ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
31.08.2020 Справа №905/927/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,
про стягнення 14307052,01грн.,-
за участю представників сторін:
від позивача: Гронь М.А. довіреність, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;
від відповідача: не з`явився,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс», м.Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 14.05.2020 до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м.Маріуполь, Донецька обл., про стягнення 15194062,01грн., з яких:
- заборгованість по сплаті винагороди за надання послуг у розмірі 887010,00грн. та заборгованість по сплаті гонорару успіху у розмірі 14307052,01грн. на підставі генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018.
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/927/20 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 25.05.2020 прийнято позовну заяву б/н від 14.05.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/927/20; визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.06.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 23.06.2020, у разі отримання відзиву на позовну заяву за станом на цю дату; встановлено позивачу: надати належним чином засвідчену повну копію заяви про фінансову реструктуризацію (з урахуванням 2-ї сторінки), 1-ша сторінка якої додана до позовної заяви, у строк згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення даної ухвали суду; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк дії карантину, але не пізніше 15 днів з моменту його закінчення; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; визнано явку представників сторін у підготовче засідання обов`язковою.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 із відповідачем; надання послуг, визначених додатковою угодою до договору в повному обсязі, досягнення юридично значимого результату у вигляді фінансової реструктуризації заборгованості перед банком, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати сум, визначених пунктами 2-5, 9 додаткової угоди; часткове виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг; за наслідком завершення надання послуг за додатковою угодою виставлені та направлені відповідачу рахунки-фактури: №08/04-4 від 08.04.2020, №04/05-1 від 04.05.2020, які у визначені генеральним договором строки сплачені не були, що і зумовило виникнення заборгованості у заявленому розмірі.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.11, 509, 610, 612, 627, 629, Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 174, 193, Господарського кодексу України, ст.ст.15, 19 Закону України «Про фінансову реструктуризацію».
01.06.2020 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання б/н б/д, у якому останній просив надати можливість ознайомитись з матеріалами справи та зробити необхідні копії документів за допомогою власної фототехніки, яке було задоволено судом та реалізовано відповідачем 01.06.2020.
17.06.2020 від відповідача отримано клопотання №б/н б/д, у якому просив продовжити строк підготовчого засідання по справі №905/927/20; відкласти розгляд справи №905/927/20 на пізніший строк; надати відповідачу додатковий час на підготовку відзиву на позовну заяву; не здійснювати розгляд справи №905/927/20 без участі його уповноваженого представника.
В частині вимог про надання відповідачу додаткового часу на підготовку відзиву на позовну заяву судом відмовлено, вимоги про відкладення розгляду справи №905/927/20 на пізніший строк та прохання не здійснювати розгляд справи №905/927/20 без участі уповноваженого представника відповідача залишено без розгляду, про що відображено в ухвалі суду від 23.06.2020.
Клопотання відповідача в частині продовження строку підготовчого провадження задоволено судом.
22.06.2020 від представника позивача через канцелярію Господарського суду Донецької області надійшла заява №б/н від 19.06.2020 про зменшення розміру позовних вимог. Даною заявою позовні вимоги визначено у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс» заборгованості по сплаті гонорару успіху у розмірі 14307052,01грн. на підставі генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018.
До заяви додано копії актів приймання-передачі наданих послуг від 30.08.2019, 21.11.2019, 18.05.2020, 26.05.2020 за договором про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018.
23.06.2020 від представника позивача через канцелярію Господарського суду Донецької отримано клопотання №б/н від 23.06.2020 про витребування доказів, у якому просив витребувати у Секретаріату Фінансової Реструктуризації належним чином засвідчену копію заяви про фінансову реструктуризацію, поданої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» та зареєстрованої за вхідним номером 2019-09-04/095 від 04.09.2019.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.06.2020 відмовлено у витребуванні доказів за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс» №б/н від 23.06.2020; прийнято заяву Товариства обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс» №б/н від 19.06.2020 про зменшення розміру позовних вимог та постановлено розглядати справу №905/927/20 з урахуванням її змісту; продовжено строк підготовчого провадження до 23.08.2020 (включно); відкладено підготовче засідання на 10.07.2020. Визнано явку представників сторін у судове засідання обов`язковою.
