ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Справа № 903/74/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Сорока В.Г.

відповідача: Степанюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств, м. Луцьк на рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. у справі №903/74/20, ухвалене суддею Кравчук А.М., повний текст рішення складено 17.07.2020 р.

за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств, м. Луцьк

до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Луцьк

про визнання недійсним та скасування рішення від 28.11.2019р. №14

До господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №31/1 від 31.01.2020 Волинської обласної спілки споживчих товариств про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 №14 у справі №8-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Позовна заява обґрунтована тим, що товаром, щодо якого визначається монопольне становище суб`єктів господарювання, відповідачем визначено комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринку, які мають для покупців (споживачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару. Проте послуга з надання місць для торгівлі на ринках та послуга з надання підприємцям в оренду торговельних місць для розміщення МАФ - це різні види послуг та надаються різним споживачам. Розмір доходу позивача за результатами 2018 року з надання місць для торгівлі на ринках та суміжні послуги склав 1 253 900 грн. 00 коп., з надання в оренду торговельних площ - 25 178 500 грн. 00 коп. Відповідач безпідставно ототожнив різні види послуг, які надаються різним споживачам та відповідно неправильно визначив частку позивача на ринку товарів та послуг в розмірі 62,5%. Висновки відділення про укладення додаткових угод до договорів оренди торговельних місць пізніше, ніж зазначено в них, ґрунтуються на припущеннях. Не відповідає дійсності твердження про здійснення працівником облспоживспілки ОСОБА_1 тиску на підприємців. Протягом 2019 року із жодним підприємцем не розірвано договір оренди торговельного місця з ініціативи облспоживспілки. Ні у первинній, ні у зміненій редакціях договорів оренди не містилось безальтернативної умови укладення договору охорони з ПФ "Ягуар-Сервіс". Підприємці мали право вільного вибору контрагента для укладення такого договору. Не відповідає дійсності твердження відповідача про неналежне вчинення та оцінення кадрового потенціалу ОП "Ягуар-Сервіс", оскільки законодавчої можливості перевірки кадрового питання свого контрагента облспоживспілка немає.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. у справі №903/74/20 у задоволенні позову Волинської обласної спілки споживчих товариств до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення від 28.11.2019 №14 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. у справі №903/74/20, Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Волинської обласної спілки споживчих товариств на рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. у справі №903/74/20 та призначено справу до розгляду.

25.08.2020 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/74/20, забезпечення проведення якої просить доручити господарському суду Волинської області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 р. клопотання Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 903/74/20 - задоволено. Розгляд апеляційної скарги призначено на "27" серпня 2020 р. о 11:30 год. в режимі відеоконференції у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду (33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59) у залі судових засідань №2. Доручено забезпечення проведення відеоконференції господарському суду Волинської області.

26.08.2020 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Волинської обласної спілки споживчих товариств підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020р. у справі №903/74/20 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Представник Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020р. у справі №903/74/20 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. у справі №903/74/20 відмовлено у задоволені позову у повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність визначених статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

2.Узагальнені доводи апеляційних скарг та заперечення щодо них інших учасників справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Волинська обласна спілка споживчих товариств стверджує про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим рішення господарського суду Волинської області підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

При встановленні переліку товарів, щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання, а також товарних меж ринку, органам Комітету необхідно керуватись термінами, наведеними у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зокрема, для понять «товар» та «ринок товару (товарний ринок)», які передбачають наявність відносно будь-якого предмета господарського обороту, тобто товару, попиту і пропозиції на нього. Некоректне встановлення товару є підставою для висновку суду про неповне з`ясування органом Комітету обставин справи та не доведення факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку.

Скаржник в апеляційній скарзі акцентує увагу на тому, що дії з визначення товарних меж ринку здійснюється органом АМКУ в порядку, визначеному розділом 5 Методики, п. 5.1 якої передбачає, що товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

П.33 спірного рішення визначено, що при визначенні товарних меж ринків встановлено, що групою взаємозамінних товарів в розумінні п. 5.1 Методики, а отже й товарними межами ринків є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринках, зокрема надання торгівельних місць на прилавках, торгівельних місць (площ) у стаціонарних приміщеннях на території ринків, а також супутніх ринкових послуг, пов`язаних з реалізацією товарів (розруб м`яса, прокат ваг та гир, фартухів, нарукавників, зберігання продуктів у холодильниках тощо.)

Проте, послуги з надання місць для торгівлі на ринках та надання підприємцям в оренду торговельних місць для розміщення малих архітектурних форм це різні види послуг та надаються ці послуги різним споживачам (покупцям).

Так, послуги з надання місць для торгівлі на ринках та суміжні послуги надаються фізичним особам, які не є підприємцями і з якими не укладається договір оренди торгівельного місця.

Розмір доходу за результатами 2018 року за цим видом послуг на ринку у позивача складає 1 253 900,00 грн.

Надання в оренду торговельних місць (торговельних площ) для розміщення малих архітектурних форм інший вид діяльності. Оренда торгівельних площ надається виключно суб`єктам підприємницької діяльності, з якими укладається довгостроковий договір оренди.

Розмір доходу за результатами 2018 року за надання в оренду торговельних площ у Позивача складає 25 178 500,00 грн.

Конкурентами Позивача з надання в довгострокову оренду торговельних площ в місті Луцьк є торгівельні центри, які тут розташовані, зокрема: Ювант, Караван, Варшавський, Порт - Сіті, Престиж, тощо, відповідно Позивач зазнає значної конкуренції з їх боку.

Таким чином, відділення антимонопольного комітету безпідставно ототожнило різні види послуг, які надаються різним споживачам (покупцям) та відповідно не вірно визначило частку Позивача на ринку товарів та послуг в розмірі 62,5 відсотка.

Також, скаржник стверджує, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення неправильно застосовані норми Методики визначення монопольного становища суб`єктів господарювання на ринку, зокрема неправильно визначено споживачів, товари, які споживаються, а також товарні межі ринку.

