ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.08.2020 р. Справа№ 914/2186/20

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Логістік Україна», м.Київ

про забезпечення позову

у справі №914/2186/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Логістік Україна», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Адекс», м.Львів

та Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект», Одеська область, м.Чорноморськ

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Логістік Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Адекс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» про визнання права власності.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову (вх.№2010/20 від 26.08.2020 р.), в якій заявник просив суд накласти арешт на напіввагони, визнання права власності на які є предметом його позовних вимог.

Розглянувши матеріали заяви, господарський суд прийшов до висновку, що її слід повернути заявнику без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.5 ст.139 ГПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.123 ГПК України).

Як передбачено ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою ст.4 Закону встановлено, що за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову судовий збір сплачується в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102 грн.

Отже, разом з поданням заяви про забезпечення позову заявник повинен був подати і докази сплати судового збору в розмірі 1051 грн, чого ним зроблено не було.

Суд вважає, що заявником не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України щодо долучення до заяви документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Також суд звертає увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову підписана директором ТзОВ «Інтер Логістік Україна» без зазначення прізвища та ініціалів особи, що не дає суду змоги ідентифікувати особу, яка підписала заяву, та встановити чи є ця особа директором товариства.

Відповідно до ч.7 ст.140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищенаведене, з врахуванням вказаних норм ГПК України заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст.139, 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Логістік Україна» про забезпечення позову разом з доданими до неї документами повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Суддя З.П. Гоменюк