07.07.2020 від відповідача отримано клопотання №б/н б/д, у якому просив продовжити строк підготовчого засідання по справі №905/927/20; відкласти розгляд справи №905/927/20 на пізніший строк; надати відповідачу додатковий час на підготовку відзиву на позовну заяву; не здійснювати розгляд справи №905/927/20 без участі його уповноваженого представника.
Звернення відповідача в частині вимог про надання додаткового часу на підготовку відзиву на позовну заяву залишено без задоволення, клопотання в частині продовження строку підготовчого провадження та відкладення розгляду справи №905/927/20 на пізніший строк та прохання не здійснювати розгляд справи №905/927/20 без участі уповноваженого представника відповідача залишено без розгляду, про що відображено в ухвалі суду від 10.07.2020.
09.07.2020 від представника позивача через канцелярію Господарського суду Донецької області отримано заяву №б/н від 02.07.2020, у якій просив продовжити строк для подання доказів до суду; долучити до матеріалів справи належним чином засвідчену повну копію заяви про фінансову реструктуризацію №б/н від 04.09.2019.
До заяви додано копію заяви про фінансову реструктуризацію б/н від 04.09.2019 (вх.№2019-09-04/095 від 04.09.2019).
10.07.2020 від відповідача на електронну поштову адресу суду надійшло клопотання №б/н б/д, до якого додано платіжне доручення №7216 від 22.06.2020; просив відкласти розгляд справи до закінчення на території України карантину, не здійснювати розгляд справи №905/927/20 без участі уповноваженого представника відповідача.
В підготовчому засіданні 10.07.2020 представник позивача підтвердив сплату відповідачем 3000000грн. в рахунок сплати гонорару успіху за генеральним договором про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 відповідно до платіжного доручення №7216 від 22.06.2020.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.07.2020 поновлено позивачу строк для подання доказів, вказаних у заяві №б/н від 02.07.2020 та відкладено підготовче засідання на 18.08.2020; повідомлено сторін про закриття підготовчого провадження 18.08.2020 та призначення справи до судового розгляду по суті, у відповідності до приписів ст.185 Господарського процесуального кодексу України; визнано явку представників сторін у підготовче засідання не обов`язковою, наголошено на необхідності надання суду учасниками справи документів у підтвердження позиції по суті спору. Одночасно, в ухвалі від 10.07.2020 суд звернув увагу на те, що запровадження заходів, у зв`язку із встановленням Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020 карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, жодним чином не зупиняє відправлення правосуддя судами України та вказав на можливість вирішення судом спору за відсутності відзиву на позовну заяву.
17.08.2020 від відповідача отримано клопотання №б/н б/д, у якому останній просив продовжити строк підготовчого засідання по справі №905/927/20, відкласти розгляд справи на пізніший строк, не здійснювати розгляд справи без участі його уповноваженого представника.
Клопотання відповідача в частині продовження строку підготовчого провадження, відкладення розгляду справи №905/927/20 на пізніший строк та прохання не здійснювати розгляд справи №905/927/20 без участі уповноваженого представника відповідача залишено без розгляду, що відображено в ухвалі суду від 18.08.2020.
Ухвалою суду від 18.08.2020 закрито підготовче провадження по справі №905/927/20; призначено справу до судового розгляду по суті; визначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті 26.08.2020.
25.08.2020 від відповідача отримано клопотання №б/н б/д, у якому просить відкласти розгляд справи №905/927/20 на пізніший строк; не здійснювати розгляд справи №905/927/20 без участі його уповноваженого представника до закінчення карантину, спричиненого коронавірусом COVID-19.
Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання відповідача, що відображено в ухвалі від 26.08.2020.
26.08.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 31.08.2020, про що повідомлено відповідача ухвалою суду від 26.08.2020.
