ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

02 вересня 2020 року м.Харків Справа № 913/401/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМД Констракшин" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нелора Ленд" без номеру та без дати про забезпечення позову (вх. №1330/20) у справі за спільною заявою першого позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ДМД Констракшин, м. Київ,
другого позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Нелора Ленд, м. Київ,
до першого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Туристично-оздоровчий комплекс Південна бухта, м. Сєвєродонецьк Луганської області,
до другого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Шаян Груп, м.Київ,
про визнання правочину недійсним,
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2020 справа передана на розгляд судді Ковалінас М.Ю.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.04.2020 у справі №913/401/20 спільну заяву кредиторів ТОВ ДМД Констракшин та ТОВ Нелора Ленд без номеру від 07.07.2020 прийнято та призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 28.07.2020.
31.08.2020 до Господарського суду Луганської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМД Констракшин" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нелора Ленд" надійшла спільна заява без номеру та без дати про визнання правочину недійсним, в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 справа передана на розгляд судді Ковалінас М.Ю.
Одночасно із вказаною заявою, 31.08.2020 до господарського суду Луганської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМД Констракшин" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нелора Ленд" надійшла спільна заява без номеру та без дати про забезпечення позову (вх. №1330/20).
У спільній заяві кредитори зазначають, що боржник зловживаючи своїми правами щодо розпорядження майном як власник, здійснив відчуження майна без огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, за цінами значно нижчими від ринкових, що в свою чергу стало недостатнім для задоволення вимог кредиторів, що спричинило збитки боржнику.
Заявники вважають, що уклавши вказаний правочин відповідачі позбавили їх, як кредиторів можливості повернути заборгованість на загальну суму 11505515 грн 60 коп.
Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 220865130 від 19.08.2020 земельна ділянка зареєстрована за ТОВ Шаян Груп. Заявники вважаються, що під продаж підпадають всі земельні ділянки, які є в наявності у ТОВ Шаян Груп.
Найбільш дієвим та співмірним способом забезпечення вимог, на переконання заявників, буде накладення арешту на земельну ділянку, яка була об`єктом фраудаторного правочину, оскільки ТОВ Шаян Груп не зможе відчужити земельну ділянку на іншу особу й, можливо, застережіть добросовісного покупця від придбання земельної ділянки, яка може бути повернена ТОВ Туристично-оздоровчий комплекс Південна бухта для формування ліквідаційної маси та проведення ліквідаційної процедури з метою погашення кредиторських вимог.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 заява про забезпечення позову передана на розгляд судді Ковалінас М.Ю.
Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Луганської області №116-р від 31.08.2020, у зв`язку з перебування судді Ковалінас М.Ю. у відпустці, відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та абз. 3 п. 5.4.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Господарському суді Луганської області, призначено повторний автоматизований розподіл заяви про забезпечення позову.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМД Констракшин" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нелора Ленд" без номеру та без дати про забезпечення позову (вх. №1330/20) передано на розгляд судді Масловському С.В.
Дослідивши матеріали поданої заяви, суд зазначає наступне.
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.
Положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
При цьому, господарським судом врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18. Згідно з цією правовою позицією, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. В такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову за своєю суттю є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справу про банкрутство.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів на реалізацію майна тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).
З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування поданої заяви, кредитори зазначають про існування обґрунтованого та підтвердженого ризику того, що відповідач ТОВ "Шаян Груп" зробить дії щодо відчуження земельної ділянки, яка є предметом оскаржуваного договору, які унеможливлять процес повернення земельних ділянок до ліквідаційної маси боржника, про що, на думку заявників, свідчить інформація з інтернет ресурсів щодо продажу земельних ділянок Товариством з обмеженою відповідальністю "Шаян Груп".
Разом з тим, позивачі, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не надали жодного доказу в підтвердження того, що другий відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Шаян Груп" вчиняє дії, спрямовані на відчуження спірної земельної ділянки.
Подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявниками спосіб на даній стадії судового процесу.
Доводи позивачів, викладені у спільній заяві про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення дій щодо відчуження спірної земельної ділянки, що в свою чергу ускладнить можливість захисту прав і інтересів кредиторів, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви
З урахуванням викладеного, обставини, викладені у спільній заяві про забезпечення позову не є доведеними належними та допустимими доказами, а тому у суду відсутні підстави для вжиття запобіжних заходів, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку другого відповідача слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 74, 76, 77, 136, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ДМД Констракшин та Товариства з обмеженою відповідальністю Нелора Ленд до Товариства з обмеженою відповідальністю Туристично-оздоровчий комплекс Південна бухта та Товариства з обмеженою відповідальністю Шаян Груп про забезпечення позову (вх. №1330/20 від 31.08.2020) у справі № 913/401/20 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 02.09.2020 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Масловський