ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2020 справа № 914/586/20

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна», м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина», м.Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 119 414,34 грн заборгованості, з яких 87 075,09 грн основного боргу, 14 924,24 грн пені та 17 415,01 грн штрафу.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» про стягнення 119 414,34 грн заборгованості, з яких 87 075,09 грн основного боргу, 14 924,24 грн пені та 17 415,01 грн штрафу.

Ухвалою від 11.03.2020 р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити на 08.04.2020р.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання 08.04.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, проте 30.03.2020 р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№14330/20) у зв`язку з карантинними заходами, запровадженими в Україні.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 08.04.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив. Про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням штрихкодовий ідентифікатор №81 0 (вх.№14952/20 від 03.04.2020 р.). Відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не подавав.

Ухвалою від 08.04.2020 р. суд постановив задовольнити клопотання позивача про відкладення розгляду справи, відкласти судове засідання для розгляду справи без визначення дати. При цьому суд керувався постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року якою з 12 березня 2020 р. до 03 квітня 2020 р. на усій території України було введено карантин.

15.05.2020 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання за вих.№683 від 27.04.2020 р. (вх.№17825/20) в якому надано додаткові пояснення обставин справи та долучено до матеріалів справи платіжні доручення про часткову оплату відповідачем боргу. До вказаного клопотання позивач долучив докази його надіслання 13.05.2020 р. на адресу відповідача.

26.05.2020 р. до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання за вих.№694 від 21.05.2020 р. (вх.№18440/20) яким просить долучити до матеріалів справи належним чином завірену копію коригуючої товарної накладної №233 від 28.02.2019 р. до видаткової накладної №ЛВ-0000233 від 28.02.2019 р.

Ухвалою від 29.05.2020 р. суд постановив призначити розгляд справи по суті на 24.06.2020 р.

23.06.2020 р. до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання за вих.№722 від 17.06.2020 р. (вх.№20316/20) яким просить долучити до матеріалів справи копію видаткової накладної №ЛВ-0000071 від 25.01.2019 р. на суму 3 916,08 грн.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання 24.06.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, проте 23.06.2020 р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява за вих.№732 від 22.06.2020 р. (вх.№20317/20) в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 24.06.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, проте 23.06.2020 р. до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№20309/20) про відкладення розгляду справи на пізніший термін, у зв`язку із довготривалою хворобою директора ТзОВ «Яворина» Кубай Наталії Михайлівни .

Ухвалою від 24.06.2020 р. суд постановив задовольнити клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, відкласти судове засідання для розгляду справи по суті на 19.08.2020 р.

19.08.2020 р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткової оплати відповідачем заборгованості та письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 24.03.2020 р. за вих.№828 від 18.08.2020 р. (вх.№24716/20). В підтвердження часткової сплати відповідачем заборгованості на загальну суму 12 000,00 грн позивач долучив платіжні доручення: № 4918 від 20.05.2020 р. на суму 7 000,00 грн, №5070 від 09.06.2020 р. на суму 3 000,00 грн, №5106 від 15.06.2020 р. на суму 2 000,00 грн.

Також, 19.08.2020 р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог за вих.№827 від 18.08.2020 р. (вх.№1952/20), в якій позивач користуючись своїм правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України та у зв`язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості на загальну суму 12 000,00 грн, просить зменшити розмір позовних вимог, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» 107 414,34 грн заборгованості, з яких 75 075,09 грн основного боргу, 14 924,24 грн пені та 17 415,01 грн штрафу.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання 19.08.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, проте 26.06.2020 р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява за вих.№732 від 22.06.2020 р. (вх.№20666/20) аналогічна тій що надійшла 23.06.2020 р. на електронну адресу суду за вх.№20317/20. У вказаній заяві представник позивача просить розглянути справу без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами.

Ухвала суду від 24.06.2020 р. про відкладення розгляду справи по суті на 19.08.2020 р. надсилалась позивачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 02160, м.Київ, проспект Соборності, буд.15. Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 01.07.2020 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Київ, індекс - 02160). 06.07.2020 року поштове відправлення за номером 902 вручене адресату (позивачу).

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 19.08.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, вимог ухвал суду від 11.03.2020 р., від 08.04.2020 р., від 29.05.2020 р. та від 24.06.2020 р. не виконав. Станом на 19.08.2020 р. на адресу суду відзив, заяви, клопотання від відповідача не надходили.