Враховуючи вищевикладене скаржник стверджує, що Волинська обласна спілка споживчих товариств не займає монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Щодо факту зловживання монопольним (домінуючим) становищем, апелянт в скарзі зазначив, що 2 січня 2019р. між Волинською облспожвиспілкою та фізичним особами - підприємцями, які здійснюють торгівельну діяльність на ринку «Центральний», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 1, укладено додаткові угоди до договорів оренди торговельного місця, якими пункт 6.2.4. договорів оренди торговельних місць викладено в новій редакції, а саме: « 6.2.4. забезпечити охорону власного майна, яке знаходиться на торговельному місці, з охоронним підприємством, яке має ліцензію на надання таких послуг».

Дані додаткові угоди, якими викладено в новій редакції п. 6.2.4. договорів оренди торговельних місць, вступили в дію з моменту їх підписання, тобто з 2 січня 2019 року.

Висновки відділення антимонопольного комітету про укладання додаткових угод до договорів оренди торговельних місць пізніше ніж зазначено в додаткових угодах ґрунтуються на припущеннях.

Отже, дії Волинської облспоживспілки під час укладення договорів оренди торговельних площ в 2019 році не завдали та не могли завдати жодної шкоди інтересам підприємців, які здійснюють торговельну діяльність на Центральному ринку.

Висновки спеціалістів відділення антимонопольного комітету про те, що Волинська облспоживспілка вчиняла дії щодо спонукання підприємців, які здійснюють торгівельну діяльність на ринку Центральний розривати договори охорони з ПП «Охоронна фірма «Захист і Безпека» та укладати відповідні договори з Приватною фірмою «Ягуар-Сервіс» є надуманими та не підтверджені жодними доказами.

Також, не відповідає обставинам справи висновок антимонопольного комітету, про те, що Волинською облспоживспілкою належним чином не вивчено та оцінено кадровий потенціал охоронного підприємства ПФ «Ягуар-Сервіс». Оскільки, законодавчої можливості перевіряти кадрові питання свого контрагента облспоживспілки не має.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, відповідач звертає увагу на те, Облспоживспілкою не доведено, що вона зазнає значної конкуренції на відповідному товарному ринку; не спростовано висновків територіального відділення про неправомірне спонукання підприємців до розірвання існуючих (на момент укладення договорів оренди 01.01.2019) договорів з послуг охорони, укладених з ПФ "Ягуар-Сервіс", що може призвести до надання переваг окремим суб`єктам господарювання, що негативно впливає на конкуренцію серед суб`єктів господарювання, за що на підприємство в межах розміру, визначеного Законом України «Про захист економічної конкуренції» накладено штраф. Відтак, встановивши відсутність визначених статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстав для визнання рішення № 14 недійсним, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у позові.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом

Рішенням Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 №14 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" визнано, що у 2018 році Волинська облспоживспілка займала монопольне (домінуюче) становище на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах міста Луцька та прилеглої території (с.Рованці Луцького району) із часткою 62,5%. Визнано дії Волинської облспоживспілки зі встановлення для підприємців у договорах оренди 2 від 01.01.2019 зобов`язальних умов щодо безальтернативного укладення цивільно-правових угод на послуги зовнішньої охорони об`єктів підприємницької діяльності із конкретно визначеним суб`єктом охоронної діяльності (охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна Волинської облспоживспілки), порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах м.Луцьк та прилеглої території (с.Рованці Луцького району), шляхом встановлення таких умов реалізації товарів (послуг), які було б неможливо встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. Накладено штраф в сумі 68 000 грн. 00 коп.

Рішення Волинська облспоживспілка отримала 04.12.2019, що підтверджено супровідним листом від 02.12.2019 №26/1.34-1440 (том 1, а.с. 11).

Рішення Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 №14 мотивоване, зокрема, такими фактичними даними:

- відповідачем по справі є Волинська обласна спілка споживчих товариств (п. 1);

- територіальним відділенням розглянуто звернення голови громадської організації "Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу "Бізнес-Волинь" від 15.01.2019 щодо неправомірних дій відповідача на ринку комплексних послуг надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку в межах м.Луцьк, яка надійшла від виконавчого комітету Луцької міської ради за належністю для розгляду питання порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 6);

- об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в межах міста Луцька та прилеглої території (с.Рованці Луцького району) (п. 17);

- комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках складаються з надання (утримання, оренда) торговельних місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами та ринкових послуг, пов`язаних з реалізацією товарів (для прикладу: розруб м`яса, зважування на товарних вагах, зберігання продуктів у холодильниках, оренда холодильного та торговельного обладнання, прокат ваг і гир, фартухів і нарукавників; зберігання транспорту на території ринку; зберігання інвентарю в павільйонах, розміщення реклами та інше). При цьому отримання споживачами ринкових послуг, які пов`язані з реалізацією продовольчих і непродовольчих товарів на ринках, неможливе без отримання послуг з утримання (оренди) торговельних місць (п. 20);

- у 2018 році комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в м. Луцьк та с.Рованці Луцького району надавали 13 суб`єктів господарювання, обслуговуючи при цьому 16 ринків (п. 24);

- при визначенні товарних меж ринків встановлено, що групою взаємозамінних товарів в розумінні пункту 5.1 Методики, а отже й товарними межами ринків є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринках, зокрема надання торговельних місць на прилавках, торговельних місць (площ) у стаціонарних приміщеннях та на території ринків, а також супутніх ринкових послуг, пов`язаних з реалізацією товарів (розруб м`яса, прокат ваг та гир, фартухів, нарукавників, зберігання продуктів у холодильниках, зберігання речей у камері схову, оренда холодильного та торговельного обладнання тощо) (п. 33);

- комплексні послуги включають в себе послуги електропостачання, водопостачання та водовідведення, прибирання території, вивіз сміття, охорона приміщень тощо (п. 34);

- товарів замінників у комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках немає (п. 36);

- товаром та водночас товарними межами ринку, що досліджується, є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках (п. 37);

