РІШЕННЯ

26 серпня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/175/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі: судді Хоми С.О.

за участю секретаря судового засідання Бурда З.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Бали Оксани Станіславівни, АДРЕСА_1

до відповідача: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м.Тернопіль,Тернопільська область, 46001

про: стягнення 701 493, 17 грн. заборгованості, 10 522,40 грн. понесених судових витрат та 105,20 грн. комісійної винагороди банківської установи за здійснення оплати вказаного судового збору за подання позовної заяви.

за участю представників сторін:

позивача: Никитюк Ростислав Ігорович, - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВО №1005482 від 24.06.20

відповідача: не з`явився

Суть справи.

Фізична особа-підприємець Бала Оксана Станіславівна звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» про стягнення 701 493 грн 17 коп заборгованості, 10 522 грн. 40 коп. понесених судових витрат та 105 грн 20 коп комісійної винагороди банківської установи за здійснення оплати вказаного судового збору за подання позовної заяви.

Підставою позову позивач визначає неналежну оплату Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» наданих послуг згідно договору про надання транспортних послуг №4/18 від 20.02.2018, чим спричинено виникнення заборгованості в заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою від 12.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.04.2020 на 10 год. 00 хв.

Ухвалою від 02.04.2020 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду, відкладено підготовче засідання та ухвалено про дату, час і місце проведення підготовчого засідання повідомити додатково.

Ухвалою від 25.05.2020 повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відбудеться 24.06.2020 на 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 24.06.2020 повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 08.07.2020 на 14 год. 30 хв.

Ухвалою від 08.07.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.08.2020 на 16 год. 15 хв.

По даній справі 26.08.2020 судом оголошено судове засідання відкритим.

В судове засідання з`явився представник позивача, підтримав заявлений позов в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився. Відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, із якого вбачається про отримання 10.07.2020 ухвали від 08.07.2020 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.08.2020 на 16 год.15 хв.

Також ухвалу від 12.03.2020 про відкриття провадження у справі і призначення судового засідання на 06.04.2020 на 10 год. 00 хв. відповідач отримав 16.03.2020 про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач Відзив на позов не подав.

Нормами частини 1 статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що участь в судовому засіданні представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою, беручи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається за наявними в ній доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

20.02.2018 між фізичною особою-підприємцем Бала Оксаною Станіславівною (Виконавець), з однієї сторони, і Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» (Замовник), з другої сторони, було укладено договір про надання транспортних послуг №4/18, згідно п.1.1. р.1 якого Виконавець зобов`язується виконати, а Замовник прийняти і оплатити послуги по перевезенню вантажів автомобілями.

Кількість і тип вантажу, вантажовідправники, вантажоодержувачі, графік подачі транспорту узгоджуються на кожне перевезення в письмовій або усній формі (п.1.2. р.1 договору).

Згідно п.1.3. р.1 договору №4/18 ціна договору становить 999 900 грн.

Розділом 2 договору передбачено порядок розрахунків:

-п.2.1. - вартість послуги вираховується у гривнях за 1 тн/км і становить 1,75 грн., з урахуванням вартості пального та запчастин, та вказується в акті виконаних робіт і додатках до акту.

-п.2.2. - факт надання послуг, кількість кілометрів пробігу, вартість однієї ходки та маршрути оформлюються актами виконаних робіт. Фактичним одержувачем послуги є філії ДП «Тернопільський облавтодор», які зазначаються в графіку подачі транспорту. Сторони погодились, що одержання послуги будуть здійснювати філії ДП «Тернопільський облавтодор», відповідно до узгодженого в графіку подачі транспортного переліку, а отже послуга, отримана відповідною філією, вважається отриманою Замовником.

-п.2.3. - оплата за надані послуги проводиться шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця у безготівковій формі на підставі виставлених рахунків. Платниками за отримані послуги можуть виступати філії дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» згідно своїх розрахункових рахунків.

Згідно п.4.1. р.4 договору передбачено, що сторони несуть одна перед одною відповідальність в об`ємі, порядку і на підставах передбачених даним договором, а в інших випадках - згідно чинного законодавства України.

