ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1830/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Зміїв Харківської області
до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, м. Харків , 2. Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, м. Харків
про стягнення 325691,17 грн.
за участю представників:

позивача - Оріщенко Н.С., ордер № 1016331 від 10.06.2020 року;

відповідача-1 - Мамедової Н.Т., довіреність №7 від 04.02.2020 року;

відповідача-2 - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (відповідач-1) та Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області (відповідач-2), в якій просить суд стягнути з державного бюджету України грошові кошти сплачені за договором купівлі-продажу №1289 від 17.05.2010 року у розмірі 325691,17 грн., мотивуючи свої вимоги розірванням судом зазначеного договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.07.2020 року на 10:30 год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 06.07.2020 року підготовче засідання відкладено на 27.07.2020 року на 10:15 год (з урахуванням ухвали про виправлення описки).

06.07.2020 року відповідач-2 подав відзив (вх.№15327), в якому зазначив, що позивач помилково визначив Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області у якості відповідача.

15.07.2020 року позивач подав відповідь на відзив відповідача-2 (вх.№16260), в якій зазначив, що аргументи відповідача-2, викладені у його відзиві, жодним чином не спростовують обґрунтованість позовних вимог та вірність правової позиції позивача по справі.

17.07.2020 року відповідач-1 подав відзив (вх.№16450), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позовна заява є передчасною, оскільки об`єкт малої приватизації - база відпочинку "Сонячна галявина", розташована за адресою: АДРЕСА_1 , повторно не приватизований, а тому відповідач-1 позбавлений будь-яких правових підстав для повернення покупцю - Фізичній особі ОСОБА_1 коштів, сплачених нею за придбаний об`єкт приватизації.

23.07.2020 року позивач подав відповідь на відзив відповідача-1 (вх.№16948), в якій зазначив, що в порушення приписів Закону України "Про приватизацію державного майна", протягом одного року після повернення об`єкта приватизації, і на момент подання позову, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях) не здійснило повторного продажу об`єкту приватизації, відтак кошти, сплачені ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу так і не були повернені.

27.07.2020 року відповідач-2 подав заперечення на відповідь на відзив (вх.№17092), в яких зазначив, що заявлена позивачем сума 325691,17 грн. не може бути стягнута з державного бюджету України оскільки матеріали справі не підтверджують її надходження до бюджету, а також ця вимога не відповідає встановленому в державі Порядку її повернення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2020 року на 10:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 25.08.2020 року підтримав позов та відповіді на відзив, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 25.08.2020 року підтримав відзив, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача-2 у судове засідання 25.08.2020 року не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№17533) у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Розглянувши клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи (вх.№17533), суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Підготовче провадження закінчено 27.07.2020 року, а тому станом на 25.08.2020 року у суду відсутній час для відкладення розгляду справи по суті.

Окрім цього, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, який функціонує на постійній основі, отже відповідач-2 не був позбавлений можливості направити до суду іншого представника.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані ними докази, суд установив такі обставини.

17 травня 2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (продавець, відповідач-1) та Фізичною особою ОСОБА_1 (покупець, позивач) було укладено договір купівлі-продажу №1289, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бінус О.О. та зареєстровано в реєстрі за №1075 (надалі - Договір) .

Відповідно до умов Договору продавець продав покупцеві об`єкт групи Ж - базу відпочинку "Сонячна галявина", що знаходиться на балансі ВАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв`язок", за адресою: 63434, Харківська обл., Зміївський р-н, селище Дачне, вул. Курортна, 53, який було приватизовано шляхом продажу на аукціоні.

Відповідно до п. 1.5. Договору об`єкт приватизації продано за 321100,56 грн., у тому числі ПДВ - 53516,76 грн.

За умовами Договору щодо порядку розрахунків за придбаний об`єкт приватизації розрахунки за придбаний об`єкт приватизації здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів у сумі 321100,56 грн. з рахунку покупця на рахунок продавця №0001 в ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011, код за , одержувач: регіональне відділення ФДМУ по Харківській області.

Також пунктом 2.4. Договору покупець зобов`язаний відшкодувати продавцю витрати, пов`язані з підготовкою об`єкта до приватизації, а саме: за послуги БТІ в сумі 1167,00 грн. без ПДВ, за проведення незалежної оцінки в сумі 2000,00 грн. без ПДВ, за інформаційні послуги в газеті "Слобідський край" в сумі 460,31 грн. без ПДВ, за біржові послуги в сумі 963,30 грн. без ПДВ на р/р 0004 КЕКВ 1134 в ГУДКУ у Харківській області, МФО 851011, код за , отримувач: регіональне відділення ФДМУ по Харківській області.

Таким чином, загальна сума сплачених покупцем грошових коштів за Договором становить 325691,17 грн.

У встановлені Договором строки ОСОБА_1 , на виконання його умов, повністю сплатила грошові кошти за придбаний об`єкт приватизації на користь Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області. Вказаний факт не заперечувався Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та був встановлений судами під час розгляду інших судових спорів, пов`язаних з укладанням, виконанням та розірванням Договору (зокрема у справі №2014/4060/2012).