- відповідно до пункту 6.1 Методики територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої, з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи), є неможливим або недоцільним (п. 39);

- з точки зору споживачів комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках, отримувати такі послуги за межами м. Луцьк економічно недоцільно, оскільки для них велике значення має наявність значної кількості покупців товарів з достатньою купівельною спроможністю, які підтримують сталий попит на ці товари. За межами обласного центру такий попит є досить незначним (п. 40);

- територіальними (географічними) межами досліджуваного ринку визначено межі міста Луцька та прилеглої території (зокрема с. Рованці Луцько району) (п. 41);

- бар`єрами вступу на ринок нових учасників є адміністративні та економічні чинники, які полягають в необхідності отримання достатньої площі земельної ділянки (у власність, довгострокову оренду) під розташування ринку, дозволу органу місцевого самоврядування на створення ринку, а також додаткові капітальні вкладення, пов`язані з облаштуванням торговельних місць на ринку (п. 45);

- розрахунок часток територіальним відділенням проведено на підставі інформації, наданої безпосередньо учасниками досліджуваного товарного ринку, зокрема щодо обсягу доходу, отриманого кожним суб`єктом господарювання від комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринку за 2018 рік (п. 47);

- за результатами проведеного дослідження встановлено, що відповідно до частини другої статті 12 Закону на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі на ринках в межах міста Луцька та прилеглої території (с. Рованці Луцького району) за результатами діяльності 2018 року монопольне (домінуюче) становище займала Волинська обласна спілка споживчих товариств із часткою 62,5%. Впродовж І кварталу 2019 року ринок залишився зі сталою структурою (п. 48);

- згідно із пунктом 6.2.4 договорів оренди торговельних місць, розташованих, на Центральному ринку, що укладались Волинською ОСС із підприємцями до 31.12.2018 (надалі - договір (и) оренди 1), серед інших зобов`язань орендарів (підприємців) визначено забезпечення охорони власного майна, яке знаходиться на торговельному місці, що орендується, шляхом укладення цивільно-правового договору з охоронним підприємством (п. 55);

- отже підприємці були зобов`язані, згідно з умовами договорів оренди 1, задля забезпечення зовнішньої охорони майна, розміщеного у місцях торгівлі (металоконструкціях), укласти із будь-яким (на власний розсуд) ліцензованим на право надання охоронних послуг суб`єктом господарювання, договори про надання таких послуг (п. 56);

- починаючи з серпня 2018 року ПФ Ягуар-Сервіс та Волинською облспоживспілкою вчинялися дії щодо спонукання підприємців до розірвання договірних відносин із ПП Охоронна фірма Захист і безпека та укладення договорів на послуги охорони із ПФ Ягуар-Сервіс, про що свідчать матеріали справи № 10-18 про порушення з боку останньої вимог законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 10 Закону України Про захист від недобросовісної конкуренції у вигляді схилення до бойкоту суб`єкта господарювання (п. 61);

- до матеріалів звернення заявник надав копію договору оренди торговельного місця на 2019 рік (надалі - Договір оренди 2), укладеного із підприємцем, що провадить торговельну діяльність на Центральному ринку (договір датований 01.01.2019). Зміни до п.6.2.4 до цих договорів оренди торговельних місць на Завокзальному ринку ВОССТ на 2019 рік не вносились (п. 62);

- за результатами порівняльного аналізу змісту договору оренди 1 та договору оренди 2, укладеного з підприємцями Центрального ринку, встановлено, що зміни Волинською облспоживспілкою внесено, зокрема до розділу 6 Права та обов`язки Орендаря (п. 63);

- відповідно до пункту 6.2.4 договору оренди 2 орендар (підприємець) зобов`язаний забезпечити охорону власного майна, яке знаходиться на торговельному місці, що орендується, шляхом укладення цивільно-правового договору з охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна орендодавця на підставі договору Про надання послуг охорони (п. 64);

- отже згідно з положеннями договору оренди 2, на відміну від договору оренди 1, підприємці позбавлені права вибору охоронної фірми, що здійснюватиме охорону їх власного майна, яке знаходиться на торговельних місцях. Після підписання договору оренди 2 підприємці будуть змушені припинити наявні договірні відносини із ПП Охоронна фірма Захист і безпека та укласти договори на послуги охорони із ПФ Ягуар-Сервіс, як таким суб`єктом господарювання, що здійснює охорону належного ВОССТ нерухомого майна та інших товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на території Центрального ринку (відповідно до Договору №01-02/18 від 01.08.2018) (п. 66);

- підприємці після підписання договору оренди 2 на виконання пункту 6.2.4 цього договору, змушені будуть розірвати діючі договори про надання послуг з охорони, укладені із ПП Охоронна фірма Захист і безпека, та укласти натомість договори із ПФ Ягуар-Сервіс. У разі невиконання зазначеного пункту договору оренди 2, Волинська облспоживспілка має право ініціювати розірвання договору, керуючись пунктом 8.4 (порушення умов договору, у випадку не усунення цих порушень протягом 10 календарних днів з моменту їх виявлення) (п. 72);

- внаслідок невиконання підприємцями умов договору оренди 2, зокрема вимог пункту 6.2.4, для останніх існувала загроза втрати права власності на належне їм майно (МАФ), а відтак і права здійснювати торговельну діяльність на Центральному ринку в цілому (п. 75);

- розірвання підприємцями договорів охорони із ПП Охоронна фірма Захист і безпека в односторонньому порядку може призвести до негативних для них фінансових наслідків у вигляді виплати у повному об`ємі понесених збитків, включаючи упущену вигоду, моральну шкоду та штрафних санкцій у подвійному розмірі вартості послуг (п. 79);

- частина підприємців, на виконання пункту 6.2.4 договорів оренди 2, уклали договори про надання послуг охорони із ПФ Ягуар-Сервіс (охоронне підприємство, яке здійснює охорону майна ВОССТ), за наявності чинних договорів про надання послуг охорони із ПП Охоронна фірма Захист і безпека (п. 82);