Представник позивача у судовому засіданні 31.08.2020 просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача гонорар успіху у розмірі 11307052,01грн.; вважає наявним право вимоги, і навіть якщо припустити, що таке право вимоги було відсутнім на день подання позову, останній (позов) є вимогою, відповідач повинен провести сплату спірних коштів, що не здійснено по теперішній час, матеріали справи підтверджують правомірність заявлених вимог, на що також вказують дії відповідача, зокрема, проведена часткова оплата, яка здійснена під час підготовчого провадження по справі.
Представник відповідача у судове засідання 31.08.2020 не з`явився.
Станом на час проведення судового засідання відзив на позовну заяву від відповідача не надходив, як і пояснень або клопотань щодо обґрунтованої неможливості вчинення такої відповідної процесуальної дії або наявності перешкод у цьому, у тому числі за обставин зумовлених впровадженням карантину.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, з дотриманням завдань, принципів господарського судочинства (ст.2 Господарського процесуального кодексу України) та розумності строків для вчинення процесуальної дії (ст.114 Господарського процесуального кодексу України), основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України чинні на теперішній час, з урахуванням п.2 р.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №731-ІХ від 18.06.2020, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, те, що судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст.42 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, та не встановлено дійсної наявності перешкод, які виникли, у зв`язку з введенням Кабінетом міністрів України карантину з 12.03.2020 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у реалізації процесуальних прав учасниками процесу, що може вплинути на розгляд справи по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.
Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, судом встановлено таке.
За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно ст.ст.73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).
12.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс» (фірма) укладено генеральний договір про надання юридичних послуг №15-05/18 зі строком дії, відповідно до його п.2.1, до 31.12.2018. Вказаний строк дії договору автоматично продовжується щоразу на один рік, якщо жодна сторона не надала письмового заперечення щодо цього щонайменше за 20 днів до чергової дати припинення договору. В будь-якому разі строк дії договору продовжується до повного виконання кожної зі сторін своїх зобов`язань за цим договором.
Відповідно до п.1.1 генерального договору клієнт доручає фірмі, а фірма погоджується надавати клієнту юридичні, консультаційні та інші, пов`язані з ними послуги, у тому числі письмові та усні консультації з питань чинного законодавства України, підготовку договорів, висновків та представництва клієнта перед будь-якими третіми особами (послуги) (п.1.1 генерального договору).
Остаточний опис та перелік послуг, строки їх виконання, валюту договору та загальну вартість послуг визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору, які в такому разі становитимуть невід`ємну частину цього договору (п.1.2 генерального договору).
Згідно п.6.1 генерального договору ціна послуг складається з винагороди (плати за надані юридичні послуги), гонорару успіху та відшкодування витрат.
Пунктом 6.5 генерального договору передбачено, що сторони можуть домовитись про розмір гонорару успіху, що визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору.
Крім винагороди клієнт також зобов`язаний відшкодувати фірмі витрати, пов`язані з наданням послуг (п.6.6 договору).
За визначенням п.6.8 генерального договору у випадку, якщо на ціну послуг відповідно до законодавства України повинні нараховуватись додаткові податки чи будь-які інші збори, ціна послуг збільшується на суму таких податків або зборів.
Відповідно до п.7.1 генерального договору клієнт повинен сплатити ціну послуг на підставі одержаного рахунку, який може виставлятися фірмою щомісячно або, якщо сторони окремо про це домовляться, після завершення надання послуг (певних етапів надання послуг) клієнт повинен сплатити рахунок фірмі протягом 5 днів з дня одержання.
На підтвердження одержання послуг, фірма направляє клієнту акт приймання-передачі послуг за договором (акт) у двох примірниках. Один підписаний примірник акта повертається фірмі протягом 10 днів від дня його отримання (п.7.5 генерального договору).
12.12.2018 сторонами підписано додаткову угоду №1 до генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018.