За умовами Договору (розділ 3) передача об`єкта приватизації здійснюється продавцем покупцю у триденний строк після сплати повної вартості придбаного об`єкта приватизації. Передача об`єкта приватизації продавцем і прийняття об`єкта приватизації покупцем посвідчується актом прийому-передачі, який підписується сторонами.

Після сплати повної вартості об`єкта, сторонами Договору було підписано акт прийому-передачі від 16.07.2010 року №973, після чого зареєстровано право власності ОСОБА_1 на комплекс за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" від 09.12.2010 року, реєстраційний номер 4583910.

У подальшому рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.05.2014 року у справі №2014/4060/2012 договір купівлі-продажу від 17.05.2010 року № 1289 був розірваний та зобов`язано ОСОБА_1 повернути об`єкт приватизації до державної власності.

З метою повернення об`єкту приватизації у державну власність, наказом Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області від 14.08.2014 року №1759 було створено комісію з інвентаризації об`єкта групи Ж - бази відпочинку "Сонячна галявина", що знаходиться на балансі ВАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв`язок", за адресою: 63434, Харківська область, Зміївський район, с. Дачне, вул. Курортна, 53.

На засіданні Комісії 01.09.2014 року (протокол №23) було розглянуто надані інвентаризаційною комісією документи та проведено звіряння результатів інвентаризації (обстеження) об`єкта, проведених при приватизації і на дату набрання чинності рішення апеляційного суду Харківської області від 28.05.2014 року та встановлено, що стан об`єкту не відповідає його стану на момент приватизації - зафіксована недостача основних засобів. Зважаючи на що, комісією прийнято рішення про визначення вартості об`єкта та розміру збитків, завданих об`єкту приватизації шляхом проведення незалежної оцінки. Звіт про незалежну оцінку об`єкту приватизації було затверджено наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 31.03.2017 року № 696.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності за державою на об`єкт розірваного договору купівлі-продажу було зареєстровано 24.03.2017 року. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34482445 від 28.03.2017 року прийнято державним реєстратором Гончаренко О.А.

Органом приватизації, який проводив відчуження об`єкту приватизації за Договором купівлі-продажу №1289 від 17.05.2010 року, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Наказом Фонду державного майна України від 16.05.2019 року № 467 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" було утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Харків, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області. Вказаним Наказом встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області.

У переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році (відповідно до наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 року № 1574 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році" зі змінами), відсутній такий об`єкт як база відпочинку "Сонячна галявина", що знаходиться на балансі ВАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв`язок", за адресою: 63434, Харківська область, Зміївський р-н, селище Дачне, вул. Курортна, 53.

10.04.2020 року на адресу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях засобами поштового зв`язку позивачем був направлений запит щодо надання інформації щодо здійснення повторного продажу об`єкту групи Ж - бази відпочинку "Сонячна галявина", що знаходиться на балансі ВАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзв`язок", за адресою: 63434, Харківська область, Зміївський р-н, селище Дачне, вул. Курортна, 53.

Листом від 24.04.2020 року №20-04-04108 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях надало відповідь на вказаний вище запит - повідомило, що об`єкт державної власності соціально-культурного призначення - база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташована за адресою Харківська область, Зміївський р-н, селище Дачне, вул. Курортна, 53, не включено до переліку об`єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2020 році.

Як убачається з матеріалів справи, вказаний вище об`єкт не було повторно продано, оскільки Фермерське господарство "Альянс", головою якою є позивач, здійснює безоплатне зберігання нерухомого майна та обладнання бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: 63434, Харківська область, Зміївський район, селище Дачне, вулиця Курортна, 53, за договором зберігання державного майна №117 від 27.12.2018 року.

Невиконання встановленого законом обов`язку щодо повторного продажу об`єкта приватизації протягом одного року після його повернення, на думку позивача, не може бути підставою для звільнення Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області (наразі - Регіонального відділення ФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях) від виконання свого зобов`язання з повернення позивачеві грошових коштів, сплачених за об`єкт приватизації.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Виходячи з принципу судочинства "jura novit curia" - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, у зв`язку з чим суди мають самостійно перевіряти доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та у постановах Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18 та від 13.02.2020 у справі № 921/109/19.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно приписів ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідні висновки про застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 року №6-100цс15 та постанові Верховного Суду від 04.05.2018 року у справі № 927/468/17.

Суд установив, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.05.2014 року у справі №2014/4060/2012 договір купівлі-продажу від 17.05.2010 року № 1289 був розірваний та зобов`язано ОСОБА_1 повернути об`єкт приватизації до державної власності.

З встановлених судом фактичних обставин справи можна зробити висновок, що відповідна правова підстава для утримання коштів, які були перераховані позивачем відповідачу, відпала.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 133 Державної програми приватизації на 2000 - 2002 роки, затвердженої Законом України "Про державну програму приватизації" (яка була чинна на момент укладення Договору) у разі розірвання договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації у зв`язку з невиконанням їх умов або визнання їх недійсними в судовому порядку, повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкт приватизації, провадиться на підставі рішення суду з коштів позабюджетного Державного фонду приватизації або фонду приватизації Автономної Республіки Крим, отриманих від повторного продажу цих об`єктів у порядку, встановленому Фондом. Отже, на момент укладення договору купівлі-продажу від 17.05.2010 року у позивача виникли певні права у випадку розірвання такого договору в силу спеціальних норм приватизаційного законодавства.

