ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" серпня 2020 р. Cправа № 902/111/20

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецтранс" (вул. Шнеєрсона, буд.2А, м. Миколаїв, 54001)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" (вул. Нестерчука, 1, м. Калинівка, Вінницька область, 22400)

про стягнення 291 770,39 грн.

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

позивача Сафронов Ю.І. згідно ордеру;

відповідач Цимбал А.А. згідно ордеру

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № б/н від 04.02.2020, Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецтранс" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" 291 000,00 грн, з яких: 192 000,00 грн - штраф за простій транспортних засобів; 37 099,79 грн - інфляційні втрати; 39 110,13 грн - 3% річних від суми простроченого зобов`язання; 23 560,47 грн - пеня за кожний день простроченого зобов`язання.

Ухвалою господарського суду від 13.02.2020 позов залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків: 5 днів з дня вручення ухвали суду.

28.02.2020 до суду надійшла заява № б/н від 25.02.2020 з додатками, в тому рахунку уточнення № б/н від 25.02.2020, на виконання ухвали суду від 13.02.2020.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/111/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 24.03.2020.

12.03.2020 до суду надійшло клопотання відповідача № б/н від 11.03.2020 про зупинення провадження у справі до набрання рішенням у справі № 915/176/20 законної сили.

23.03.2020 до суду надійшов відзив № б/н від 20.03.2020 де відповідач наводить свої заперечення проти позовних вимог.

За наслідками судового засідання 24.03.2020 судом визнано необґрунтованим клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, та відмовлено в його задоволенні. Підготовче засідання відкладено на 28.04.2020.

31.03.2020 до суду надійшла відповідь на відзив б/н від 26.03.2020, в якій позивач просить відхилити наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

31.03.2020 до суду надійшло клопотання № б/н від 26.03.2020 за підписом представника позивача - адвоката Сафронова Ю.І. про об`єднання позовів, в якому заявник просив суд об`єднати справу № 902/111/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецтранс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" про стягнення суми штрафних санкцій та інфляційних втрат, а також 3% річних за Договором про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 у розмірі 291 000,00 грн в одне провадження зі справою № 915/176/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецтранс", за участю третьої особи на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" про стягнення 496 676,91 грн збитків, упущеної вигоди, інфляції, 3% річних також завданих через неналежне виконання умов Договору перевезення № 1901 від 08.01.2019, та передати її на розгляд Господарського суду Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М.

За результатами розгляду клопотання № б/н від 26.03.2020 судом 01.04.2020 постановлено ухвалу якою відмовлено в його задоволенні.

За наслідками судового засідання 28.04.2020 продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 28.05.2020.

Ухвалою господарського суду від 28.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 25.06.2020.

За клопотанням представника позивача розгляд справи по суті відкладено на 06.07.2020, про що судом 25.06.2020 постановлено ухвалу.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2020 розгляд справи по суті відкладено на 27.08.2020. При визначені дату судового засідання суд виходив з графіку судових засідань та приписів ч.4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції від 30.03.2020.

Ухвалою господарського суду від 25.08.2020, на підставі відповідного клопотання представника позивача, Заводському районному суду м. Миколаєва доручено забезпечення проведення судового засідання 27.08.2020 у справі № 902/111/20 в режимі відеоконференції за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс» - Садронова Ю.І.

У судове засідання 27.08.2020 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції через Заводський районний суд м. Миколаєва), та представник відповідача.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на наступне.

08.01.2019 між ТОВ «Укрхімресурс» (позивач) та ТОВ "Нікспецтранс" (відповідач) було укладено Договір про надання транспортних послуг № 1901, до якого 15.01.2019 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1.

Згідно з предметом Договору та Додаткової угоди позивач зобов`язався надати відповідачу послуги із доставки вантажу у період з 17.01.2019 по 02.03.2019 на основі вказівок відповідача або його повідомлень, на умовах, визначених Додатковою угодою № 1 від 15.01.2019.

З моменту укладення Договору позивач, на протязі часу з 28.01.2019 по 06.03.2019, регулярно надавав послуги з перевезення вантажу відповідачу з точним дотриманням умов укладеного Договору.

