ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1368/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код 20077720)

до

комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» (09200, Київська обл., Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Миру, буд. 16, код 20622074)

про стягнення 626642,84 гривень

15.05.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту - НАК «Нафтогаз»/позивач) про стягнення з комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» (далі по тексту - Підприємство/відповідач) 626642,84 гривень заборгованості за договором постачання природного газу від 02.10.2017 № 2337/1718-БО-17, з яких: 433606,78 гривень основний борг, 81451,95 гривень пеня, 38708,38 гривень 3% річних, 72875,73 гривень інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу від 02.10.2017 № 2337/1718-БО-17, позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 1064748,78 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань за отриманий природний газ в повному обсязі не розрахувався внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості у розмірі 433606,78 гривень, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1368/20. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою суду від 10.06.2020 клопотання позивача про розгляд справи в загальному позовному провадженні залишено без задоволення.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання 22.05.2020 ухвали про відкриття провадження від 19.05.2020 у справі № 911/1368/20, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявив.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для прийняття рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2017 НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та Підприємством (споживач) укладено договір постачання природного газу № 2237/1718-БО-17 (далі по тексту - договір), згідно умов якого:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункти 1.1., 1.2.);

- постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 273,037 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис. куб. м): у жовтні 2017 року - 10,753; у листопаді 2017 року - 44,459; у грудні 2017 року - 63,290; у січні 2018 року - 61,775; у лютому 2018 року - 49,655; у березні 2018 року - 43,105 (пункт 2.1.);

- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу (пункт 3.7.);

- споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику, зокрема, підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (пункт 3.8.);

- ціна за 1000 куб. м. газу за цим договором на дату його укладення становить 7907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488,64 грн (пункт 5.2);

- загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (пункт 5.4.);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1.);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 8.2.).

Додатковою угодою від 11.01.2018 № 1 сторони погодили внести зміни до договору та викласти п. 8.2. договору в наступній редакції: «У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.».

У пункті 3 додаткової угоди № 1 від 11.01.2018 до договору визначено, що така набирає чинності з дати її підписання і діє з 01.01.2018.

Так, на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1064748,78 гривень, що підтверджується копіями підписаних та скріплених печатками обох сторін актів приймання-передачі газу, а саме:

- від 31.10.2017 за жовтень на суму 30714,73 гривень;

- від 30.11.2017 за листопад на суму 245584,98 гривень;

- від 31.12.2017 за грудень на суму 271289,71 гривень;

- від 31.01.2018 за січень на суму 53885,99 гривень;

- від 28.02.2018 за лютий на суму 240783,73 гривень;

- від 31.03.2018 за березень на суму 222489,64 гривень.

Як стверджує позивач та підтверджується долученими до матеріалів справи банківськими виписками по рахунку позивача за 23.10.2018 та довідкою по операціях по підприємству «Кагарликтепломережа КП КОР» за період з жовтня 2017 року по січень 2020 року, відповідач, в порушення своїх договірних зобов`язань, за отриманий природний газ розрахувався частково, сплативши 631142,00 гривень та з порушенням строків, встановлених п. 6.1. договору.

Таким чином, як зазначає позивач, станом на день звернення до суду із розглядуваним позовом заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений та неоплачений природний газ становить 433606,78 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Приписами статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у відповідності до п. 6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

А тому за отриманий природний відповідач мав розрахуватися наступним чином:

- за актом від 31.10.2017 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 25.11.2017 включно, з урахуванням того, що 25.11.2017 припадає на вихідний день, то останнім днем виконання зобов`язання є 27.11.2017, а прострочення настає з 28.11.2017;

- за актом від 30.11.2017 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 25.12.2017 включно, а прострочення настає з 26.12.2017;

- за актом від 31.12.2017 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 25.01.2018 включно, а прострочення настає з 26.01.2018;

- за актом від 31.01.2018 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 25.02.2018 включно, з урахуванням того, що 25.02.2018 припадає на вихідний день, то останнім днем виконання зобов`язання є 26.02.2018, а прострочення настає з 27.02.2018;

- за актом від 28.02.2018 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 25.03.2018 включно, з урахуванням того, що 25.03.2018 припадає на вихідний день, то останнім днем виконання зобов`язання є 26.03.2018, а прострочення настає з 27.03.2018;

- за актом від 31.03.2018 остаточний розрахунок мав бути здійснений в строк до 25.04.2018 включно, а прострочення настає з 26.04.2018.