- Волинська облспоживспілка на вимогу голови територіального відділення від 17.04.2019 № 26/1.34-557 з питання щодо кількості переукладених на 2019 рік договорів оренди 2 інформацію не надала. Натомість відповідачем листом від 14.05.2019 № 144/1 повідомлено, що до Договорів оренди 2 від 01.01.2019 із фізичними особами-підприємцями, які здійснюють торговельну діяльність на Центральному ринку (вул. Глушець, 1, м. Луцьк) були укладені додаткові угоди від 02.01.2019 (надалі додаткова угода), в яких пункт 6.2.4 викладено в наступній редакції: забезпечити охорону власного майна, яке знаходиться в торговельному місці, що орендується, шляхом укладення договору про надання охоронних послуг з підприємством, яке має ліцензію на надання таких послуг (п. 83);

- водночас інформації щодо кількості укладених із підприємцями додаткових угод станом на дату підготовки інформації (14.05.2019) відповідачем не надано (п. 84);

- на підтвердження зазначеної у листі від 14.05.2019 № 144/1 інформації ВОССТ надала копії окремих договорів оренди 2 та додаткових угод до цих договорів (4 екземпляри) (п. 85);

- аналізом наданих відповідачем копій документів встановлено, що підготовлені останнім бланки додаткових угод датовані 02.01.2019, не містять інформації про фактичну дату її підписання підприємцями (п. 86);

- провівши опитування серед підприємців, дослідивши надані копії документів заявником встановлено, що додаткові |угоди до договорів оренди 2 Волинська облспоживспілка підготувала після початку розгляду справи № 8-19. Безпосередньо підприємцям такі додаткові угоди почали пропонувати для підписання на початку квітня 2019 року. Заявник зазначив, що станом на 31.05.2019 не усі підприємці, які уклали основний договір оренди торговельного місця (договір оренди 2), мають додаткові угоди (п. 88);

- заявник також звертає увагу, що інформація, надана Волинською облспоживспілкою, про укладення із підприємцями додаткових угод (датованих 02.01.2019) не відповідає дійсності, з огляду на той факт, що у заяві повідомлялося про порушення прав підприємців станом на 15.01.2019. При наявності станом на 15.01.2019 додаткових угод до основного договору (договору оренди 2), як слідує із листа, підприємці не мали б підстав для звернення до громадської організації для захисту своїх порушених прав (п. 89);

- як повідомляє заявник, станом на дату звернення до територіального відділення (щонайменше до 15.01.2019) додаткових угод, датованих 02.01.2019, не існувало (п. 90);

- на підтвердження наведеної вище інформації заявником надано територіальному відділенню копії (5 примірників) додаткових угод, які були укладені підприємцями із Волинською ОССТ 02.04.2019 (п. 91);

- фізична особа - підприємець листом від 21.06.2019 б/н (вх. № 53-01/807 від 24.06.2019) повідомив територіальному відділенню про те, що станом на дату підготовки відповіді додаткових угод до діючих договорів оренди 2 (№ XXX від 01.01.2019 та № XXX від 01.01.2019) Волинською облспоживспілкою з ним не укладалось. Фізична особа-підприємець ХХХХХ листом від 18.06.2019 б/н (вх. №20.06.2019 №53-01/797) надала територіальному відділенню копії договору оренди 2 та додаткової угоди. Слід зазначити, що договір оренди 2 датований 01.01.2019 фактично підписано підприємцем ХХХХХ 10.01.2019 (засвідчено підписом та вказано дату підписання особисто підприємцем), а додаткова угода до основного договору - датована 02.01.2019 (особисто підприємцем не зазначено дату підписання) (п.п. 97-98);

- наведене, дає підстави вважати, що станом на 02 січня 2019 року додаткових угод до договорів оренди 2 не існувало, що спростовує твердження відповідача (П. 100);

- Цей висновок підтверджується і тим фактом, що окремі Підприємці Центрального ринку 01 лютого 2019 року із скаргами на незаконні дії Волинської облспоживспілки, які полягають, зокрема і у встановленні Договорами оренди 2 вимог щодо укладення договорів про надання послуг охорони із чітко визначеним охоронним підприємством, прибули до Луцької міської ради, де відбулась зустріч із в.о. міського голови Григорієм Пустовітом. Інформацію щодо зазначеної зустрічі було висвітлено на сайті інформаційного агентства ВолиньРоst) за посиланням: http://www.volynpost.com/news/130922-oblspozhyvspilka-nam-vidverto- pogrozhuie-lucki-pidpryiemci-video (П. 101);

- штатним розписом ПФ "Ягуар-Сервіс" передбачено 7 посад охоронців (повний робочий час), 10 охоронців - 0,5 посадового окладу (або 5 штатних одиниць), охоронці 0,25 посадового окладу (або 1 штатна одиниця) (п. 105);

- у ПФ Ягуар-Сервіс, зокрема у період з 01.01.2019 до 28.02.2019, був відсутній кадровий потенціал для забезпечення послуг охорони такої кількості об`єктів (Центральний та Завокзальний ринки в м. Луцьк. Центральний і Привокзальний ринки в м. Ковель). Залучення в процесі здійснення ліцензіатом охоронної діяльності працівників для здійснення охорони на підставі цивільно-правових угод забороняється (п.п. 110-111);

- Волинська облспоживспілка, маючи на меті залучити ПФ Ягуар-Сервіс до охорони не лише власних об`єктів та товарно-матеріальних цінностей, які розташовані на території Центрального ринку, але й до охорони належного підприємцям майна, фактично зобов`язала останніх умовами договорів оренди 2 (пунктом 6.2.4) укладати договори про надання послуг охорони із підприємством, у якого відсутній для такого об`єму робіт (послуг) кадровий потенціал (п. 113);