Тоді як відповідач, з метою уникнення фінансових зобов`язань за договором, після 09.02.2019 не підписував акти виконаних робіт та не оплачував надані транспортні послуги на загальну суму 1 539 991,20 грн.

Окрім того, начебто через неналежну якість доставленого вантажу, відповідачем були заблоковані та не розвантажені два транспортні засоби ТОВ «Нікспецтранс» марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecоn д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 .

Внаслідок порушення господарських зобов`язань з боку відповідача та його контрагента - вантажовідправника, в березні 2019 року ТОВ «Нікспецтранс» змушене було звернутися до Господарського суду Миколаївської області із позовом до ТОВ Укрхімресурс», ТОВ МП «Термінал-Укрхарчозбутсировина», в якому просило:

стягнути з ТОВ "Укрхімресурс" на користь ТОВ "Нікспецтранс" суму боргу за договором про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 р. у розмірі 1 586 091, 16 грн., в тому числі: вартість наданих послуг у розмірі 1 539 991, 20 грн.; збитки від інфляції станом на 13.03.2019 року у розмірі 7 699, 96 грн.; неустойку у вигляді штрафу станом на 13.03.2019 року у розмірі 38 400, 00 грн.;

стягнути з ТОВ "Укрхімресурс" та ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал- Укрхарчозбутсировина" в солідарному порядку на користь ТОВ "Нікспецтранс" суму збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 р. у розмірі 500 000,00 грн.;

зобов`язати ПАТ "Укрхімресурс" забезпечити розвантаження транспортних засобів ТОВ "Нікспецтранс" марки марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecоn д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 та забезпечити безперешкодний виїзд з території підприємства.

При цьому, в зв`язку із тим, що в рамках кримінального провадження ТОВ «Нікспецтранс» 11.07.2019 вдалося вилучити у ТОВ «Укрхімресурс» належні позивачу транспортні засоби, позивач відмовився від позовних вимог в частині зобов`язання ПАТ «Укрхімресурс» забезпечити розвантаження транспортних засобів та безперешкодний виїзд з території підприємства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 прийнято відмову позивача від позову в частині позовних вимог. Закрито провадження у справі в частині вимог про зобов`язання ПАТ «Укрхімресурс» забезпечити розвантаження транспортних засобів та безперешкодний виїзд з території підприємства.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019, залишеним без змін Постановою південно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 по справі №915/717/19 позов ТОВ "Нікспецтранс" до ТОВ "Укрхімресурс" та ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Укрхімресурс" на користь ТОВ "Нікспецтранс": 1539991,20 грн. вартості наданих послуг за договором про надання транспортних послуг №1901 від 08.01.2019; 35200 грн. неустойки у вигляді штрафу станом на 13.03.2019; 23627,87грн. витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в позові в частині: стягнення збитків від інфляційних втрат станом на 13.03.2019 у розмірі 7699,96 грн; стягнення з ТОВ "Укрхімресурс" та ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал- Укрхарчозбутсировина" в солідарному порядку на користь ТОВа "Нікспецтранс" суми збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг №1901 від 08.01.2019 у розмірі 500000грн.

Станом на 23.01.2020 рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 є виконаним.

В той же час, оскільки за час розгляду справи №915/717/19 транспортні засоби утримувалися аж до 11.07.2019, а заборгованість за Договором була стягнута з ТОВ «Укрхімресурс» лише 22.01.2020, позивач вважає за необхідне звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення додаткових сум штрафу за простій транспортних засобів, а також інфляції, 3% річних та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором про надання транспортних послуг № 1901.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на таке.

У зв`язку із встановленням факту втрати вантажу, який перевозився позивачем було унеможливлено здійснення розвантаження транспортних засобів, оскільки це призвело би до завдання ТОВ «Укрхімресурс» та його контрагентів ще більших збитків. Простій транспортних засобів, про які зазначає позивач, є безпосередньо пов`язаним із встановленням факту втрати вантажу, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони ТОВ «Укрхімресурс».

Таким чином, відповідач стверджує, що нарахування позивачем штрафу за простій транспортних засобів, є нічим іншим, як джерелом отримання позивачем додаткових прибутків.

До того ж, нарахований позивачем розмір штрафних санкцій значно перевищує розмір збитків, з огляду на те, що такі збитки не були завдані.