Пунктом 1 означеної угоди встановлено, що у відповідності до п.1.2 генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 клієнт доручає фірмі, а фірма погоджується надавати клієнту юридичні, консультаційні та інші пов`язані з ними послуги, пов`язані з проведенням процедури фінансової реструктуризації заборгованості клієнта перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та іншими кредиторами, що можуть залучені до процедури, згідно із Законом України «Про фінансову реструктуризацію», а саме:
-юридичний аналіз договорів та інших договорів, на яких ґрунтується зобов`язання клієнта перед кредиторами (п.1.1 угоди);
-юридичний аналіз пропозицій щодо можливих моделей фінансової реструктуризації компаній, визначених клієнтом (п.1.2 угоди);
-супроводження переговорів з банківськими установами з метою отримання згоди на проведення процедури (п.1.3 угоди);
-організація розробка проекту плану реструктуризації та попередній висновок про фінансово-господарську діяльність (IBR) (п.1.4 угоди);
-підготовка всіх документів, що необхідні для ініціювання процедури фінансової реструктуризації та передбаченої законом інформації для подання до секретаріату (п.1.5 угоди);
-супроводження переговорів із секретаріатом, своєчасного розгляду і призначення всіх передбачених законом процедур (п.1.6 угоди);
-організація, повний контроль належної своєчасної підготовки належного звіту про фінансово-господарську діяльність (IBR) (п.1.7 угоди);
-представництво інтересів клієнта перед секретаріатом та учасниками процедури фінансової реструктуризації, правовий супровід всіх засідань, прийняття рішень (п.1.8 угоди);
-юридичний аналіз та підготовка договорів, що підлягають укладенню за результатами погодження плану реструктуризації (п.1.9 угоди).
Згідно п.6 додаткової угоди клієнт сплачує винагороду за всіма послугами, передбаченими п.п.1.1-1.9 цієї додаткової угоди (окрім передоплати), після завершення надання всіх означених послуг на підставі єдиного рахунка, в порядку, передбаченому Генеральним договором про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018.
Як встановлено п.10 додаткової угоди №1, остання є невід`ємною частиною договору.
Зазначений генеральний договір із додатковою угодою підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплено печатками.
Оцінивши зміст генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 Цивільного кодексу України.
Дослідив укладений договір поряд із означеними нормами чинного законодавства, означена угода не суперечить актам цивільного законодавства, доказів оспорення, визнання недійсною у судовому порядку сторонами не надано. Відтак, в силу положень статті 629 Цивільного кодексу України, генеральний договір про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.
Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Позивач, як на підставу розглядуваних вимог, посилається на наявність права вимоги сплати спірної суми гонорара успіху, що не виконано відповідачем по теперішній час, має прострочене зобов`язання та заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс», в чому і визначає порушення його права та охоронюваного законом інтересу відповідачем.
Разом з тим, суд не може погодитись з таким, беручи до уваги викладене нижче.
Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення поняття розкриває сутність зобов`язання як правого зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 Цивільного кодексу України).
Договір про надання послуг складається із двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: 1)правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2)правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надані послуги, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов`язку оплатити надані послуги за договором відповідно до чинного законодавства є надання таких послуг, підтверджене відповідними доказами. Поряд з цим, обумовлено зобов`язання здійснити оплату наданих послуг в розмірі, порядку та строки, визначені договором (ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України).
Як слідує з п.7.5 генерального договору на підтвердження одержання послуг, фірма направляє клієнту акт приймання-передачі послуг за договором (акт) у двох примірниках. Один підписаний примірник акту повертається фірмі протягом 10 днів від дня його отримання.
Матеріали справи містять акти приймання - передачі наданих послуг за генеральним договором про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018:
- з акту приймання - передачі наданих послуг від 30.08.2019 вбачається, що підписуючи цей акт, сторони підтверджують, що зобов`язання сторін за п.п.1.1-1.4 додаткової угоди №1 до договору, були виконані ними повністю, якісно і в строк, сторони не мають будь-яких майнових або інших претензій одна до одної;
- з акту приймання - передачі наданих послуг від 21.11.2019 вбачається, що підписуючи цей акт, сторони підтверджують, що зобов`язання сторін за п.п.1.5-1.6 додаткової угоди №1 до договору, були виконані ними повністю, якісно і в строк, сторони не мають будь-яких майнових або інших претензій одна до одної;
- з акту приймання - передачі наданих послуг від 18.05.2020 вбачається, що підписуючи цей акт, сторони підтверджують, що зобов`язання сторін за п.1.7 додаткової угоди №1 до договору, були виконані ними повністю, якісно і в строк, сторони не мають будь-яких майнових або інших претензій одна до одної;
- з акту приймання - передачі наданих послуг від 26.05.2020 вбачається, що підписуючи цей акт, сторони підтверджують, що зобов`язання сторін за п.п.1.8-1.9 додаткової угоди №1 до договору, були виконані ними повністю, якісно і в строк, сторони не мають будь-яких майнових або інших претензій одна до одної.