- ринок охоронних послуг, зокрема в м. Луцьк, є висококонкурентним та представлений значною кількістю учасників - ліцензіатів. Так згідно з інформацією Головного управління статистики у Волинській області (лист від 13.09.2018 № 03.3-04/67-18) за основним видом економічної діяльності 80.10 - діяльність приватних охоронних служб у Волинській області зареєстровані (діючі) 61 суб`єкт господарювання, в т. ч. - в м. Луцьк - 55 суб`єктів господарювання (п. 114);

- такі дії Волинської облспоживспілки, які полягають у визначенні єдиного конкретного суб`єкта охоронної діяльності, з яким підприємці повинні укласти цивільно-правові угоди на послуги охорони об`єктів підприємницької діяльності, на виконання зобов`язальних умов договору оренди 2 (пункту 6.2.4), не зважаючи на наявність чинних договорів охорони із ПП Охоронна фірма Захист і безпека, спричинили (могли спричинити) негативні наслідки, як для діяльності підприємців, так і до негативних фінансових наслідків для іншого суб`єкта господарювання, ліцензованого на право надання охоронних послуг - ПП Охоронна фірма Захист і безпека (п. 115);

- для ПП Охоронна фірма Захист і безпека негативні наслідки полягають у втраті фінансової вигоди (прибутків) за рахунок втрати існуючих споживачів охоронних послуг (зокрема, підприємців) та втрати конкурентних позицій на відповідному ринку в цілому (п. 116);

- за інформацією, наданою ПП Охоронна фірма Захист і безпека листом від 21.06.2019 №21, з початку 2019 року від проведення оплати за послуги охорони, що надаються останнім, відмовились 11 підприємців (п. 117);

- у разі порушення (невиконання) підприємцем умов договору оренди 2, в пункті 6.2.4 щодо обов`язку укладення цивільно-правового договору на oxoрону майна, яке знаходиться на (в) орендованому торговельному місці, із охоронним підприємством, що здійснює охорону майна Волинської облспоживспілки (тобто із ПФ Ягуар-Сервіс), договір оренди 2 може бути достроково розірваний (на підставі пунктів 8.3 та 8.4), а орендар (підприємець) протягом 10 календарних днів після виявлення порушення умов договору зобов`язаний звільнити торговельне місце. У випадку не звільнення підприємцем торговельного місця у встановлений термін, у відповідності до пункту 3.2 договору оренди 2 Волинська облспоживспілка залишає за собою право самостійно демонтувати та вивезти малу архітектурну форму за межі ринку, або ж через 4 місяці після припинення договору - право власності на цю металоконструкцію переходить від підприємця до ВОССТ за ціною, що дорівнює сумі заборгованості та штрафних санкцій (п. 119);

- таким чином для підприємців, які уклали з ВОССТ договір оренди 2, існувала загроза втрати права власності на малу архітектурну форму, проводити господарську (торговельну) діяльність на ринку та можливості отримання прибутків від її здійснення (п. 120);

- у разі ініціювання підприємцем розірвання в односторонньому порядку діючого договору охорони, укладеного із ПП Охоронна фірма Захист і безпека, він змушений буде в повному об`ємі відшкодувати цьому суб`єкту охоронної діяльності понесені збитки, до яких входить упущена вигода та матеріальна шкода, а також сплатити штрафні санкції у подвійному розмірі вартості послуг, як це передбачено пунктом 5.4 Договору охорони (п. 121);

- дії Волинської облспоживспілки, які полягали у безпідставній та неправомірній вимозі споживачам послуг (підприємцям) щодо укладення договорів про надання послуг охорони об`єктів торгівлі (МАФ) із конкретно визначеним суб`єктом господарювання, якому має передувати розірвання чинних договорів із діючим надавачем таких послуг, стали можливими через наявність монопольного (домінуючого) становища та ринкової влади, яка полягає у висуненні власних умов отримання комплексних послуг, що могло завдати шкоди інтересам споживачів (Підприємців), а також мати негативний вплив на конкуренцію на ринку охоронних послуг (п. 122);

- ураховуючи вищезазначене, дії Волинської облспоживспілки зі встановлення для підприємців у договорах оренди 2 зобов`язальних умов щодо безальтернативного укладення цивільно-правових угод на послуги зовнішньої охорони об`єктів підприємницької діяльності із конкретно визначеним суб`єктом охоронної діяльності (охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна Волинської облспоживспілки), кваліфіковано територіальним відділенням як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в межах м. Луцьк та прилеглої території (с.Рованці, Луцький район), шляхом встановлення таких умов реалізації товарів (послуг), які було б неможливо встановити за умови існування значної конкуренції на ринку (п. 123);

- заперечення відповідача щодо не зайняття монопольного становища на ринку послуг з надання в оренду торговельних місць на ринках, не приймається відділенням, оскільки комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринках споживачів можуть отримати лише в межах суб`єктів господарювання, які мають статус ринку, інші суб`єкти господарювання, зокрема торгові центри, вказані відповідачем у запереченнях, не можуть надавати такі послуги, а отже не є учасниками досліджуваного ринку. Згідно пояснень відповідача його конкурентами є всі офіційні ринки в межах м.Луцька та ринки, які організовуються стихійно, а особливо - на прилеглій території біля Завокзального та Центрального ринків. Проте яким саме чином він зазнає значної конкуренції не зазначено. Територіальним відділенням встановлено, що інші ринки в межах міста Луцька (включно із с.Рованці Луцького району) не можуть складати значну конкуренцію відповідачу у зв`язку з незначною часткою на ринку (сукупна частка 12 суб`єктів складає 37,5%, частка відповідача 62,5%). Крім того стихійні ринки не підпадають під визначення "ринок" (п.п. 124-126);

- твердження Волинської облспоживспілки про те, що висновки територіального відділення про укладення додаткових угод до договорів оренди торговельних місць пізніше, ніж зазначено в додаткових угодах, ґрунтуються на припущеннях; обґрунтування невідповідності дати фактичного укладення додаткових угод листами ПП Охоронна фірма Захист і безпека та заявою голови правління ГО Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу Бізнес-Волинь безпідставні, спростовані матеріалами справи та не можуть бути взяті до уваги, з огляду на те, що надані зауваження не спростовують факт існування договору оренди 2 в редакції Волинської облспоживспілки (п.п. 127-128);