Також відповідач заперечує включення до періоду прострочення виконання зобов`язань за Договором при здійсненні розрахунку інфляційних втрат березень 2019 року, оскільки строк з оплати послуг встановлено до 19 березня 2019 року.

При розгляді справи 27.08.2020 судом оголошено перерву в межах дня, до 14 год. 30 хв.

Після перерви представники сторін не з`явились.

У судовому засіданні 27.08.2020 прийнято судове рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

У зв`язку з неявкою представників сторін після оголошеної судом перерви, вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2019 року між ТОВ "Укрхімресурс" (відповідач за Договором Замовник) та ТОВ "Нікспецтранс" (позивач, за Договором Виконавець) укладено Договір про надання транспортних послуг № 1901. (надалі Договір)

Відповідно до п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з доставки вантажу, автомобільним транспортом відповідно до заявки та на умовах, визначених цим Договором, а Замовник прийняти та оплатити належним чином виконані Виконавцем послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору Замовник направляє заявку Виконавцю по факсимільному зв`язку або електронною поштою не пізніше, ніж за 2 (дві) доби до бажаної дати здійснення перевезення. У заявці вказується: вид, найменування, кількість вантажу, вагу, найменування відправника і адреса пункту завантаження, дата і час завантаження, найменування вантажоодержувача, та адресу пункту розвантаження, дата і час розвантаження, інші вимоги до умов перевезення, обов`язкові для Виконавця.

Згідно із п. 1.3 Договору протягом 24-годин з моменту отримання заявки, Виконавець повинен направити Замовнику шляхом електронного зв`язку підтвердження або відмову від прийняття заявки. Відсутність вищевказаних повідомлень Виконавця у встановлений термін трактується, як згода Виконавця в прийнятті заявки.

Відповідно до п. 1.4 Договору у разі прийняття заявки, Виконавець направляє її Замовнику з проставлянням печатки та підпису уповноваженого представника Виконавця, та зазначенням: П.І.Б. водія, номера тягача і цистерни та, при необхідності, технічних засобів, які забезпечують підтримку температурного режиму вантажу. Підписані заявки є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору для цілей п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 даного Договору листування сторін здійснюється факсимільним зв`язком або електронною поштою виключно на вказані адреси Сторін: Замовника: адреса електронної пошти. Виконавця: адреса електронної пошти.

За змістом п. 2.1.3 Договору Виконавець зобов`язаний прийняти від вантажовідправника вантаж, доставити його в пункт призначення і здати вантажоодержувачу. Вантажовідправниками і вантажоодержувачами є особи, визначені Замовником.

Виконавець зобов`язаний одночасно з передачею вантажу одержувачу, надати Замовнику оригінали товаросупровідних документів. (п. 2.1.8 Договору)

Відповідно до п. 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. Договору Замовник зобов`язаний забезпечити своєчасне та належне оформлення у встановленому порядку належних документів (товаротранспортних накладних, сертифікат якості тощо), відмічати в товаротранспортних документах час фактичного прибуття і відправлення транспорту; забезпечити завантаження вантажу відправником, та оформлення супровідних документів в кінцевому пункті призначення; при необхідності забезпечити установку пломб на транспортному засобі Виконавця для забезпечення контролю за цілісністю вантажу. Належне виконання Виконавцем умов цього договору оформляється актом.

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата наданих Виконавцем послуг за цим договором здійснюється Замовником в гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати прийняття вантажу вантажоодержувачем, вказаної в товаросупровідних документах, та тільки після надання оригіналів документів зазначених в п. 3.4 Договору. Термін оплати може бути змінений та відображається у заявках, що є невід`ємними частинами Договору.