Дані акти підписано та скріплені печатками з обох сторін.
Сторони, керуючись п.6.5 договору, використали встановлену договором можливість та домовились про сплату гонорару успіху.
Так, пунктом 9 додаткової угоди встановлено, що за умови виконання послуг, передбачених у п.1 цієї додаткової угоди клієнт сплачує фірмі гонорар успіху у розмірі 0,5% від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації.
З контексту наведених норм та умов договору суд дійшов висновку, що право на гонорар успіху у позивача виникає за результатом повного виконання всього спектру послуг, обумовленого пунктом 1 додаткової угоди №1 до договору.
Як свідчать фактичні обставини справи, повне виконання відбулось 26.05.2020, під час перебування даної справи на стадії підготовчого провадження.
Тобто саме 26.05.2020 виконано передумову сплати гонорара успіху та право на отримання гонорару успіху є таким, що виникло.
Беручи до уваги таке, позивач у позові, з посиланням на умови договору, визначає простроченим виконання зобов`язання та наявною заборгованість у розглядуваній частині вимог.
Проте, враховуючи встановлений вище момент виникнення права позивача на гонорар успіху та, як наслідок, виникнення у відповідача зобов`язання щодо нього, виставлення рахунку №04/05-1 від 04.05.2020 є передчасним.
Отже, така дія позивача не може бути розцінена як виставлення рахунка у розумінні п.7.1 генерального договору та прийнята судом у якості відліку строку для його оплати та визначення обов`язку з виконання оплати таким, що настав, тобто виникнення права вимоги на його підставі та звідси визначати момент належного виконання.
Окрім того, судом звернуто увагу на те, що у наведеному рахунку визначено суму у розмірі 14307052,01грн. як оплату юридичних послуг (згідно п.9 додаткової угоди №1 до договору).
Поряд з цим, п.9 додаткової угоди передбачає сплату гонорара успіху у розмірі 0,5% від суми заборгованості, що існувала до початку процедури фінансової реструктуризації та була врегульована відповідно до Плану реструктуризації.
При розрахунку гонорара успіху позивач виходить саме з останньої.
Таке не суперечить дійсним обставинам справи та може мати місце.
Однак, як слідує з рахунку та пояснень, наданих представником позивача, її загальний розмір визначено з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 20%, що дорівнює 2384508,67грн., та загалом з урахуванням цього податку встановлена у сумі 14307052,01грн.
Дослідив правомірність такого нарахування, суд зазначає.
Згідно п.14.1.178 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
За приписами п.185.1 ст.185 розділу V Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
За умовами генерального договору ціна послуг складається з винагороди (плати за надані юридичні послуги), гонорара успіху та відшкодування витрат.
Згідно п.6.8 генерального договору у випадку, якщо на ціну послуг відповідно до законодавства України повинні нараховуватись додаткові податки чи будь-які інші збори, ціна послуг збільшується на суму таких податків або зборів.
Одночасно, за своїм змістом і правовою природою гонорар успіху не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України.
Як слідує зі змісту договору платою за надання юридичних послуг є саме винагорода, розмір якої обумовлено п.п.2-5 додаткової угоди №1 від 12.12.2018, у порядку згідно п.6 додаткової угоди, які, із врахуванням п.6.8 генерального договору, передбачають відповідно до законодавства України нарахування податку на додану вартість.
З огляду на таке, гонорар успіху є платою за сам результат, тобто у розумінні розглядуваного випадку за позитивне їх виконання, а звідси не виступає та не може виступати об`єктом оподаткування податком на додану вартість відповідно до положень податкового законодавства України (не є операцією).
