ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2020 р. Справа№ 910/23088/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017

у справі №910/23088/16 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техморгідрострой Миколаїв»

до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»,

за участю Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України

про спонукання до підписання додаткових угод та стягнення заборгованості

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техморгідрострой Миколаїв» (далі - ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ», відповідач) про спонукання до підписання додаткових угод №№ 5, 6, 7 у відповідності до вимог пункту 4.6 договору про надання послуг № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016 (далі - договір), а також стягнення заборгованості в розмірі 3 390 060,40 грн, штрафних санкцій у розмірі 187 795,45 грн та збитків у розмірі 200 000,00 грн.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) в редакції Закону №1798-ХІІ, що діяла до 15.12.2017, прийнято до розгляду подані позивачем уточнення до позовної заяви, в яких останній просив спонукати відповідача до підписання додаткових угод №№ 5, 6, 7, 10, 11 у відповідності до вимог пункту 4.6 договору про надання послуг № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016, а також стягнути заборгованість в розмірі 46 771 175,80 грн, штрафні санкції у розмірі 1 767 232,10 грн та збитки у розмірі 200 000,00 грн.

02.03.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла заява про вступ у справу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України (далі також - прокуратура).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано ДП «АМПУ» здійснити підписання додаткових угод №№ 5, 6, 7, 10, 11, відповідно до п. 4.6 договору № 14-В-АМПУ-16 про надання послуг від 11.03.2016, стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» 46 771 175,80 грн боргу та 199 261,38 грн судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що факт надання позивачем, як виконавцем, послуг за актами наданих послуг та отримання відповідачем відповідних рахунків-фактур для їх оплати останнім не було спростовано, а відтак, строк оплати таких послуг згідно з умовами договору настав; доказів оплати наданих послуг відповідачем не надано, а тому вимога про стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню; враховуючи погодження сторонами у п. 4.6 договору умов щодо обов`язкового укладення додаткової угоди у випадку зміни імпортної складової вартості послуг у зв`язку із врахуванням зміни офіційного курсу долара США до гривні у порівнянні з курсом на дату складання конкурсної пропозиції, суд, встановивши наявність вказаних обставин, направлення позивачем відповідних додаткових угод відповідачеві та відсутність мотивованої відмови від їх підписання, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині; заперечення відповідача щодо порушення позивачем умов договору при наданні ним послуг, яке могло б вплинути на оцінку обставин даної справи, не доведено відповідачем належними доказами.

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій у вигляді інфляційного збільшення та пені за невчасну оплату зміни імпортної складової в вартості послуг за додатковими угодами № 3 та № 4, а також за несплату зміни імпортної складової у вартості послуг за додатковими угодами №№ 5, 6, 7, 10, 11 суд визнав безпідставними, оскільки вказані додаткові угоди підписані не були, вимоги про їх підписання заявлені позивачем та задоволені судом, тому початок періоду прострочення відповідача не може бути визначений, а відповідальність за недотримання відповідачем встановленого п. 4.6 договору 5-денного строку на укладення додаткової угоди договором не передбачена.

Крім того, судом визнано безпідставною позовну вимогу про стягнення збитків в порядку п. 8.5 договору, що являють собою пеню за порушення строків виконання зобов`язання по сплаті податку на додану вартість, сплачену позивачем у зв`язку з простроченням оплати відповідачем наданих послуг за договором, виходячи з того, що позивачем не доведено документально наявності усіх елементів складу господарського правопорушення, з якими закон пов`язує можливість відшкодування збитків.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ДП «АМПУ» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт наголошував на тому, що під час надання послуг позивачем не було дотримано умов договору та вимог Технічного завдання №2, зокрема, завищено обсяги, передбачені дозволом на проведення робіт, а тому відсутні підстави для підписання додаткових угод; позивачем не надано доказів виникнення обставин, які б були підставами для зміни умов договору; враховуючи умови п. 5.3 договору, у відповідача не виникло зобов`язання сплатити суму компенсації шляхом зміни імпортної складової, оскільки відповідні угоди не підписані, а оскаржуване рішення, яким зобов`язано здійснити їх підписання, не набрало законної сили; під час розгляду справи судом безпідставно відмовлено прокуратурі у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, з огляду на наявність ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі №910/4473/17 за позовом Національного антикорупційного бюро до ДП «АМПУ» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про визнання недійсним договору № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016, на підставі якого заявлені вимоги у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 апеляційну скаргу ДП «АМПУ» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.06.2017.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 ГПК України в редакції Закону №1798-ХІІ, що діяла до 15.12.2017, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на помилковість тверджень апелянта, оскільки кількість послуг, вказана в отриманому від замовника технічному завданні є орієнтовною та уточнюється щодо фактично виконаних робіт; збільшення обсягу наданих послуг не змінює їх ціну; надання позивачем послуг за договором за період з 01.01.2016 по 21.04.2016 не перевищує обсягів фактично виконаних робіт за дозволом на проведення робіт; під час розгляду судом клопотання прокуратури про зупинення провадження у справі не було надано жодного доказу відношення розгляду справи №910/4473/17 до розгляду даної справи, а також щодо встановлення особи, якій завдано шкоду, протиправні наслідки оспорюваної угоди та вину у формі умислу, оскільки поданню Національним антикорупційним бюро позову про визнання спірного правочину недійсним повинно передувати встановлення факту вчинення корупційної дії за допомогою такого правочину.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 розгляд апеляційної скарги ДП «АМПУ» відкладено на 21.06.2017.