Ухвала суду від 24.06.2020 р. про відкладення розгляду справи по суті на 19.08.2020 р. надсилалась відповідачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 81053, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Степана Бандери, буд.36. Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 02.07.2020 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Новояворівськ, індекс - 81054). 04.07.2020 року поштове відправлення за номером 665 вручене адресату (відповідачу).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Представником позивача подане клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про дату судового засідання, заяву позивача щодо розгляду справи без участі його представника, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представників сторін у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем не подано.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, врахувавши, що сторони були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд дійшов висновку про можливість прийняття рішення у справі.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 22.01.2015 р. укладено договір поставки товару №ЛВ-8/15, на виконання умов якого позивачем здійснено поставку товару відповідачу як покупцю на загальну суму 91 012,80 грн, що підтверджується видатковими накладними. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви у відповідача існувала заборгованість у розмірі 87 075,09 грн по оплаті основного боргу. У зв`язку з порушенням строків оплати відповідачу нараховано пеню в сумі 14 924,24 грн, штраф в сумі 17 415,01 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який позивач просив стягнути з відповідача станом на момент подання позовної заяви, становив 119 414,34 грн.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог (вх.№1952/20 від 19.08.2020 р.) позивач просить стягнути з відповідача 75 075,09 грн основного боргу, 14 924,24 грн пені та 17 415,01 грн штрафу.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача станом на дату прийняття рішення (19.08.2020 р.) складає 107 414,34 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, не подав, проти позову не заперечив.

Обставини встановлені судом.

22.01.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна», в особі Михайлова В.Є., який діє на підставі довіреності №7 від 16.09.2014 р. (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яворина», в особі директора Кубай Н.М. (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - покупець) було укладено договір поставки товару №ЛВ-8/15, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити і передати у власність покупця товари, а саме алкогольні та безалкогольні напої (надалі товар або продукція) безпосередній перелік, кількість, асортимент та ціна яких визначаються у відповідних додатках (специфікаціях) до даного договору, а покупець зобов`язувався прийняти та своєчасно проводити оплату товару в порядку і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору поставка товару здійснюється силами, засобами і за рахунок постачальника безпосередньо на склад покупця, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Степана Бандери, 36.

Згідно п. п. 2.6.-2.7. договору датою поставки і переходу права власності вважається дата передачі постачальником товару з проставленням відмітки уповноваженою (згідно довіреності) особою покупця про отримання товару на товарній накладній постачальника. Поставка товару згідно даного договору може здійснюватися в порядку централізовано-кільцевих перевезень. В такому випадку постачальник може проводити відпуск товару без оформлення покупцем довіреності на прийняття товару, але з обов`язком укладенням додатку до договору, в якому зазначаються паспортні дані та зразки підписів осіб, уповноважених здійснювати прийняття товару, а також зразки відбитків печаток (штампів) покупця. Підписи відповідальних осіб, відбитки печаток (штампів) повинні бути засвідчені керівником та головним бухгалтером покупця та скріплені печаткою.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна вартість договору становить згідно накладних.

Згідно п. п. 4.1.-4.2. договору оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, зарахована на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 8.1. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати згідно п. 4.1. покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім цього, покупець сплачує штраф у розмірі 20% від простроченої оплати при простроченні оплати на строк більше ніж 60 днів.

У період з 25.01.2019 р. по 21.06.2019 р. включно Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Яворина» товар на загальну суму 92 319,60 грн, згідно видаткових накладних:

- №ЛВ-0000071 від 25.01.2019 р. на суму 3 916,08 грн;

- №ЛВ-0000075 від 25.01.2019 р. на суму 10 290,77 грн;

- №ЛВ-0000130 від 08.02.2019 р. на суму 1 265,76 грн;

- №ЛВ-0000133 від 08.02.2019 р. на суму 12 395,12 грн;

- №ЛВ-0000233 від 28.02.2019 р. на суму 10 352,64 грн;

- №ЛВ-0000234 від 01.03.2019 р. на суму 632,88 грн;

- №ЛВ-0000311 від 15.03.2019 р. на суму 1 054,80 грн;

- №ЛВ-0000312 від 15.03.2019 р. на суму 7 626,98 грн;

- №ЛВ-0000387 від 29.03.2019 р. на суму 8 206,13 грн;

- №ЛВ-0000458 від 12.04.2019 р. на суму 1 265,76 грн;

- №ЛВ-0000460 від 12.04.2019 р. на суму 13 525,87 грн;

- №ЛВ-0000542 від 26.04.2019 р. на суму 7 816,27 грн;

- №ЛВ-0000595 від 10.05.2019 р. на суму 1 265,76 грн;

- №ЛВ-0000599 від 10.05.2019 р. на суму 10 152,52 грн;

- №ЛВ-0000806 від 21.06.2019 р. на суму 2 552,26 грн, які підписані та скріплені печатками сторін у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено часткове повернення поставленого товару на загальну суму 1 306,80 грн по накладній ЛВ-0000233 від 28.02.2019 р., про що складено коригуючу товарну накладну №233 від 28.02.2019 р. до видаткової накладної №ЛВ-0000233 від 28.02.2019 р. на суму 1 306,80 грн, яка підписана та скріплена печатками сторін у справі.

18.12.2019 р. сторони підписали та скріпили печатками акт перевірки розрахунків, згідно якого станом на 18.12.2019 р. борг на користь ТзОВ «Фірма «Дісна» складає 87 075,09 грн.

Відтак, станом на момент подання позовної заяви (06.03.2020 р.) у відповідача існувала заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар на загальну суму 87 075,09 грн.

Після відкриття провадження у справі, Товариством з обмеженою відповідальністю «Яворина» проведено часткові оплати за поставлений йому товар на загальну суму 12 000,00 грн. На підтвердження вказаного позивач надав платіжні доручення: №4918 від 20.05.2020 р. на суму 7 000,00 грн, №5070 від 09.06.2020 р. на суму 3000,00 грн, №5106 від 15.06.2020 р. на суму 2 000,00 грн.