Факт надання послуги підтверджується актом виконаних робіт, які підписуються обома сторонами. Акт виконаних робіт складається та направляється Виконавцем не пізніше наступного дня з моменту розвантаження вантажу за адресою пункту, що передбачена Сторонами. (п. 3.1.1. Договору)

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. Договору ціна за надані Виконавцем послуги та інші необхідні умови Договору відображаються в заявці на партію товару, та/або в додатковій угоді до даного Договору, та/або в акті виконаних робіт. На протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати фактичного виконання робіт по кожній партії товару, але не пізніше 9 (дев`ятого) числа місяця наступного з дати фактичного виконання робіт, Виконавець зобов`язаний надати Замовнику оригінали наступних документів: акт виконаних робіт - 1 (один) примірник, ТТН або СМR (завірені вантажоодержувачем) - 1 (один) примірник, рахунок на суму оплати даних послуг - 1 (один) примірник, один з документів визначений в п. 3.1 та 3.3 Договору, з відображенням ціни за надані Виконавцем послуги та іншими необхідними умовами Договору - 1 (один) примірник.

Згідно п.п. 4.3., 4.4., 4.6. Договору у разі запізнення під навантаження або несвоєчасної доставки вантажу в пункт призначення з вини Виконавця останній зобов`язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі 800 гривень за кожну добу прострочення. За порушення Замовником строків оплати послуг Виконавця, Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,01 % від простроченої суми за кожний календарний день прострочення. У разі документально підтвердженого простою автотранспорту з вини Замовника, Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 800 гривень за кожну добу простою. Сторонами встановлено наступні часові норми завантаження, розвантаження вантажу: 48 годин на завантаження (не включаючи вихідні та святкові дні); 48 годин на розвантаження (не включаючи вихідні та святкові дні).

Відповідно до п. 7.1 Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року.

15.01.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019.

Відповідно до п. 1, п. 1.1, п. 1.1.1, п. 1.1.2 Додаткової угоди Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги із доставки вантажу у період з 17.01.2019 по 02.03.2019 на основі вказівок Замовника або повідомлень Замовника, направлених з електронної пошти Замовника на електронну пошту Виконавця із зазначенням дати здійснення перевезення, кількості вантажу, на наступних умовах:

- маршрут перевезення: Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 27 - Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, 1.

- адреса завантаження - Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 27.

- адреса вивантаження - Вінницької обл. м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, 1.

Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди оплата наданих Виконавцем послуг згідно даної Додаткової угоди здійснюється Замовником в гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 7 (семи) календарних днів з дати прийняття вантажу вантажоодержувачем, вказаної в товаросупровідних документах, та тільки після надання оригіналів наступних документів: акт виконаних робіт - 1 (один) примірник, ТТН або СМR (завірені вантажоодержувачем) - 1 (один) примірник, рахунок на суму оплати даних послуг - 1 (один) примірник.

Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до 02.03.2019 включно, але до виконання сторонами своїх зобов`язань. (п. 2 Додаткової угоди)

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди при наданні Виконавцем Замовнику послуг з доставки вантажу на умовах, що не врегульовані даною Додатковою угодою, сторони керуються положеннями Договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019.

За доводами позивача, в період з 09.02.2019 по 06.03.2019 останнім, на виконання зобов`язань за Договором та Додаткової угоди, було надано транспортні послуги на загальну суму 1 539 991, 20 грн., про що свідчать акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні та рахунки на оплату.

При цьому відповідач від підписання актів здачі-приймання робіт (надання послуг) відмовився, та вартість наданих послуг не сплатив.

Враховуючи, що ТОВ "Укрхімресурс" надані послуги за Договором № 1901 на загальну суму 1 539 991,20 грн. не оплатив, ТОВ "Нікспецтранс" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з ТОВ "Укрхімресурс" вказаної суми боргу, інфляційних, неустойки у вигляді штрафу, а також стягнення з ТОВ "Укрхімресурс" та ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" збитків у розмірі 500 000, 00 грн (сума сплаченого штрафу), за яким Господарським судом Миколаївської області відкрито провадження у справі за № 915/717/19.