У судовому засіданні 21.06.2017 оголошено перерву до 03.07.2017.

03.07.2017 до Київського апеляційного господарського суду від Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов`язаної з нею справи, мотивоване поданням Національним антикорупційним бюро до Господарського суду міста Києва позовної заяви до ДП «АМПУ» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про визнання договору № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016 недійсним (справа №910/4473/17), на підставі якого позивач у даній справі заявляє вимоги про стягнення заборгованості, штрафних санкцій і збитків з відповідача, а також просить суд спонукати відповідача до підписання додаткових угод.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/23088/16 до розгляду Господарським судом міста Києва та набрання законної сили рішенням у справі № 910/4473/17, зобов`язано сторін надати суду відомості про результати розгляду по справі № 910/4473/17.

У зв`язку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2018 апеляційну скаргу ДП «АМПУ» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів ОСОБА_1., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 апеляційну скаргу ДП «АМПУ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом, зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суду про результати розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/4473/17 та набрання законної сили рішенням у даній у справі.

22.04.2019 Північним апеляційним господарським судом направлено запити щодо надання вказаної інформації.

06.05.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов лист, в якому повідомлено суд про усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №910/23088/16, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.06.2019.

19.06.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про оголошення перерви у справі.

Судове засідання 19.06.2019 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1., яка входить до складу колегії суддів, на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 розгляд апеляційної скарги ДП «АМПУ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 призначено на 21.08.2019.

21.08.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення, від позивача - клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №910/23088/16 до розгляду заяви ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду м. Києва від 18.07.2018 у справі №910/4473/19, зобов`язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

07.05.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1469/20 від 12.05.2020 у зв`язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 12.12.2019 про звільнення судді ОСОБА_1 , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23088/16.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2020 апеляційну скаргу у справі №910/23088/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Дикунської С.Я., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 апеляційну скаргу ДП «АМПУ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 поновлено апеляційне провадження у справі №910/23088/16, розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 розгляд апеляційної скарги ДП «АМПУ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 відкладено на 01.07.2020.

01.07.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з введенням в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 розгляд апеляційної скарги ДП «АМПУ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 відкладено на 14.07.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1822/20 від 02.07.2020 у зв`язку перебуванням судді Дикунської С.Я., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці з 06.07.2020, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23088/16.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 апеляційну скаргу у справі №910/23088/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 апеляційну скаргу ДП «АМПУ» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16, призначену на 14.07.2020, прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

09.07.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про відвід головуючого судді від розгляду справи №910/23088/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 заяву ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про відвід головуючого судді Мальченко А.О. у справі №910/23088/16 залишено без розгляду.

13.07.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю направити свого представника для участі у судовому засіданні, мотивована тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392, установлено з 12.03.2020 до 31.07.2020 на усій території України карантин та рішенням Ради суддів України №19 від 17.03.2020 рекомендовано встановити особливий режим роботи судів, зокрема, роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку з карантинними заходами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 оголошено у розгляді справи №910/23088/16 перерву на 02.09.2020.

02.09.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи у зв`язку з залученням до участі у справі нового представника ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» та надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи, а також клопотання про оголошення перерви з метою надання можливості позивачеві звернутись у найближчий час до Північного апеляційного господарського суду із клопотанням про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 02.09.2020 прокурор у черговий раз не з`явився, про місце, день та час розгляду даної справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а також те, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для вирішення спору у даній справі без заслуховування його пояснень, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги без його участі.