Даний договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, але у всякому разі до повного виконання взаєморозрахунків сторонами (п.6.4. р.6 договору).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання Договору №4/18 від 20.02.2018 надано відповідачу послуги на загальну суму 846 290 грн. 03 коп., що підтверджується Актами виконання робіт (наданих послуг), копії яких містяться у матеріалах справи, а саме:

- Акт виконання робіт (надання послуг) №1 від 28.02.2018, підписаний ФОП Бала О.С. та представником Замовника - начальником філії "Борщівський райавтодор" Придруга М.М. на суму 4690 грн. 35 коп;

- Акт виконання робіт (надання послуг) №2 від 31.03.2018, підписаний ФОП Бала О.С. та представником Замовника - начальником філії "Борщівський райавтодор" Придруга М.М. на суму 6085 грн. 80 коп;

- Акт виконання робіт (надання послуг) №3 від 30.04.2018, підписаний між ФОП Бала О.С та представником Замовника - начальником філії "Борщівський райавтодор" Придруга М.М. на суму 15 897 грн. 00 коп;

- Акт виконання робіт (надання послуг) №4 від 30.04.2018, підписаний між ФОП Бала О.С. та представником Замовника - начальником філії "Великоберезовицької ДЕД" Бліщ Р.Д. на суму 667116 грн. 63 коп;

- Акт виконання робіт (надання послуг) №5 від 30.04.2018, підписаний між ФОП Бала О.С. та представником Замовника - начальником філії "Тернопільська ДЕД" Свистун Я.І. на суму 55905 грн 50 коп;

- Акт виконання робіт (надання послуг) №6 від 30.04.2018 підписаний між ФОП Бала О.С. та представником Замовника - начальником філії "Чортківський райавтодор" Мельник В.А. на суму 38514 грн 00 коп;

- Акт виконання робіт (надання послуг) №7 від 31.05.2018 підписаний між ФОП Бала О.С. та представником Замовника - начальником філії "Борщівський райавтодор" Придруга М.М. на суму 43107 грн. 75 коп;

- Акт виконання робіт (надання послуг) №8 від 30.06.2018 підписаний між ФОП Бала О.С. та представником Замовника начальником філії "Борщівський райавтодор" Придруга М.М. на суму 14 973 грн 00 коп.

До кожного із зазначених Актів виконання робіт (надання послуг) між сторонам оформлено та підписано Реєстри перевезеного вантажу.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно п. 2.3 Договору №4/18 від 20.02.2018 сторони домовились, що оплата за надані послуги проводиться шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця у безготівковій формі на підставі виставлених рахунків, а платниками за отримані послуги можуть виступати філії ДП "Тернопільський облавтодор" згідно своїх розрахункових рахунків.

На підставі вищезазначеного, 21.01.2020 позивач звернувся до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» із Претензійною вимогою (про отримання свідчить відповідний штамп канцелярії відповідача за вхідним №45), в якій просив протягом 7 (семи) днів з моменту отримання даної претензійної вимоги, погасити 701 493 грн. 17 коп, шляхом перерахування на банківський рахунок, вказаний у даному документі. До зазначеної вимоги додано рахунки-фактури, які є підставою для оплати наданих відповідачу послуг.

Крім того, 04.02.2020 представником позивача скеровано до ДП «Тернопільський облавтодор» Адвокатський запит від 31.01.2020 №01/31 (про отримання якого свідчить відповідний штамп канцелярії відповідача за вхідним №106), в якому просив надати інформацію про результати розгляду вищевказаної претензійної вимоги від 21.01.2020 ФОП Бала О.С. щодо виконання зобов`язання за Договором від 20.02.2018 в частині оплати суми заборгованості.

Проте, як вказує позивач, оплату за надані послуги відповідно до вимоги у семиденний строк відповідачем здійснено не було, відповідей на Претензійну вимогу та на Адвокатський запит не надано.