В процесі розгляду справи № 915/717/19 Господарським судом Миколаївської області позивач відмовився від позовних вимог про зобов`язання ПАТ "Укрхімресурс" забезпечити розвантаження транспортних засобів ТОВ "Нікспецтранс" марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecоn д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 та забезпечити безперешкодний виїзд з території підприємства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі № 915/717/19 прийнято відмову позивача від позову в частині означених позовних вимог. Закрито провадження у справі в частині вимог про зобов`язання ПАТ "Укрхімресурс" забезпечити розвантаження транспортних засобів ТОВ "Нікспецтранс" марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecоn д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 та забезпечити безперешкодний виїзд з території підприємства.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019, залишеним без змін Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 по справі №915/717/19, частково задоволено позов ТОВ "Нікспецтранс" до ТОВ "Укрхімресурс" та ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина". Ухвалено стягнути з ТОВ "Укрхімресурс" на користь ТОВ "Нікспецтранс" 1539991,20 грн вартості наданих послуг за Договором про надання транспортних послуг №1901 від 08.01.2019; 35200 грн неустойки у вигляді штрафу станом на 13.03.2019; 23627,87 грн. витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в позові в частині стягнення збитків від інфляційних втрат станом на 13.03.2019 у розмірі 7699,96 грн, та в частині стягнення з ТОВ "Укрхімресурс" та ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал- Укрхарчозбутсировина" в солідарному порядку на користь ТОВ "Нікспецтранс" суми збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг №1901 від 08.01.2019 у розмірі 500000грн.

Так, рішенням Господарського суду Миколаївської області встановлено, що за період з 09.02.2019 по 06.03.2019 позивачем було надано відповідачу транспортні послуги на загальну суму 1 539 991, 20 грн., підтвердженням чого слугували наявні в матеріалах справи № 915/717/19 актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату.

Вищевказані товарно-транспортні накладні підписані позивачем та відповідачем ТОВ «Укрхімресурс».

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано позивачем та не підписано відповідачем ТОВ «Укрхімресурс».

Акти та рахунки направлені на електронну пошту, оскільки п. 1.5 Договору сторони погодили листування між сторонами факсимільним зв`язком або електронною поштою.

В судому засіданні 10.07.2019 представник відповідача ТОВ «Укрхімресурс» усно зазначив, що оскільки по двом транспортним засобам надано послугу з перевезення товару, який виявився неякісним, у зв`язку з чим відповідач не зміг переробити гліцерин у готову продукцію, отримав збитки внаслідок невиконання контрактів з міжнародними контрагентами, вказані обставини стали підставою для не оплати послуг з перевезення за вищевказаний період. Отже відмова в проведенні розрахунків - це позиція керівництва ТОВ «Укрхімресурс» до врегулювання всіх питань.

При цьому Господарським судом Миколаївської області наголошено, що предметом спору у справі № 915/717/19 є вимога про стягнення плати за надані позивачем послуги з перевезення (виконання основного зобов`язання за договором). Надання транспортних послуг з перевезення вантажу в силу ст. 538 ЦК України зумовлює виникнення зустрічного обов`язку у контрагента - плати за надані транспортні послуги з перевезення.

В свою чергу неналежне виконання обов`язку з перевезення (втрата, пошкодження вантажу тощо) зумовлює настання у перевізника відповідальності у формі відшкодування шкоди за втрату, нестачу, погіршення якості вантажу (за умови доведення факту цивільного правопорушення). В спірному випадку, предметом спору є, зокрема, позовна вимога про стягнення плати за надані транспортні послуги (питання відшкодування шкоди не ставиться в рамках даної справи (не заявлено відповідних вимог)).

За висновками суду, помилковим є твердження відповідача ТОВ "Укрхімресурс" про відсутність у нього, як Замовника, обв`язку з оплати транспортних послуг (послуг перевезення) у зв`язку з доставкою неякісного вантажу. Доказів відмови від одержання вантажу матеріали справи не містять.

Будь-яких інших підстав, доказів або доводів, які б спростовували сам факт надання позивачем відповідачу ТОВ "Укрхімресурс" послуг з перевезення, та, як наслідок, спростовували б позовні вимоги в частині стягнення 1 539 991, 16 грн, останнім не наведено.

З огляду на те, що суду не подано доказів сплати вказаної заборгованості, як і не спростовано факту наявності заборгованості, строк оплати якої настав, суд, виходячи з положень ст.ст. 530, 629 ЦК України та п. 1.2 Договору в редакції Додаткової угоди, дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача ТОВ "Укрхімресурс" 1 539 991, 16 грн. є обґрунтованою, та задоволив її в повному обсязі.

При розгляді вимоги позивача про стягнення штрафу судом встановлено, що транспортні засоби позивача утримувались відповідачем ТОВ «Укрхімресурс», що визнано його представником в судовому засіданні 10.07.2019.