У судове засідання 02.09.2020 з`явились два представники позивача, які підтримали подані ними клопотання про відкладення розгляду справи та про оголошення у розгляді справи перерви.

Поставивши на обговорення вказані клопотання, заслухавши думку представника відповідача, який заперечував проти їх задоволення, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила відмовити у задоволенні вказаних клопотань з огляду на їх безпідставність, необґрунтованість та встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи, як і оголошення у розгляді справи перерви є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст.ст. 202, 216 ГПК України).

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 -IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів враховує, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції було розпочато ще у 2017 році, провадження у справі двічі зупинялося та після його поновлення 13.05.2020 розгляд справи неодноразово відкладався з підстав неявки представника позивача у судові засідання та задоволення його клопотань про відкладення розгляду справи та оголошення у розгляді справи перерви, а саме, 10.06.2020, 01.07.2020 та 14.07.2020.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 у розгляді справи було оголошено перерву у зв`язку із задоволенням заявленого представником позивача Соколовим А.О. у судовому засіданні клопотання про оголошення перерви, обґрунтованого необхідністю останнього ознайомитись з матеріалами справи, враховуючи укладення позивачем з даним представником договору-доручення про надання правової допомоги лише 14.07.2020.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що вказаний представник позивача не скористався своїм правом та наданою судом можливістю на ознайомлення з матеріалами справи, при цьому, доказів розірвання з даним адвокатом договору про надання правової допомоги позивачем не надано.

У поданому 02.09.2020 до судового засідання клопотанні про відкладення розгляду справи представник позивача Войкова С.В. також зазначає про те, що її було залучено позивачем до участі у справі для надання правової допомоги лише 01.09.2020, у зв`язку з чим просить надати їй можливість ознайомитись з матеріалами справи. Водночас, у поданому клопотанні жодним чином не обґрунтовано причин неможливості представляти інтереси позивача попередньо залученим адвокатом.

Вказані обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчать про вчинення позивачем дій, спрямованих на затягування розгляду апеляційної скарги відповідача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наведені у поданому представником позивача Куприянським Б.О. клопотанні про оголошення перерви причини, а саме, намір останнього в подальшому звернутись до апеляційного суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, не є правовою підставою для оголошення у розгляді справи перерви згідно з ч. 2 ст. 216 ГПК України, а наявні матеріали справи є достатніми для вирішення спору у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 02.09.2020 представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники позивача проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

02.09.2020 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.03.2016 між ДП «АМПУ» (у тексті договору - замовник) та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» (у тексті договору - виконавець) було укладено договір про надання послуг № 14-В-АМПУ-16, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, зазначені в п. 2.2 цього договору, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно з п. 2.2 договору найменування послуг: будування берегових і портових споруд, дамб, шлюзів і супутніх гідротехнічних споруд за кодом ДК 016-2010 42.91.2 (Технічне обслуговування акваторій та підхідних каналів Бердянського, Маріупольського та інших морських портів України для збереження їх експлуатаційних характеристик шляхом днопоглиблення) (послуги).

Відповідно до п. 2.3 договору, кількість (обсяг) послуг: визначається згідно виданого замовником технічного завдання в орієнтовному обсязі 3968400 м3 (обсяг може бути уточнений в ході надання послуг за договором з урахуванням виробничих потреб щодо досягнення глибин/габаритів об`єктів днопоглиблення, фактично виконаних обсягів робіт по ділянках днопоглиблення, корегування вартості складових розрахунків Послуг, що формують ціну договору, інших положень договору та інших випадків, які передбачені договором. Послуги надаються в два етапи:

1 етап надання послуг - орієнтовний обсяг послуг 1 етапу - 2 212 300 м3;

2 етап надання послуг - орієнтовний обсяг послуг 2 етапу - 1 756 100 м3.

За умовами п. 4.1 договору його ціна становить 593 486 383,04 грн без ПДВ, сума ПДВ 118 697 276,61 грн, загальна ціна договору складає 712 183 659,65 грн з ПДВ, в тому числі:

за першим етапом надання послуг ціна послуг становить 336 981 746,04 без ПДВ, сума ПДВ 67 396 349,21 грн, загальна ціна за першим етапом складає 404 378 095,25 грн з ПДВ;

за другим етапом надання послуг ціна послуг становить 256 504 637,00 грн без ПДВ, сума ПДВ 51 300 927,40 грн, загальна ціна за другим етапом складає 307 805 564,40 грн.

