ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" вересня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/502/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Васильєвій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної-особи підприємця Каваса Віктора Степановича

до відповідача - 1 Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача - 2 Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про визнання договору оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 20 грудня 2010 року поновленим на той самий строк, на тих самих умовах.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача - 1: не з`явився;

Від відповідача - 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізичної-особи підприємця Каваса Віктора Степановича звернувся до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача - 1 Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача - 2 Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання договору оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 20 грудня 2010 року поновленим на той самий строк, на тих самих умовах.

Ухвалою Господарського суду від 02 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/502/20, визначено здійснювати розгляд справи за загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30 червня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду від 30 червня 2020 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 20 липня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду від 20 липня 2020 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 10 серпня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду від 10 серпня 2020 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 07 вересня 2020 року.

07 вересня 2020 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи, оскільки позивач та представник адвокат Самойленко С.А. мають наявні симптоми гострого респіраторно-вірусного захворювання, зважаючи на вказані обставини представник позивача позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні призначеному на 07 вересня 2020 року та просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно вимог пунктів 2, 4, 6, 7 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом також враховано, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Судом враховано той факт, що позивач та його представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, докази чого наявні у матеріалах справи, подане клопотання про відкладення судового засідання не має жодних доказів на підтвердження викладених у ньому обставин.

З огляду на те, що розгляд справи № 918/502/20 неодноразово відкладався за клопотанням позивача та у зв`язку із його неявкою у призначене судове засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, вимоги частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позивача не позбавлений права направити у судове засідання іншого представника, оскільки відповідно до частини 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 07 вересня 2020 року судом, встановлено факт неявки учасників процесу.

Суд розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Фізичної-особи підприємця Каваса Віктора Степановича до відповідача - 1 Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" до відповідача - 2 Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання договору оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 20 грудня 2010 року поновленим на той самий строк, на тих самих умовах зазначає наступне.

Фізична особа - підприємець Каваса Віктора Степановича звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача - 1 Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" та відповідача - 2 Акціонерного товариства "Українська залізниця", у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 530, 759, 764, 785 Цивільного кодексу України ст. ст. 173, 174, 193, 283, 284, 291 Господарського кодексу України, ст. 4, 5, 12, 20, 27, 123, 129, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" просить:

- визнати Договір оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 20 грудня 2010 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Орендодавець) (на сьогодні - Акціонерне товариство "Українська залізниця", Відповідач-2) та фізичною особою-підприємцем Кавасом Віктором Степановичем (Орендар) поновленим на строк, який був раніше ним встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені цим договором, тобто на 2 роки 364 дні - до 29 червня 2021 року.

- покласти всі судові витрати на Відповідача-1, стягнувши їх на користь Позивача, зокрема, стягнути з Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (33013, м. Рівне, вул. Ніла Хасевича, 9, ) на користь Фізичної особи-підприємця Каваса Віктора Степановича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Як вбачається із позовної заяви, 20 грудня 2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Кавасом Віктором Степановичем (Орендар) укладено Договір оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 20 грудня 2010 року, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове оплатне користування державне окреме індивідуально визначене майно: будівлю кафе № 6 площею 80,3 кв.м ВП "Станція Ковель" ДТГО "Львівська залізниця" (реєстровий номер 01059900.30041.АААВВИ348) з благоустроєм (площадка пощею 71,41 кв.м.) (далі - Майно), що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Ковель, бульвар Л. Українки, 39-В та перебуває на балансі ВП "Станція Ковель" ДТГО "Львівська залізниця" (код за ) (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно із звітом про оцінку станом на 31 липня 2010 року, виконаним суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем Янчуком О.Г. і становить за незалежною оцінкою 175 185 грн. 00 коп. без врахування ПДВ.

Дослідивши позовну заяву фізичної-особи підприємця Каваса Віктора Степановича від 29 травня 2020 року, суд дійшов висновку, що остання на підставі ст. 31 Господарського процесуального кодексу України підлягає передачі до Господарського суду Волинської області з причин помилкового визначення позивачем правил територіальної юрисдикції (підсудності), встановлених ст. 29 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з наступного.

Статтею 125 Конституції України закріплений один із принципів судочинства, відповідно до якого судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, (надалі ГПК України), право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Так, предметом спору у даній справі виступає немайнова вимога позивача про визнання договору оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 20 грудня 2010 року - поновленим.

Параграфом 3 Глави 2 Розділу І Господарського процесуального кодексу України закріплено правила визначення територіальної юрисдикції (підсудності) господарських справ.

У відповідності до приписів ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.

Правовий аналіз приписів ст. ст. 30, 31 ГПК України свідчить про те, що спори між судами щодо підсудності не допускається, оскільки ГПК України чітко визначено категорії спорів, які повинні розглядатися тільки за виключною підсудністю.

На підставі ч. 2 ст. 29 ГПК України позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

Як вбачається із позовної заяви, позивач, не обґрунтувавши вибору підсудності спору Господарському суду Рівненської області за предметом спору, чи за складом відповідачів, чи з інших підстав, обрав на свій вибір господарський суд за місцезнаходженням відповідача - 1 (вул. Н. Хасевича, 9, м. Рівне, 33013), а саме - Господарський суд Рівненської області.

Проте, здійснивши аналіз умов договору оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, про поновлення строку якого заявлені позовні вимоги, судом встановлено, що вказаний договір містить пряму вказівку на місцезнаходження предмету договору, а саме, користування нерухомим та іншим майном відбуватиметься за адресою: Волинська обл., м. Ковель, бульвар Л. Українки, 39-В.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

До спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, даний позов подано з приводу нерухомого майна, місцезнаходженням якого є Волинська обл., м. Ковель, бульвар Л. Українки, 39-В.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають положення ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Відтак, матеріали позовної заяви фізичної особи - підприємця Каваса Віктора Степановича до відповідача - 1 Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" та відповідача - 2 Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання договору оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 2 грудня 2010 року поновленим на той самий строк, на тих самих умовах - підлягають передачі на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Волинської області.

Враховуючи викладене та на підставі статей 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Матеріали позовної заяви (єдиний унікальний номер судової справи № 918/502/20) фізичної особи - підприємця Каваса Віктора Степановича до відповідача - 1 Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" та відповідача - 2 Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання договору оренди державного індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до державної власності, № 581 від 20 грудня 2010 року поновленим на той самий строк, на тих самих умовах - з доданими до неї документами передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області (43010, м. Луцьк, пр. Волі, 54А).

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 235 ГПК України з моменту її оголошення 07 вересня 2020 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Войтюк В.Р.