Відтак, суд не може погодитись з правомірністю суми, визначеної у розмірі 14307052,01грн. у якості розміру гонорара успіху, що в свою чергу виступає додатковою підставою, за якої означений рахунок не може бути визнаний судом як такий, що зумовлює момент, з яким чинне законодавство пов`язує настання строку на виконання зобов`язання, а отже і виконання такого обов`язку.
Матеріали справи містять претензію Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Евріс від 12.05.2020, проте доказів її направлення відповідачу не представлено.
Звернення за фактом виконання послуг, передбачене умовами генерального договору, не здійснювалось. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем не спростовано.
Таким чином, за встановлених обставин, право вимоги зі сплати суми гонорара успіху є таким, що не настало, а отже відсутні підстави вважати заявлене виконання зобов`язання простроченим, внаслідок чого і наявною заборгованість як таку.
Слід зазначити, що у світлі такого роду правовідносин акти приймання-передачі наданих послуг лише підтверджують факт надання певних послуг, однак не є підставою для їх негайної сплати та, з урахуванням ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, обов`язок негайного виконання не слідує.
Відтак, строк виконання відповідачем зобов`язання щодо його оплати, з огляду на положення ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, є таким, що не настав по теперішній час.
Беручи до уваги таке, позивач передчасно звернувся з позовом про стягнення суми гонорара успіху.
Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Евріс від 14.05.2020 у даній справі за своїм змістом не є вимогою про сплату, оскільки, насправді, є адресованою до господарського суду заявою про захист порушеного права в примусовому порядку.
Зважаючи на положення ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від доведеності одночасної наявності таких елементів: захищуваного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення означеного ним права чи інтересу з боку відповідача; належність обраного способу захисту (його адекватність характеру правовідносин і здатність відновити порушені права чи інтереси, можливість до застосування за змістом діючого законодавства).
Відсутність або недоведеність позивачем згідно приписів чинного процесуального законодавства належними доказами будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.
Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Як слідує з встановлених обставин на дату подання позову не настав строк виконання зобов`язання щодо гонорара успіху, зі спливом якого можна говорити про виконання чи невиконання обов`язку стороною. Звідси не вбачається порушення права або охоронюваного законом інтересу, або оспорювання відповідачем, яке є підставою для задоволення позову. Натомість, відсутність порушеного права позивача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Суд також бере до уваги те, що проведена відповідно до платіжного доручення №7216 від 22.06.2020 сплата відповідачем свідчить про визнання факта наявності права позивача на отримання гонорара успіху та обов`язку щодо нього у відповідача, проте не може свідчити про визнання правомірності вимог заявника та факта порушення зі свого боку виконання обов`язку в цій частині.
Також, потрібно врахувати те, що наявність саме обов`язку не є тотожним виконанню, оскільки виконання відбувається у певний строк, термін, та, лише у разі невиконання, у його межах, може мати місце порушення відповідачем договірних зобов`язань.
Як зазначалось вище, таке не встановлено.
При врахуванні цього також слід вказати, що за відсутності настання строку виконання (права вимоги), за відсутності порушення з боку відповідача, не вбачаються наявними підстави для зобов`язання до виконання у примусовому порядку, у т.ч. звертаючи увагу на подальші можливі правові наслідки, як то притягнення до відповідальності в порядку ст.625 Цивільного кодексу України або іншої, а також підставності для присудження до відшкодування сплаченого судового збору.
Відтак, з огляду на наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем виникнення права вимоги, прострочення у виконанні спірного зобов`язання та існування його, як заборгованості відповідача, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті гонорара успіху у розмірі 14307052,01грн.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-80, 86, 129, ч.2 ст.178, ст.ст.233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1.У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Евріс», м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м.Маріуполь, Донецька обл., про стягнення заборгованості по сплаті гонорару успіху у розмірі 14307052,01грн. на підставі генерального договору про надання юридичних послуг №15-05/18 від 12.12.2018 відмовити.
2.В судовому засіданні 31.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
3.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового судового рішення.
Звернути увагу сторін на п.4 розділу X Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
4. Повний текст рішення складено 03.09.2020.

Суддя О.В. Кротінова