Пунктом 4.5 договору сторони передбачили, що даний пункт буде застосовуватися для виконавців-нерезидентів та виконавців-резидентів, у випадку, якщо вартість наданих послуг буде включати в себе імпортну складову, що підтверджується документально, та погоджується, згідно п. 7 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Сторони домовились, що імпортна складова, яка складає 79,869% ціни договору (без ПДВ), становить 19 239 619,01 доларів США (Додаток № 2 до договору), що за офіційним курсом Національного банку України (НБУ) долара США до гривні на дату складання конкурсної пропозиції дорівнює у еквіваленті 474 008 763,87 грн (без ПДВ).

Відповідно до пункту 4.6 договору, у випадку зміни протягом дії договору офіційного курсу НБУ долара США до гривні у порівнянні з курсом на дату складання конкурсної пропозиції більш ніж на 1 %, імпортна складова вартості послуг може змінюватися пропорційно зміні офіційного курсу НБУ долара США до гривні на вимогу кожної із сторін та розраховується за наступною формулою:

С = В х (К2/К1), де:

С- імпортна складова в вартості послуг, що підлягає сплаті за відповідним Актом наданих послуг, в національній валюті України, після її зміни по вищевказаній формулі;

В - імпортна складова в вартості послуг, що підлягає сплаті за відповідним Актом наданих послуг, в національній валюті України, яка змінюється у зв`язку зі зміною офіційного курсу долара США до гривні;

К2 - офіційний курс НБУ долара США до гривні на дату здійснення перерахунку вартості (на дату складання Акту наданих послуг) за формулою;

К1 - офіційний курс НБУ долара США до гривні на дату складання конкурсної пропозиції, що становить 24,637118 гривень за 1 долар США.

Зміна офіційного курсу продажу іноземної валюти підтверджується за даними офіційного веб-сайту НБУ.

Врахування зміни офіційного курсу НБУ долара США до гривні у порівнянні з курсом на дату складання конкурсної пропозиції (далі - компенсація курсу) шляхом зміни імпортної складової здійснюється у Актах наданих послуг шляхом збільшення або зменшення ціни за договором, при цьому складається додаткова угода, яка укладається у строк 5 (п`ять) робочих днів з дати її отримання замовником від виконавця.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання оригіналу належним чином оформленого рахунку, за умови наявності підписаних сторонами Актів наданих послуг та Довідок про вартість наданих послуг. У разі здійснення компенсації курсу у Актах наданих послуг, сума компенсації сплачується протягом 2-х банківських днів після підписання додаткової угоди у відповідності до п. 4.6 цього договору.

Згідно з п. 8.4.3 договору, у разі порушення строків оплати, визначених п. 5.3 цього договору, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 8.5 договору, крім сплати штрафних санкцій, сторони компенсують один одному збитки, зумовлені невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за цим договором, та винними діями та бездіяльністю сторін.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що останній набуває чинності з моменту його укладання та діє до 28.02.2018, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

В подальшому, у встановленому пунктами 4.5, 4.6 договору порядку, між сторонами було укладено додаткові угоди №1 від 27.05.2016, №2 від 30.06.2016, №3 від 03.10.2016, №4 від 03.10.2016, якими змінювалась ціна договору та імпортна складова вартості послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги позивача включають в себе наступні вимоги:

- спонукання відповідача до підписання додаткових угод №№ 5, 6, 7, 10, 11, мотивоване невиконанням ним п.п. 4.6 та 5.3 договору;

- стягнення суми імпортної складової за додатковими угодами №№ 5, 6, 7, 10, 11, а також інфляційного збільшення та пені у зв`язку з простроченням відповідачем сплати боргу за договором;

- стягнення заборгованості за підписаними на виконання умов договору Актами наданих послуг №4-Б, № 5-Б, № 6-Б;

- стягнення інфляційного збільшення та пені у зв`язку з невчасним здійсненням оплати наданих послуг за додатковими угодами № 3 та № 4 до договору;

- стягнення 200 000,00 грн збитків, що являють собою пеню за порушення строків виконання зобов`язання по сплаті податку на додану вартість, сплачену позивачем у зв`язку з простроченням оплати відповідачем наданих послуг за договором по рахунках № 21 від 24.10.2016 та № 23 від 24.10.2016.

Як встановлено судом першої інстанції, у зв`язку зі зміною імпортної складової вартості послуг більш ніж на 1% позивачем було направлено відповідачеві, в порядку п. 4.6 договору, для підписання додаткові угоди №№ 5, 6, 7, 10, 11, разом з додатками (розрахунки імпортної складової, загальна ціна договору), які отримані відповідачем 26.09.2016, 24.10.2016, 14.11.2016, 30.12.2016 та 17.01.2017 відповідно.

Так, за Розрахунками №№ 12-М, 2-Б, 3-Б, які є невід`ємними частинами Додаткової угоди № 5, загальна величина зміни імпортної складової становить 1 900 552,05 грн без ПДВ.

За Розрахунками №№ 13-М, 4-Б, які є невід`ємними частинами Додаткової угоди № 6, величина зміни імпортної складової становить загалом 779 100,34 грн без ПДВ.

За Розрахунками №№ 14-М, 15-М, 5-Б, 6-Б, 7-Б які є невід`ємними частинами Додаткової угоди № 7, величина зміни імпортної складової становить загалом 5 430 038,05 грн без ПДВ.

За Розрахунками №№ 16-М, 8-Б, які є невід`ємними частинами Додаткової угоди № 10, величина зміни імпортної складової становить загалом 1 102 186,42 грн без ПДВ.

За Розрахунком № 9-Б, який є невід`ємною частиною Додаткової угоди № 11, величина зміни імпортної складової становить 518 990,73 грн без ПДВ.

Факт отримання вказаних пакетів документів підтверджується відмітками відповідача про отримання вхідних документів та ним не заперечується.

Вищевказані додаткові угоди відповідачем не були підписані, письмових відповідей з обґрунтуванням причин відмови від їх підписання, а також контррозрахунку імпортної складової відповідачем не було надано ані позивачеві, ані судам першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на те, що відповідач не підписав направлені йому позивачем додаткові угоди у встановлений у п. 4.6. договору строк, мотивованих пояснень щодо відмови від їх підписання не надав, враховуючи приписи ст. 651 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання відповідача підписати додаткові угоди №№ 5, 6, 7, 10, 11 до договору.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення вказані у перерахованих додаткових угодах суми зміни імпортної складової в вартості послуг, і як визначено місцевим господарським судом самостійно з аналізу викладених позивачем пояснень, з урахуванням 20% ПДВ, а саме: за Додатковою угодою №5 - 2 280 662,46 грн, за Додатковою угодою №6 - 934 920,40 грн, за Додатковою угодою №7 - 852 525,67 грн, за Додатковою угодою №10 - 1 322 623,70 грн, за Додатковою угодою №11 - 622 788,88 грн.

У зв`язку з тим, що додаткові угоди №№ 5, 6, 7, 10, 11 до договору у вказаний строк не були підписані відповідачем, проте, спростувань розрахованих позивачем сум зміни імпортної складової в вартості послуг не наведено, доказів їх оплати не надано, враховуючи положення п. 5.3 договору, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вказані в додаткових угодах суми зміни імпортної складової в вартості послуг як суми компенсації розраховані правильно та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі в загальному розмірі 6 013 521,11 грн.

Також на підтвердження вимог про стягнення заборгованості та, зокрема, надання послуг по технічному обслуговуванню акваторії та підхідного каналу Бердянського морського порту для збереження їх експлуатаційних характеристик шляхом днопоглиблення у вересні, жовтні та грудні 2016 року позивачем було надано суду Акти наданих послуг на загальну суму 40 757 654,69 грн, а саме:

- акт № 4-Б на суму 19 904 094,29 грн, підписаний замовником в особі в.о. начальника Бердянської філії ДП «АПМУ» 16.11.2016;

- акт № 5-Б на суму 14 577 323,40 грн, підписаний замовником в особі в.о. начальника Бердянської філії ДП «АПМУ» 22.12.2016;

- акт № 6-Б на суму 6 276 237,00 грн, підписаний замовником в особі в.о. начальника Бердянської філії ДП «АПМУ» 18.01.2017.

Факт надання виконавцем послуг за вказаними актами та отримання від нього відповідних рахунків-фактур для їх оплати відповідачем не спростовано.

Оскільки строк оплати згідно з п. 5.3 договору за актами наданих послуг №4-Б, № 5-Б, № 6-Б настав, а доказів їх оплати відповідачем не було надано, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність стягнення з ДП «АПМУ» на користь ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» 40 757 654,69 грн заборгованості.