В заяві про відмову від позову вх. № 11882/19 від 16.07.2019 позивач зазначив, що на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 03.07.2019 повернуто на відповідальне зберігання транспортні засоби позивача.

Предметом розгляду у справі № 915/717/19 було стягнення штрафу, передбаченого п. 4.6. Договору, який позивачем нараховано станом на 13.03.2019.

Перевіривши нарахування штрафу, судом встановлено, що позивачем період простою, на який нараховується штраф, визначено без врахування вихідних та святкових днів як це передбачено п. 4.6 Договору, з огляду на що вказана вимога судом задоволена частково, в розмірі 35 200, 00 грн.

Згідно ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначене, встановлені рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі №915/717/19 обставини мають преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Таким чином, факт надання позивачем відповідачу транспортних послуг на загальну суму 1 539 991, 20 грн не потребує повторного доведення. Також не потребує повторного доведення факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за даними послугами, та факт утримуння відповідачем належних позивачу транспортних засобів, а саме: марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecоn д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 .

Як встановлено судом, рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.07.2020 у справі № 915/717/19 виконано в рамках виконавчого провадження № 61007144, і 22.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі виконавчого документу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193, 265 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. ст. 627, 629 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що кожна сторона договору повинна виконувати свої зобов`язання за відповідним договором належним чином та у передбачені таким договором строки. У разі невиконання чи неналежного виконання стороною своїх обов`язків, передбачених відповідним договором, така сторона договору може нести певну відповідальність, зокрема, сплата пені, штрафу тощо.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.6 Договору у разі документально підтвердженого простою автотранспорту з вини замовника, замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 800 гривень за кожну добу простою. Сторонами встановлено наступні часові норми завантаження, розвантаження вантажу:

- 48 годин на завантаження (не включаючи вихідні та святкові дні);

- 48 годин на розвантаження (не включаючи вихідні та святкові дні).

При розгляді справи № 915/717/19 Господарським судом Миколаївської області встановлено, що транспортні засоби позивача утримувались відповідачем ТОВ «Укрхімресурс».

В межах справи № 915/717/19 позивачем нараховано відповідачу штраф станом на 13.03.2019.

У справі, що розглядається господарським судом (№902/111/20) позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 192000,00 грн за період з 14.03.2019 по 11.07.2019 (120 днів):

- за простій транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_5 , який прибув 14.02.2019 о 19:51год.;

- за простій транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_2 , який прибув 15.02.2019 о 6:45 год.

Суд зважає, що представником відповідача в судовому засіданні 27.08.2020 визнано факт утримання відповідачем транспортних засобів належних позивачу.

Перевіривши нарахування штрафу, судом встановлено, що позивачем період простою, на який нараховується штраф, визначено без врахування вихідних та святкових днів як це передбачено п. 4.6 Договору, та включено в період простою 11.07.2019 (день вилучення транспортних засобів).

Судом здійснено перерахунок розміру штрафу та встановлено:

- простій транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_5 , становить 80 діб (119 календарних днів - 39 вихідних та святкових днів). Отже, штраф становить 64 000,00 грн. (800 грн. х 80 діб).

- простій транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_2 , становить 80 діб (119 календарних днів - 39 вихідних та святкових днів). Отже, штраф становить 64 000,00 грн. (800 грн. х 80 діб).

Разом штраф становить 128 000,00 грн., який є обгрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки умовами Договору встановлено чіткі строки для розвантаження транспортних засобів, які відповідачем не виконано.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині проведення розрахунків за надані послуги за Договором про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019, позивачем заявлено до стягнення 37 099,79 грн інфляційних втрат, 39 110,13 грн 3% річних та 23 560,47 грн пені.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідач оплату наданих послуг провів з порушенням порядку і строків, визначених у Договорі, отже наявний факт несвоєчасної сплати вартості наданих послуг, за яке умовами п. 4.4. Договору передбачена відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі 0,01% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, судом виявлено помилку в періоді нарахування. Так, позивач зазначає, що відповідачем прострочено оплату наданих послуг по перевезенню вантажу за 09.02.2019, строк виконання зобов`язання за яким настав 18.02.2019. Також неоплаченими залишились послуги по перевезенню за 12.03.2019, строк зобов`язання за яким настав 19.03.2019. Тому позивачем проведено нарахування пені за вказаними зобов`язаннями сукупно, починаючи з 20.03.2019.

