РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.08.2020Справа № 910/7197/20

Господарський суд місті Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/7197/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 44, Ідентифікаційний код юридичної особи 24175269);

До Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 40, Ідентифікаційний код юридичної особи 20602681)

Про стягнення 102 191, 81 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (далі-відповідач) про стягнення 102 191, 81 грн в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" на підставі Комплексного договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 06/02-200036565 від 28.10.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля "SCANIA R450", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 237 476, 44 грн.

Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу "Мітсубісі", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" відповідно до Полісу № АО/3139645, за яким ліміт відповідальності страхова сума - 100 000 грн, розмір франшизи - 1000 грн.

Таким чином, сума боргу яка підлягає стягненню з відповідача складає 99 000 грн.

Крім того позивач зазначає, що ним було направлено відповідачу вимогу про виплату страхового відшкодування № 15, яку відповідач отримав 26.12.2019, проте відповіді на вимогу не надав.

У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача 102 191, 81 грн, з яких: 99 000 грн - розмір збитку, 2 737, 38 грн - пеня, 454, 43 грн - 3 % річних. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

01.06.2020 Суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі. Розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16.06.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі № 910/7197/20 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, і якій відповідач просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення 99 000, 00 страхового відшкодування, у зв`язку з відсутністю між сторонами предмету спору у відповідній частині.

18.06.2020 від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшли інформація, на виконання вимог суду, щодо страхового полісу АО № 3139645.

23.06.2020 від позивача надійшла відповідь на заяву.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, доповнено Розділ Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України № 731-ІХ від 18.06.2020 встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими Кодексами), мають право на продовження процесуальних строків на підставах, встановлених цим Законом.

Закон України № 731-ІХ від 18.06.2020 набрав чинності - 17.07.2020, відповідно строк на подання відповіді на заяву (відзив) закінчився 06.08.2020.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 25.11.2019 в с. Глибчиця Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «SCANIA R450», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (власник - ТОВ «Магістраль-транс») та транспортного засобу «Mitsubishi space star», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Майнові інтереси ТОВ «Магістраль-транс», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем - «SCANIA R450», державний номерний знак НОМЕР_1 , застраховано у позивача на підставі договору добровільного страхування - договору № 06/02-069407 від 28.10.2019.

ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності Житомирським районним судом Житомирської області, про що винесено відповідну постанову від 12.12.2019 у справі № 778/3245/19-п.

Відповідно до рахунку № SK - 1908484 від 25.11.2019 (СТО - ТОВ «Сканія Україна) вартість відновлювального ремонту автомобіля «SCANIA R450», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 237 476, 44 грн.

Судом також встановлено, що сума страхового відшкодування до виплати згідно з умовами договору договору № 06/02-069407 від 28.10.2019 на підставі страхового акта № 15 від 09.12.2019 склала 237 476, 44 грн.

Вказана сума страхового відшкодування виплачена позивачем страхувальнику (шляхом перерахування на рахунок ТОВ «Сканія Україна») в повному розмірі, а саме: 237 476, 44 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 13.12.2019 № ЗР110153.

У грудні 2019 року позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 237476, 44 грн, яка була отримана відповідачем 26.12.2019.

Розглянувши надані позивачем матеріали відповідач визнав дорожньо - транспортну пригоду, яка мала місце 25.11.2019, страховим випадком та 28.05.2020 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 99 000, 00 грн на користь позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 10924 від 28.05.2020 (в межах ліміту за вирахуванням франшизи).

Предметом позову у справі є матеріально правові вимоги позивача до відповідача про стягнення 102 191, 81 грн, з яких 99 000, 00 грн страхового відшкодування, 2 737, 38 грн пені за період прострочення з 26.03.2020 до 20.05.2020 та 454, 43 грн 3% річних за період спрострочення з 26.03.2020 до 20.05.2020. При цьому, позивач визнає, що тримав від позивача оплату відшкодування в розмірі 99 000, 00 грн 28.05.2020.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «SCANIA R450», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi space star», державний номерний знак НОМЕР_2 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом обов`язкового страхування № АО/3139645, діючим на 25.11.2019. Враховуючи зазначене до правовідносин сторін підлягають застосування саме положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн та франшизу у розмірі 1000, 00 грн, згідно з інформацією Моторно транспортного страхового бюро з Єдиної централізованої бази даних.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного «Mitsubishi space star», державний номерний знак НОМЕР_2 .

В силу положень ст.12.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, і полісом № АО/3139645 франшиза визначена в розмірі 1000, 00 грн, відповідно виплаті з боку відповідача на користь позивача, за вказаним полісом, підлягало страхове відшкодування в розмірі 99 000, 00 грн.

Саме таку суму відповідач сплатив на користь позивача до відкриття провадження по справі (провадження відкрито 01.06.2020 року), що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до положень п. 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі п. 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

В даному випадку предмет спору перестав існувати до відкриття провадження у справі, адже провадження у даній справі, як зазначалося судом вище, було відкрите 01.06.2020, а страхове відшкодування в розмірі 99 000, 00 грн сплачено відповідачем позивачу 28.05.2020, тобто до відкриття провадження у справі.

Відтак вимоги щодо стягнення 99 000, 00 грн задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем сплачено позивачу належне страхове відшкодування з полісом № АО/3139645 розмірі 99 000, 00 грн до відкриття провадження у даній справі.

Згідно із ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 вказаної статті внормовано, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як встановлено судом, заяву позивача про виплату страхового відшкодування відповідач отримав 26.12.2019, відповідно відповідач був зобов`язаний здійснити виплату, з огляду на визнання ним вимог позивача, не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви, тобто до 25.03.2020 включно, проте здійснив лише 28.05.2020.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати визначених ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оплата страхового відшкодування здійснена з порушенням строку визначеного законом, відповідно є підстави для стягнення з відповідача пені за період прострочення визначений позивачем з 26.03.2020 до 20.05.2020 в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при перевірці якого судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних за період прострочення з 26.03.2020 до 20.05.2020 підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог, наведених ним обґрунтувань та наданих відповідачем доказів, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 737, 38 грн пені та 454, 43 грн 3 % річних.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 40, Ідентифікаційний код юридичної особи 20602681) на користь Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 44, Ідентифікаційний код юридичної особи 24175269) 2 737 (дві тисячі сімсот тридцять сім) грн 38 коп. пені та 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 43 коп. 3 % річних та 65 (шістдесят п`ять) грн 65 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог про стягнення 99 000, 00 грн страхового відшкодування - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням Суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких