачі вантажу, тому збитки вважає недоведеними. Відповідач, зокрема, посилається на відсутність підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Від Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що всупереч твердженням Відповідача матеріали справи містять належні докази кількості та вартості вантажу. Щодо податкової накладної, то Позивач вважає її не обов`язковою, оскільки вона є одним з переліку можливих доказів на підтвердження вартості вантажу, і Позивачем було надано інші докази зі згадуваного Відповідачем у відзиві переліку, які Позивач вважає належними і достатніми.

Заперечень на відповідь на відзив Відповідача у встановлений судом строк не надходило. Також, заперечення не надійшли і станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

При цьому, враховано, що до суду не надходили передбачені п. 4 Прикінцевих положень ГПК України заяви про поновлення або продовження процесуальних строків.

Отже, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Договору від 01.02.2016 №245/108/16Сб (далі - Контракт), укладеного між Позивачем, як покупцем, та ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», як постачальником, останнім було здійснено поставку коксу Позивачу залізничним транспортом на підставі укладеного між Позивачем та Відповідачем, як перевізником, договору № 00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018, за накладною № 48482803 у вагонах, зокрема, №56850241 сполученням Авдіївка - Маріуполь-сортувальний. Судом досліджено указану накладну, та встановлено, що вона оформлена належним чином відповідно до Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Мінтрансу України 21.11.2000 N644 у редакції наказу Мінінфраструктури України від 08.06.2011 N138).

05.10.2019 на станції Маріуполь-сортувальний на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначені у вищевказаній накладній та вагоні, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з задокументованою масою вантажу, про що зроблено відповідну відмітку у накладній та про що складено комерційний акт на підставі ст. 129 Статуту Залізниць та п. 2 Правил складання актів (затв. наказом Мінтранспорту України від 28 травня 2002 р. N 334).

Так, у комерційному акті №485604/1236 зазначено, що комісією проводилось контрольне зважування вагона №56850241 і його огляд, та комісією було встановлено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 400-500мм, шапкоподібне; маркування нанесено вапном поздовжньою смугою по центру вагона; праворуч за рухом поїзда над 1-7 люками виїмки розміром 11000мм*2600мм*600-800мм в глиб вагона; маркування порушено; вагон прибув технічно справний, протікання вантажу нема; зважуванням встановлено, що фактична маса вантажу менше документу на 2550 кг; при повторному зважуванні нестача підтвердилась.

Судом вказаний комерційний акт досліджено та встановлено, що він оформлений належним чином з дотриманням вимог указаних Правил складення актів.

Розрахунок вартості нестачі вантажу, наведений Позивачем у позові, судом перевірено, визнано обґрунтованим та арифметично правильним, зокрема оскільки Позивачем було враховано норми недостачі, передбачені Правилами видачі вантажів (затв. наказом Мінтранспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644), та оскільки розрахована Позивачем вартість нестачі обрахована без перевищення розміру фактичної нестачі, яка вказана у комерційному акті.

У супереч твердженням Відповідача вартість недостачі вантажу є доведеною наступними документами у сукупності: сертифікат якості № 15696 (містить посилання на номери вагонів з зазначенням ваги та на накладну), рахунок-фактура №92881386 від 03.10.2019 (містить посилання на договір поставки товару, його вагу, тип, номенклатуру, дату відвантаження, номер сертифікату), платіжне дорученням № від 20.11.2019 (містить посилання на договір поставки товару) та реєстром оплачуваних рахунків до платіжного доручення (містить посилання на оплату за рахунком-фактурою №92881386).

Відтак, заперечення Відповідача проти позову щодо відсутності документів на підтвердження оплати оспорюваного вантажу судом відхиляються.

При цьому, суд вважає описані вище надані Позивачем документи - достатніми доказами, у тому чисті в сукупності, які підтверджують кількість та вартість вантажу, та відсутність підписаної головним (старшим) бухгалтером копії податкової накладної не спростовує кількості та вартості вантажу, яка доведена вказаними наданими Позивачем доказами.

Отже, за розрахунком Позивача, який не спростований Відповідачем, перевірений та визнаний обґрунтованим судом, загальна сума недостачі складає 13497,88 грн.

За приписами ст.ст. 909, 920 та 924 ЦК України перевізник має відповідати за нестачу прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях і несуть відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами перевезення іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за нестачу прийнятого до перевезення вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від нього причин.

За приписами п. (б) ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Документи, які необхідні за вказаними вимогами ст. 130 Статуту залізниць України, описані вище в рішенні суду та залучені до справи.

Згідно вищеописаної залізничної накладної одержувач вантажу - Позивач.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Вину у недостачі спірного вантажу на суму 13497,88 грн., внаслідок його не збереження, яка є доведеною з огляду на обставини, встановлені вищеописаним комерційним актом (виїмки у вантажі де відкриваються люки, маркування порушено, протікання вантажу нема, вагон технічно справний, перевантажування здійснювалось Відповідачем на його станції, після повторного перевантажування нестача підтвердилася) Відповідач перед судом належними засобами доказування не спростував і також не довів, що нестача вантажу виникла з незалежних від Відповідача причин.

З огляну на все вищенаведене позовні вимоги про стягнення суми вартості нестачі вантажу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1711,48 грн., які підтверджені належними доказами: договір №845 від 30.03.2018, додаткова угода №26 від 09.12.2019, додаткова угода № 153 від 29.03.2020, акт №1 від 02.07.2020, розрахунок від 17.06.2020, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) 13497 (тринадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 88 коп. вартості нестачі вантажу, а також 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору та 1711 (одну тисячу сімсот одинадцять) грн. 48 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.