- заперечення щодо неналежного оцінення кадрового потенціалу ОП "Ягуар-Сервіс" не береться до уваги, оскільки предметом справи не є порушення ВОССТ законодавства про захист економічної конкуренції, що полягає у бездіяльності останньої в частині вивчення кадрового потенціалу суб`єкта охоронної діяльності - ПФ Ягуар-Сервіс. Зобов`язальні вимоги ВОССТ щодо укладення підприємцями договорів про надання послуг охорони саме із цією охоронною фірмою могли мати негативні наслідки у вигляді збитків для підприємців (у випадку втрати, псування, знищення) товарно-матеріальних цінностей підприємців) та для ПФ Ягуар-Сервіс (настання випадків матеріальної відповідальності за збитки, завдані Підприємцям внаслідок неналежної охорони їхніх об`єктів) (п.п.129-130);

- питання невідповідності дати, вказаної у формулярі додаткової угоди, фактичному її підписанню із підприємцями доведено матеріалами справи (п. 134);

- створення ініціативної групи з числа підприємців не позбавляє будь-яку фізичну особу, в тому числі фізичну особу-підприємця, реалізовувати передбачене Законом України Про громадські об`єднання право бути членом тієї чи іншої громадської організації задля здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів (п. 144);

- позиція, викладена підприємцями у заяві 1 та заяві 2, ніяким чином не належить до предмета справи та не спростовує висновків територіального відділення про порушення Волинською облспоживспілкою законодавства про захист економічної конкуренції (п. 145);

- доказами, зібраними у справі, доведено, а зауваженнями і запереченнями відповідача не спростовано висновок територіального відділення про те, що відповідач, займаючи у 2018 році монопольне становище на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами на ринках в межах м. Луцьк (включно із с. Рованці Луцького району) своїми діями, що полягали у встановленні для підприємців у договорах оренди 2, датованих 01.01.2019, зобов`язальних умов щодо безальтернативного укладення цивільно-правових угод на послуги зовнішньої охорони об`єктів підприємницької діяльності із конкретно визначеним суб`єктом охоронної діяльності (охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна Волинської обласної спілки споживчих товариств), які могли призвести до ущемлення інтересів споживачів (підприємців) та іншого суб`єкта господарювання ТТГП Охоронна фірма Захист і безпека) та були б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, вчинила порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13 Закону (п. 148);

- при визначенні розміру штрафу враховано таке: порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчинено вперше; вжиття заходів для припинення порушення; невизнання вчинення порушення (п. 152).

Згідно ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Оспорюване рішення позивач отримав 04.12.2019.

Не погоджуючись із рішенням адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 №14 у справі №8-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до господарського суду Волинської області про визнання недійсним та скасування вище вказане рішення.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. у справі №903/74/20 відмовлено у задоволені позову у повному обсязі.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Згідно з приписами статті 3 вказаного Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Як унормовано пунктом 11 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання (пункти 1 та 5 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відповідно до частини третьої статті 13 вказаного Закону зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 2 частини першої статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відповідно до частини першої статті 48 наведеного Закону за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу.

За порушення, передбачені зокрема пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладаються штрафи в розмірі, передбаченому абзацом другим частини другої статті 52 названого Закону.

Підставами для скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Правова позиція позивача полягає у тому, що він спростовує висновки територіального відділення АМКУ, викладеного у рішенні органу від 28.11.2019 року №14, про наявність у його діях порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а саме зловживання монопольним становищем на ринку. Основними доводами такого спростування, як і апеляційної скарги, є помилкове встановлення антимонопольним органом факту зайняття позивачем монопольного становища на ринку, а також відсутність у діях Волинської облспоживспілки зловживання монопольним становищем .

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд приймає до уваги наступне.

Щодо визначення монопольного становища певного суб`єкта господарювання на певному ринку товарів, робіт або послуг господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 №49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду №915/167/17 від 28.02.2018, №910/4489/17 від 30.05.2018, №910/3047/17 від 19.06.2018.

Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках. Згідно п. 4.1 Методики щодо визначення монопольного становища, перелік товарів, щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання, складається з товарів (товарних груп), які обертаються в Україні чи на відповідній частині її території і які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи).

Визначення ознак одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи) здійснюється, виходячи з подібності, зокрема споживчих характеристик; умов споживання; умов реалізації; цін (п. 4.2 Методики).

Оспорюваним рішенням встановлено, що товаром щодо якого визначається монопольне становище суб`єкта господарювання є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринку, які мають для покупців (споживачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (п. 21 рішення).

Дії з визначення товарних меж ринку здійснюються органом АМКУ в порядку, визначеному розділом 5 Методики, п.5.1 якої передбачає, що товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

Згідно п. 1.3 Методики товарні межі ринку - товар (товарна група), сукупність схожих, однорідних предметів господарського обороту, в межах якої споживач за звичайних умов може перейти від споживання певного виду предметів господарського обороту до споживання іншого

Пунктом 33 спірного рішення визначено, що при визначенні товарних меж ринків встановлено, що групою взаємозамінних товарів в розумінні п. 5.1 Методики, а отже й товарними межами ринків є комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринках, зокрема надання торговельних місць на прилавках, торговельних місць (площ) у стаціонарних приміщеннях на території ринків, а також супутніх ринкових послуг, пов`язаних з реалізацією товарів (розруб м`яса, прокат ваг та гир, фартухів, нарукавників, зберігання продуктів у холодильниках, зберігання речей у камері схову, оренда холодильного та торговельного обладнання тощо).