Судом встановлено, що згідно наявних у матеріалах справи банківських виписок по рахунку позивача та довідки по операціях «Кагарликтепломережа КП КОР» за період з жовтня 2017 року по січень 2020 року вбачається, що відповідачем 23.10.2018 було здійснено часткову сплату отриманого природного газу в розмірі 631142,00 гривень.

Доказів оплати за спожитий відповідачем природний газ в повному обсязі матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів сплати коштів на користь позивача за отриманий природний газ за договором в повному обсязі не надав, доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості не спростував.

Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань за договором та по суті відповідачем не спростований.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 433606,78 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідача облікованої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 81451,95 гривень пені розрахованої за загальний період з 28.11.2017 по 25.10.2019, по кожному акту окремо з урахуванням часткових оплат, зокрема:

- 2361,84 гривень за зобов`язаннями жовтня 2017 року на суму 30714,73 гривень, період прострочення з 28.11.2017 по 31.12.2017 - за відсотковою ставкою 16,4% річних та з 01.01.2018 по 27.05.2018 - за відсотковою ставкою 15,3% річних;

- 18780,19 гривень за зобов`язаннями листопада 2017 року на суму 245584,98 гривень, період прострочення з 26.12.2017 по 31.12.2017 - за відсотковою ставкою 16,4% річних та з 01.01.2018 по 25.06.2018 - за відсотковою ставкою 15,3% річних;

- 20583,08 гривень за зобов`язаннями грудня 2017 року на суму 271289,71 гривень, період прострочення з 26.01.2018 по 25.07.2018 за відсотковою ставкою 15,3% річних;

- 4088,40 гривень за зобов`язаннями січня 2018 року на суму 53885,99 гривень, період прострочення з 27.02.2018 по 26.08.2018 за відсотковою ставкою 15,3% річних;

- 18571,35 гривень за зобов`язаннями лютого 2018 року на суму 240783,73 гривень, період прострочення з 27.03.2018 по 26.09.2018 за відсотковою ставкою 15,3% річних;

- 17067,09 гривень за зобов`язаннями березня 2018 року на суму 222489,64 гривень, період прострочення з 26.04.2018 по 25.10.2018 за відсотковою ставкою 15,3% річних.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 8.2. договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 11.01.2018 до договору, яка вступила в дію за згодою сторін з 01.01.2018, передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, а з 01.01.2018 - 15% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Перевіривши розрахунок позивача на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що його здійснено арифметично вірно, та у відповідності до умов договору та вимог закону, тож вимога позивача про стягнення пені в сумі 81451,95 гривень підлягає задоволенню повністю в заявленому розмірі.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 38708,38 гривень 3% річних розрахованих за загальний період з 28.11.2017 по 19.02.2020 та 72875,73 гривень інфляційних втрат розрахованих за загальний з грудня 2017 року по січень 2020 року.

Положеннями ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що його здійснено арифметично вірно, відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю у заявленому позивачем розмірі, а саме 38708,38 гривень та 72875,73 гривень відповідно.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі.

А саме суд приймає рішення про стягнення з комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 433606,78 гривень основного боргу, 81451,95 гривень пені, 38708,38 гривень 3% річних та 72875,73 гривень інфляційних втрат.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 9399,64 гривень, суд у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відносить на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства Київської обласної ради «Кагарликтепломережа» (09200, Київська обл., Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Миру, буд. 16, код 20622074) на користь акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 433606,78 гривень основного боргу, 81451,95 гривень пені, 38708,38 гривень 3% річних, 72875,73 гривень інфляційних втрат та 9399,64 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 31.08.2020.

Суддя Р.М. Колесник