Відтак, у випадку розірвання приватизаційного договору позивач вправі, згідно з частиною 4 статті 653 ЦК України, вимагати повернення коштів, внесених ним за об`єкт приватизації після здійснення його перепродажу та отримання коштів за нього, оскільки спеціальні норми законодавства про приватизацію, чинні на момент укладення договору, передбачали такі права для покупців приватизованого об`єкта (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі № 904/5492/15, від 07.05.2018 року у справі №921/512/17).

У відзиві відповідач 1 повідомляє, що 07.03.2018 року набув чинності Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна" частиною 11 статті 26 якого передбачено, що порядок повернення в державну (комунальну) власність об`єктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів затверджується Фондом державного майна України. Повернення покупцям коштів, сплачених за об`єкти приватизації, здійснюється у порядку, встановленому Фондом державного майна України, на підставі рішення суду з коштів, які надійшли від повторного продажу таких об`єктів (зменшених на суму збитків, неустойки, штрафів та будь-яких інших платежів, які належать до сплати покупцем згідно з цим Законом та/або договором купівлі-продажу), протягом п`яти робочих днів після надходження коштів від повторного продажу на рахунок державного органу приватизації. Повернення коштів покупцям здійснюється в сумі, отриманій державними органами приватизації в результаті повторного продажу об`єктів, але не може перевищувати суми, сплаченої покупцем під час попереднього продажу.

Позиція відповідача-1 про те, що об`єкт малої приватизації - база відпочинку "Сонячна галявина", розташована за адресою: 63434, Харківська область, Зміївський р-н, селище Дачне, вул. Курортна, 53, повторно не приватизований, а отже він позбавлений будь-яких правових підстав для повернення покупцю - Фізичній особі ОСОБА_1 коштів, сплачених нею за придбаний об`єкт приватизації є необґрунтованою, з огляду на наступне.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року Європейський суд з прав людини визначив основні критерії, згідно з якими необхідно оцінювати дотримання вимог статті 1 Першого Протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи:

- чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції;

- чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства;

- чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства;

- чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Подібні висновки щодо застосування статті 1 Першого Протоколу до Конвенції містять рішення у справах "Стретч проти Сполученого Королівства", "Рисовський проти України","Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Спорронг та Льонротт проти Швеції", "Беєлер проти Італії", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" тощо.

Суд виходить з того, що неповернення Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області (наразі - Регіональне відділення ФДМУ по Харківській, Донецькій та Луганській областях) на користь ОСОБА_1 грошових коштів, які є предметом спору в межах даної справи, є порушенням прав, гарантованих Першим Протоколом, оскільки така бездіяльність державного органу не ґрунтується на нормах закону та не переслідує легітимної мети, спрямованої на захист інтересів суспільства, окремої особи чи держави, порушує баланс інтересів суспільства та особи, якій певні права було гарантовано законом. Особа не може нести весь тягар негативних наслідків, які спричинені бездіяльністю компетентних державних органів на затвердження процедури повернення з бюджету коштів, отриманих необґрунтовано внаслідок приватизації державного майна (аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 07.05.2018 року у справі №921/512/17, від 15.02.2018 у справі № 904/5492/15).

Висновок Європейського суду з прав людини, викладений у рішенні "Щокін проти України" від 14.10.2010 року, пунктом 56 якого, Європейський суд з прав людини, коментуючи можливість двозначного тлумачення норм матеріального права як на користь особи, так і на користь держави, вказав: "відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника".

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" від 09.12.1991 № 4107-VI Фонд державного майна України здійснює повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Відповідно до пункту 1, абзацу 2 пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення. Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Відтак, Фонд державного майна України може бути самостійним відповідачем у справі без залучення у справі Державної казначейської служби України (аналогічний висновок про застосування норм права міститься у постановах Верховного Суду 07.05.2018 року у справі №921/512/17, від 31.01.2018 року у справі № 910/26276/15).

Органи Державної казначейської служби України є уповноваженим органом виконання на підставі виконавчого документу рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів (п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників).

За таких обставин, враховуючи те, що позивач, на виконання умов Договору сплатив на рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Харківській області, кошти у сумі 325691,17 грн., а також враховуючи те, що Фонд державного майна України може бути самостійним відповідачем у справі без залучення у справі Державної казначейської служби України, суд дійшов висновку про необхідності стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на користь ОСОБА_1 325691,17 грн., які були сплачені позивачем на виконання умов Договору.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача-1.

На підставі ст. 11, 16, 177, 202, 653, 1212 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (адреса: 61057, м.Харків, майдан Театральний, 1; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; ІПН НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 325691,17 грн. та судовий збір у сумі 4885,37 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.08.2020 року.

Суддя О.В. Смірнова