Твердження апелянта щодо неправильності визначення Волинським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України переліку товарів, щодо яких має визначатись монопольне становище суб`єктів господарювання, а також товарних меж ринку, що стало підставою для невірного визначення частку позивача на ринку товарів та послуг в розмірі 62,5%, не приймається апеляційним судом, оскільки висновок суду першої інстанції щодо правильності застосування органом Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, не спростовується наведеними доводами. Під час дослідження ринку територіальним відділенням здійснено всі етапи, встановлені п. 2.1 Методики, які відображені в п. 13-37 оспорюваного рішення, зокрема встановлено об`єкти аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме суб`єкта господарювання (групи суб`єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання; складено перелік товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи; складено перелік основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп).

Як відомо, Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках. Оскільки суд не вправі самостійно встановлювати перелік товарів, товарні межі ринку, після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, судом першої інстанції здійснено в межах судового розгляду висновок лише про відповідність застосування відповідачем положень законодавства у спірних відносинах.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 910/6999/17, від 19.06.2018 у справі № 910/3047/17, від 11.06.2019 у справі № 915/523/18, від 05.03.2020 у справі № 910/2921/19.

Норми чинного законодавства України не містять вичерпного переліку можливих ринків товарів. У кожному випадку АМК, здійснюючи контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, проводить дослідження товарного ринку та визначає його межі. А тому не приймається до уваги посилання скаржника на те, що той ринок товарів, вивчення якого проводиться органом Антимонопольного комітету України, зокрема оренда, не є товаром у розумінні ЗУ "Про захист економічної конкуренції". Таке цілком співвідноситься і з висновками Верховного суду у постанові №910/14493/18 від 14.05.2020, де суд прийшов до висновку, що не можуть братись до уваги посилання сторін спору на те, що той чи інший ринок товарів, вивчення якого проводиться органом Антимонопольного комітету України, не передбачений законом. Позиція щодо обґрунтованості визначення як комплексні послуги - надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами викладена у постанові Верховного Суду у складі касаційного господарського суду №922/82/18 від 13.11.2018.

Колегією суддів встановлено, що підставою для початку розгляду справи № 8-19 та дослідження дій позивача на відповідність вимогам законодавства про захист економічної конкуренції територіальним відділенням було надходження звернення голови громадської організації "Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу "Бізнес-Волинь" Дільова І.О. від 15.01.2019 №б/н щодо неправомірних дій облспоживспілки на ринку комплексних послуг з надання місць для торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами на ринках в межах м.Луцька, яка надійшла від виконавчого комітету Луцької міської ради за належністю для розгляду питання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п. 6).

Рішенням територіального відділення встановлено, а апелянтом не спростовано, що станом 20.06.2019 облспоживспілкою із підприємцями, які провадять торговельну діяльність в МАФ на Центральному ринку, укладено 732 договори оренди торговельних місць. Відповідно 732 од. металоконструкцій, які розміщені на орендованих у Волинської облспоживспілки торговельних місцях, є власністю підприємців. Предметом договорів є торговельне місце, що розташоване на ринку (Центральному або Завокзальному), яке надається орендодавцем (Облспоживспілкою) у тимчасове платне користування орендареві (підприємцеві) для розміщення об`єкту торгівлі (малої архітектурної форми, яка не є власністю орендодавця) для провадження торговельної діяльності. Серед зобов`язань орендарів (підприємців) визначено забезпечення охорони власного майна, яке знаходиться на торговельному місці, що орендується, шляхом укладення цивільно-правового договору з охоронним підприємством. Отже підприємці були зобов`язані, згідно з умовами договорів оренди 1, задля забезпечення зовнішньої охорони майна, розміщеного у місцях торгівлі (металоконструкціях) укласти із будь-яким (на власний розсуд) ліцензованим на право надання охоронних послуг суб`єктом господарювання, договори про надання таких послуг.

В ході розгляду справи №8-19 територіальним відділенням встановлено, що згідно п. 6.2.4 договору оренди торговельного місця на 2019 рік (надалі - Договір оренди 2, том 1, а.с. 149), укладеного із підприємцем, що провадить торговельну діяльність на Центральному ринку (договір датований 01.01.2019), орендар зобов`язаний забезпечити охорону власного майна, яке знаходиться на торговельному місці, що орендується, шляхом укладення цивільно-правового договору з охоронним підприємством, яке здійснює охорону майна орендодавця на підставі договору Про надання послуг охорони.

Відповідно до інформації, зібраної територіальним відділення, підприємцями Центрального ринку 01.01.2017 із ліцензованим суб`єктом господарювання ПП Охоронна фірма Захист і безпека укладено договори про надання послуг охорони (за інформацією останнього загалом протягом 2018 року чинними були 714 таких договорів).

Також, Облспоживспілкою протягом 2016-2017 років укладались окремі договори про надання послуг охорони об`єктів нерухомого майна та інших товарно-матеріальних цінностей, які є власністю останньої та знаходяться на території Центрального ринку, із дочірнім підприємством Скорпіон пульт - договір про надання послуг охорони № 056 від 01.03.2016 (достроково розірвано на підставі угоди про розірвання договору від 30.12.2017), із ПП Охоронна фірма Захист і безпека - договір № 01-17 від 30.12.2017 (достроково розірвані згідно з угодою від 31.07.2018).

Таким чином з 01.03.2016 до 31.12.2017 охорону майнового комплексу Центрального ринку облспоживспілки здійснювало дочірнє підприємство Скорпіон пульт приватного підприємства Скорпіон пульт; з 31.12.2017 до 01.08.2018 - ПП Охоронна фірма Захист і безпека, що не заперечується апелянтом.

01.08.2018 року між облспоживспілкою та ПФ Ягуар-Сервіс укладено договір № 01-02/18 про охорону об`єкта, відповідно до умов якого виконавець бере під охорону об`єкти нерухомого майна та інші товарно-матеріальні цінності, що знаходяться на земельній ділянці площею 2,2125 га по вул. Глушець, 1 в м. Луцьк (том 1, а.с. 27-31).

Враховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що положеннями договору оренди 2 підприємці позбавлені права вибору охоронної фірми, що здійснюватиме охорону їх власного майна, яке знаходиться на торговельних місцях. Після підписання такого договору підприємці змушені припинити наявні договірні відносини із ПП "Охоронна фірма "Захист і Бізпека" та укласти договори на послуги охорони із ПФ "Ягуар-Сервіс", який здійснює охорону належного облспоживспілці майна та інших товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на території Центрального ринку.

Крім того пунктом 3.2 розділу 3 «Порядок передачі і повернення торговельного місця» договору оренди 2 визначено, що після закінчення строку оренди, передбаченого цим договором або у випадку дострокового припинення договору, орендар зобов`язаний повністю звільнити торговельне місце та виконати інші свої зобов`язання перед орендодавцем, в тому числі грошові, протягом 10 календарних днів повністю звільнити торговельне місце та виконати інші зобов`язання перед орендодавцем, в тому числі фінансові. У випадку невиконання орендарем даного пункту, орендодавець має право самостійно звільнити торговельне місце від об`єкту торгівлі, яким користувався орендар, шляхом демонтажу та вивезення його з території ринку, про що комісією у складі трьох працівників орендодавця складається відповідний акт та повідомляється орендар.

Цим же пунктом передбачено, що у випадку не звільнення торговельного місця від об`єкту торгівлі (малої архітектурної форми) протягом 4 місяців з моменту припинення дії договору, право власності на об`єкт торгівлі переходить від орендаря до орендодавця. Орендодавець набуває права власності на об`єкт торгівлі за ціною, що дорівнює сумі заборгованості і штрафних санкцій за невиконання орендарем обов`язку щодо повернення торговельного місця за 4 місяці з моменту припинення дії договору, а орендар звільняється від сплати заборгованості і санкцій.

Отже, внаслідок невиконання підприємцями умов договору 2, вимог пункту 6,2.4, для них існувала загроза втрати права власності на належне їм майно (МАФ), а відтак і права з здійснювати торговельну діяльність на Центральному ринку.

Крім того розірвання підприємцями договорів охорони із ПП «Охоронна фірма «Захист і безпека» в односторонньому порядку могло призвести до негативних для них фінансових наслідків у вигляді виплати у повному об`ємі понесених збитків, включаючи упущену вигоду та моральну шкоду, штрафних санкцій у подвійному розмірі від вартості послуг (п. 5.4 договору). Твердження апелянта, про внесення змін до п. 6.2.4 договору оренди від 01.01.2019, шляхом укладення додаткових угод 02.01.2019, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджене належними та допустимими доказами.

Згідно листа від 21.06.2019 підприємцем Шкляр В.М. додаткові угоди до договорів оренди №576/523/15, №575/549/15 від 01.01.2019 ним не укладались (том 1, а.с. 187-191).

Датою підписання договорів оренди №86/533/15 від 01.01.2019, укладеного з підприємцем Рихлюк Р.А., №671/248/15 від 01.01.2019, укладеного з підприємцем Рудецьким В.С. є 10.01.2019. В той же час додаткові угоди до вказаного договору оренди датовані 02.01.2019 (том 1, а.с. 192-196, 201-202).

Крім того в матеріалах справи наявні додаткові угоди №1 від 02.01.2019, підписані підприємцями 02.04.2019 (том 1, а.с. 182-186).

Згідно пояснень ПП "Охоронна фірма "Захист і безпека" Волинською облспоживспілкою виготовлено, підписано та завірено печатками додаткові угоди до договорів оренди лише в березні 2019 року. Станом на 01.02.2020 125 підприємців подали до підприємства заяви про дострокове розірвання договорів про надання послуг з охорони торговельних місць (том 1, а.с. 203-220).

Судом апеляційної інстанції враховано, що звернення голови громадської організації "Асоціація захисту прав малого та середнього бізнесу "Бізнес-Волинь" датоване 15.01.2019. Згідно пояснень заявника додаткових угод про внесення відповідних змін не існувало. При наявності таких додаткових угод саме 02.01.2019 підприємці не мали б підстав для звернення до громадської організації для захисту своїх порушених прав.

В основу кваліфікації дій позивача як зловживання своїм монопольним становищем на досліджуваному ринку у межах території, що ним обслуговується, покладено висновок щодо висування до підприємців під час укладення договорів оренди умов, які не передбачені вимогами чинного законодавства, зокрема стосовно спонукання до укладення договорів на послуги охорони саме з суб`єктом господарювання ПФ "Ягуар-Сервіс", без права вибору контрагента, що могло призвести до ущемлення інтересів споживачів, і було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (що включало аналіз наявності або відсутності об`єктивно виправданих причин).

Здійснення системної оцінки та кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання, як і уточнення кваліфікації одних і тих самих дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання в межах відповідних (тобто тих, що співвідносяться як загальні та спеціальні) приписів, що містяться в різних частинах статті 13 вказаного вище Закону, відноситься до виключних (дискреційних) повноважень органів Антимонопольного комітету України

Проведене територіальним відділенням дослідження за період, протягом якого відбувалися події, що кваліфікувалися як ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, монопольного (домінуючого) становища товариства, здійснено у повній відповідності до вимог Закону України Про захист економічної конкуренції та Методики. Рішення АМК прийнято у межах наданих йому повноважень та з дотриманням приписів чинного законодавства, а позивачем не подано суду доказів на підтвердження наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення АМК відповідно до статті 59 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що він зазнає конкуренції на відповідному товарному ринку; не спростовано висновків територіального відділення про неправомірне спонукання підприємців до розірвання існуючих (на момент укладення договорів оренди 01.01.2019) договорів з послуг охорони, укладення нових з ПФ "Ягуар-Сервіс", що може призвести до надання переваг окремим суб`єктам господарювання та ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання, що негативно впливає на конкуренцію серед суб`єктів господарювання, за що на підприємство в межах розміру, визначеного Законом України «Про захист економічної конкуренції» накладено штраф.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність визначених статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційних скаргах не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційних скарг висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств на рішення господарського суду Волинської області від 15.07.2020 р. у справі №903/74/20 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Волинської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/74/20 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "01" вересня 2020 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.