Наявність заборгованості за відповідачем підтверджується складеним та підписаним між сторонами Актом звірки взаємних розрахунків між ФОП Бала О.С. та ДП "Тернопільський облавтодор" за 1 півріччя 2018, в якому зазначено, що сальдо на 31 липня 2018 р. становить 701 493 грн. 17 коп. на користь ФОП Бала О.С.

Суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків.

Акт звіряння взаєморозрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості на певну дату та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Позиція викладена у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що наданий до матеріалів справи Акт звірки взаємних розрахунків підтверджує факт (стан) заборгованості за ДП "Тернопільський облавтодор" на користь ФОП Бала О.С. в розмірі 701 493,17 грн., оскільки інформація викладена в Акті підтверджена первинними бухгалтерськими документами.

Щодо розбіжностей в зазначенні номеру Договору в Актах виконання робіт (надання послуг), а саме: Договір №4/14 (замість Договір 4/18).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, акти виконання робіт (надання послуг) є первинними документами, мають містити інформацію щодо здійсненої господарської операції та мають містити двосторонній підпис позивача та представника відповідача.

При цьому, як встановлено судом, будь-яких інших договорів між Фізичною особою-підприємцем Бала Оксана Станіславівна та Дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України», окрім Договору №4/18 від 20.02.2018, станом на час розгляду справи в суді не було укладено.

Слід зазначити, що в Акті звірки взаємних розрахунків між сторонами відображено всі суми, які зазначені в Актах виконання робіт (надання послуг), що підтверджують вартість робіт (послуг), які надані позивачем.

Окрім того, в судовому засіданні представником позивача подано Пояснення від 26.08.2020, в якому зазначає про те, що так як в ході судового розгляду справи №921/175/20 виникло питання щодо різниці номеру в Договорі про надання транспортних послуг та номером договору, який вказаний в актах виконаних робіт, а саме в останніх зазначено "Договір №4/14", а мало б бути зазначено "Договір №4/18 від 20.02.2018, повідомляє, що в такій нумерації допущено технічну помилку, про що додатково і відображено на стор.4 Претензійної вимоги від 21.01.20, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Зазначає суду, що інших договорів між особою позивача та особою відповідача 20 лютого 2018 року аніж Договір №4/18 не укладалось, а всі акти складались саме на виконання вказаного правочину.

Докази здійснення відповідачем оплати заборгованості у розмірі 701 493 грн. 17 коп. в матеріалах справи відсутні.

Оскільки відповідач, який є належно повідомленим про розгляд даної справи, не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, не надав до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму боргу, а тому вимоги щодо стягнення заборгованості у сумі 701 493 грн. 17 коп. є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору в сумі 10 522 грн 40 коп. на відповідача.

Щодо витрат на оплату комісійної винагороди банківської установи за здійснення оплати судового збору за подання позовної заяви, які заявник просить стягнути з позивача в сумі 105 грн 20 коп, суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено перелік видів судових витрат.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Тобто, диспозиція пункту 4 частини 3 статті 123 ГПК України пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії "витрат, пов`язаних з розглядом справи", а відтак і до категорії "судових витрат" - їх пов`язаність з вчиненням інших "процесуальних дій".

Процесуальні дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом - в т.ч. оплата банківської комісії за сплату судового збору, є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення позивачем витрат у розмірі 105 грн. 20 коп., як вартості витрат на оплату банківської комісії за сплату судового збору суду надано квитанцію №3-5 від 05.03.2020 з призначенням платежу: комісійна винагорода Тернопільське ЦР ВАТ Мегабанк.

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на оплату банківської комісії за сплату судового збору є такими, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем.

Керуючись статями 73, 74 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України», ідентифікаційний код 31995099, вул. О. Кульчицької, 8, м.Тернопіль, Тернопільська область, 46001 на користь Фізичної особи-підприємця Бала Оксани Станіславівни, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 :

- 701 493 грн 17 коп - заборгованості;

- 10 522 грн 40 коп - судового збору в повернення сплачених судових витрат;

- 105 грн 20 коп - витрат на оплату комісійної винагороди банківської установи за здійснення оплати судового збору за подання позовної заяви.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.Копію рішення направити сторонам по справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 02 вересня 2020 року

Суддя С.О. Хома