Отже, станом на дату прийняття рішення (19.08.2020 р.) у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар на загальну суму 75075,09 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості товару, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача, згідно заяви про зменшення позовних вимог (вх.№1952/20 від 19.08.2020 р.), 75 075,09 грн основного боргу, 14 924,24 грн пені та 17 415,01 грн штрафу.

Висновки суду.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки товару №ЛВ-8/15 від 22.01.2015 р.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт поставки позивачем товару підтверджується видатковими накладними на загальну суму 92 319,60 грн, які підписані та скріплені печатками сторін у справі.

Факт часткового повернення відповідачем поставленого товару на загальну суму 1 306,80 грн по накладній ЛВ-0000233 від 28.02.2019 р. підтверджується наявною в матеріалах справи коригуючою товарною накладною №233 від 28.02.2019 р. до видаткової накладної №ЛВ-0000233 від 28.02.2019 р. на суму 1 306,80 грн, яка підписана та скріплена печатками сторін у справі.

Згідно підписаного сторонами 18.12.2019 р. акту перевірки розрахунків борг відповідача станом на 18.12.2019 р. складав 87 075,09 грн.

Відтак, станом на дату подання позовної заяви (06.03.2020 р.) у відповідача існувала заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар на загальну суму 87 075,09 грн.

Після відкриття провадження у справі, відповідач сплатив 12 000,00 грн боргу. Факт часткових оплат відповідачем за поставлений йому товар на загальну суму 12 000,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями на загальну суму 12 000,00 грн , а саме: №4918 від 20.05.2020 р. на суму 7 000,00 грн, №5070 від 09.06.2020 р. на суму 3000,00 грн, №5106 від 15.06.2020 р. на суму 2 000,00 грн.

Відтак, станом на дату прийняття рішення (19.08.2020 р.) у відповідача існує заборгованість з оплати основного боргу за поставлений товар на загальну суму 75075,09 грн.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 75 075,09 грн. не спростовував, відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, не подав, проти позову не заперечив, власного контррозрахунку не надав.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 75 075,09 грн, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем пені та 20% штрафу суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. п. 4.1.-4.2. договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, зарахована на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 8.1. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати згідно п. 4.1. покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім цього, покупець сплачує штраф у розмірі 20% від простроченої оплати при простроченні оплати на строк більше ніж 60 днів.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути пеню в сумі 14 924,24 грн та 20% штрафу в сумі 17 415,01 грн.

Судом перевірено розрахунок 20% штрафу та встановлено, що штраф в сумі 17 415,01 грн нараховано правильно (87075,09 грн х 20% = 17415,01 грн).

Перевіривши розрахунок пені судом встановлено, що позивач невірно визначив перший день прострочення платежу, не враховував вихідний день на який припадає останній день оплати ( ч.5 ст.254 ЦК України), відповідно неправильно вказав у розрахунку кількість днів прострочення.

Також при нарахуванні пені позивач не врахував оплати проведені відповідачем, зокрема 27.02.2019 р. в сумі 5000,00 грн; 27.03.2019 р. в сумі 15 000,00 грн, 08.04.2019 р. в сумі 5 000,00 грн, 24.04.2019 р. в сумі 9 500,00 грн, 26.09.2019 р. в сумі 7100,00 грн., на загальну суму 50 600,00 грн.

Враховуючи проведені відповідачем оплати, за період з 27.02.2019 р. по 26.09.2019 р. на загальну суму 50 600,00 грн суд, провів розрахунок пені за допомогою комп`ютерної програми «ЛЗ Підприємство 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «Ліга» ТОВ «Ліга Закон», 2020». Згідно проведеного судом розрахунку задоволенню підлягає пеня в сумі 6 816,63 грн (розрахунок додається до матеріалів справи).

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст.610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Можливість одночасного стягнення пені і штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу і пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкції, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій. Застосування до покупця таких штрафних санкцій погоджено в договірному порядку з продавцем та за своєю суттю є застосуванням до покупця різних санкцій (штраф, пеня) в межах одного виду господарсько-правової відповідальності (як штрафних санкцій). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду №911/2813/17 від 09.02.2018 року, №310/11534/13-ц від 04.07.2018 року, № 910/6046/16 від 17.05.2018 року, № 908/3327/16 від 11.10.2018 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, до задоволення підлягає 75 075,09 грн основного боргу, 6 816,63 грн. пені та 17 415,01 грн штрафу. В решті позову слід відмовити.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позову та керуючись п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, ч.9 ст.165, ст. ст. 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» (81053, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Степана Бандери, буд. 36; ідентифікаційний код 31876446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (02160, м.Київ, проспект Соборності, буд. 15; ідентифікаційний код 31566495) 75 075,09 грн основного боргу, 6 816,63 грн пені, 17 415,01 грн штрафу, 1 943,35 грн судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення

складено 25.08.2020 року.

Суддя Ю.О. Сухович