ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

09.09.2020м. ДніпроСправа № 904/4938/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс", м. Одеса

до Приватного підприємства "ВЛАД", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 110 196,37 грн.

Суддя Крижний О.М.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "ВЛАД" кошти у сумі 110 196,37 грн., з яких основний борг за договором з транспортного експедирування № від 03.12.2018 у розмірі 87 811,11 грн., пеню у розмірі 15 400,43 грн., втрати від інфляції в розмірі 3 379,59 грн. та 3% річних у розмірі 3 594,24 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 102,00 грн. та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 28 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем умов договору з транспортного експедирування № від 03.12.2018 в частині повної та своєчасної оплати транспортно-експедиційного обслуговування, експедиційної винагороди та додаткових витрат (страхування, зберігання, демередж).

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт у межах суми позовних вимог 110 196,37 грн. на грошові кошти, наявні на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 відкритого Приватним підприємством "ВЛАД" (код ЄДР 24445540), у ПАТ КБ "Земельний капітал", МФО 305880, а також на інших розрахункових рахунках, відкритих Приватним підприємством "ВЛАД".

Заява обґрунтована тим, що існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання позивачем рішення у разі задоволення позову. Недобросовісність дій відповідача на думку позивача підтверджується невиконанням своїх обов`язків за укладеними з позивачем договорами та ігноруванням вимог про сплату заборгованості і навмисним затягуванням оплати.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її повернення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Частиною 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про забезпечення додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Заявником додано платіжне доручення №16942 від 02.07.2020 про сплату судового збору у розмірі 1 051,00 грн.

Проте, відповідно до довідки начальника відділу документального забезпечення (канцелярія) Господарського суду Дніпропетровської області №215/20 від 08.09.2020 платіжний документ №16942 від 02.07.2020 використаний в інших справах, а саме у справі №904/4504/20.

Згідно з ч.5 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Оскільки платіжний документ №16942 від 02.07.2020 подавався у справу №904/4504/20, для оцінки судом можливості прийняття цього ж даного документу у якості доказу сплати судового збору заявником не наведені дані щодо вирішення питання про прийняття позовної заяви у справі №904/4504/20, не надано інформації про те, чи звертався заявник із заявою про повернення з державного бюджету судового збору, сплаченого за цим платіжним дорученням та чи повернута вказана сума судового збору з бюджету.

Отже заявник повинен або ж повторно сплатити судовий збір за подання заяви у даній справі (при цьому може скористатися правом на звернення з заявою про повернення раніше сплаченого судового збору при поданні позову в межах справи №904/4504/20), або ж навести докази можливості використання даного платіжного доручення при поданні даної заяви про забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову підлягає поверненню без розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову (вх.№41464/20 від 08.09.2020) - повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду після усунення недоліків.

Додаток: заява про забезпечення позову з додатками на 3 арк., в т.ч. платіжне доручення №16942 від 02.07.2020 на суму 1051,00 грн.

Суддя О.М. Крижний