Суд не може погодитись з визначенням періоду прострочення за зобов`язанням строк виконання якого настав 18.02.2019 з огляду на наступне.

Приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд зауважує, що ч.6 ст.232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відтак, означене зобов`язання є простроченим з 19.02.2019, і з цієї дати необхідно здійснювати нарахування штрафних санкцій.

Водночас, допущена помилка позивача в періоді розрахунків не вплинула на загальний розмір пені, що заявлено останнім до стягнення, тому вимога про стягнення 23 560,47 грн пені підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов Договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Вказана позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.08.2020 № 910/10225/18.

Суд встановив, що позивач невірно визначив період для обрахунку інфляційних втрат, оскільки здійснив нарахування на суму боргу 1 539 991,20 грн. починаючи з березня місяця, тобто з місяця, в якому виникла заборгованість, а не з наступного місяця.

За перерахунком суду, сума інфляційних втрат за прострочення відповідачем повернення грошових коштів становить 24 586,97 грн за період прострочення з квітня 2019 по грудень 2020 року.

За таких обставин, вимога про стягнення інфляційних втрат в сумі 37 099,79 грн підлягає частковому задоволенню на суму 24 586,97 грн.

Перевіривши нарахування 3% річних суд встановив, що позивачем допущено помилку в бік завищення, оскільки за перерахунком суду, розмір 3% річних за визначений позивачем період (з 20.03.2019 по 21.01.2020) становить 38 977,72 грн., тому суд відмовляє в частині позовних вимог про стягнення трьох процентів річних в розмірі 132,41 грн.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, з урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач договірні зобов`язання щодо порядку та строків розрахунків за надані послуги виконав з порушенням умов Договору в цій частині, прострочив їх оплату, допустив простій транспортних засобів, тому позов в частині вимог про стягнення 128 000,00 грн штрафу за простій транспортних засобів, 23 560,47 грн пені, 24 586,97 грн інфляційних втрат та 38 977,72 грн 3% річних суд визнає обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє як заявленому безпідставно.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Звертаючись з позовом до суду з вимогою про стягнення 291 770,39 грн позивачем за платіжним дорученням № 100 від 03.02.2020 сплачено 4482,86 грн., тоді як з розмір судового збору з заявленої суми становить 4 376,56 грн.

Відтак, позивачем зайво сплачено 106,30 грн судового збору, якій підлягає поверненню. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", означена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Згідно з п.2 ч. 1ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України в сумі 3 226,88 грн.

Окрім того, відповідно до орієнтовного розрахунку суми судових витрат, наведеного в позовній заяві, позивач, у зв`язку з розглядом справи, очікує понести витрати на правову допомогу, розмір яких попередньо складе 15 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Водночас до матеріалів справи позивачем не додано ані договору про надання правової допомоги, з якого можливо було б встановити розмір гонорару адвоката, ані акту виконаних робіт в межах справи № 902/111/20, ані доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Доказів сплати позивачем послуг адвоката у встановлений ч.8 ст. 129 ГПК України строк матеріали справи не містять. При цьому заяви представника позивача про намір подати такі докази після ухвалення рішення також до суду не надійшло.

З огляду викладене, беручи до уваги відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодування таких витрат за рахунок відповідача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхімресурс» (вул. В. Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Вінницька область, 22400, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецранс" (вул. Шнеєрсона, буд. 2А, кв. 25, м. Миколаїв, 54001, ) 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) грн 00 коп. - штрафу за простій транспортних засобів; 24 586 (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят шість) грн 97 коп. - інфляційних втрат; 38 977 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн 72 коп. - 3% річних; 23 560 (двадцять три тисячі п`ятсот шістдесят) грн 47 коп. - пені та 3 226 (три тисячі двісті двадцять шість) грн 88 коп. - витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 02 вересня 2020 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Шнеєрсона, буд.2А, кв. 25, м. Миколаїв, 54001)

3 - відповідачу (вул. Нестерчука, 1, м. Калинівка, Вінницька область, 22400)