Разом з тим, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про стягнення інфляційного збільшення та пені у зв`язку з невчасним здійсненням оплати наданих послуг за додатковими угодами № 3 та № 4 до договору, а також за несплату зміни імпортної складової в вартості послуг за додатковими угодами №№ 5, 6, 7, 10, 11 до договору, виходячи з наступного.

Факт отримання додаткових угод №№ 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11 з додатками відповідно 25.08.2016, 29.08.2016, 26.09.2016, 24.10.2016, 14.11.2016, 30.12.2016 та 17.01.2017 підтверджується відмітками відповідача про отримання вхідних документів та ним не заперечується так само, як і підписання відповідачем додаткових угод № 3 та № 4 від 03.10.2016.

Платіжними документами підтверджується, що протягом 2-х банківських днів з моменту підписання додаткових угод № 3 та № 4 відповідачем було сплачено визначені в них суми, тобто, оплата здійснена у строк, визначений пунктом 5.3 договору, відлік якого почався з моменту підписання додаткових угод № 3 та № 4.

Як було зазначено вище, додаткові угоди №№, 5, 6, 7, 10, 11 підписані не були, вимоги про їх підписання заявлені позивачем та задоволені судом, тому початок періоду прострочення відповідача не може бути визначений.

Натомість, щодо недотримання відповідачем встановленого п. 4.6 договору 5-денного строку на укладення додаткової угоди, то відповідальність за його порушення договором не передбачена.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності в порядку п. 8.4.3 договору у вигляді стягнення пені, а також стягнення інфляційних втрат в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення 200 000,00 грн збитків, що являють собою пеню за порушення строків виконання зобов`язання по сплаті податку на додану вартість, сплачену позивачем у зв`язку з простроченням оплати відповідачем наданих послуг за договором по рахунках №21 від 24.10.2016 та №23 від 24.10.2016.

Проте, враховуючи приписи ст. 22 Цивільного кодексу України та ст.ст. 218, 224 Господарського кодексу України, з огляду на те, що обґрунтування понесення збитків позивачем у вказаному розмірі останнім не наведено та не доведено належними та достатніми доказами, а також судом не встановлено наявності вини відповідача у завданні збитків позивачеві, у зв`язку з чим відсутні усі елементи складу господарського правопорушення, з якими закон пов`язує можливість відшкодування збитків, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення збитків у порядку п. 8.5 договору та відмову у задоволенні позову в цій частині.

Таким чином, з огляду на встановлення вищевказаних обставин, позовні вимоги ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» були задоволені місцевим господарським судом частково.

Разом з тим, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, відповідно до положень статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Колегія суддів зазначає, що договір, на підставі якого заявлені позовні вимоги у даній справі, за своєю правовою природою є договором надання послуг, за умовами якого, відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції, Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов`язаної з нею справи №910/4473/17, мотивоване поданням Національним антикорупційним бюро України до Господарського суду міста Києва позову до ДП «АМПУ» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про визнання недійсним договору № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016.

За результатами розгляду вказаного клопотання, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі в порядку ст. 79 ГПК України в редакції Закону №1798-ХІІ, що діяла до 15.12.2017, виходячи з того, що в межах даної справи суд вбачає за можливе самостійно встановити всі обставини правовідносин сторін та вирішити спір по суті на підставі поданих ними доказів, а наявність справи №910/4473/17 не перешкоджає дослідженню доказів у даному спорі.

Однак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, судом було порушено зазначену норму процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України в редакції Закону №1798-ХІІ, що діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено положення ч. 1 ст. 79 ГПК України, зокрема, вказано, що пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України).

При цьому, п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України в редакції Закону №1798-ХІІ надавав господарському суду право, приймаючи рішення, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Разом з тим, як роз`яснено у п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013, якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Оспорюваними (або відносно дійсними) є правочини, недійсність яких прямо не встановлена законом, але якщо заінтересована особа оспорює такий правочин, він може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

З урахуванням викладеного, на переконання колегії суддів, за наявності в матеріалах справи доказів перебування у провадженні іншого суду пов`язаної справи, в якій підлягають встановленню обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у даній справі, у тому числі фактів, які мають преюдиціальне значення, суд зобов`язаний був зупинити провадження у даній справі задля унеможливлення ухвалення різних за змістом судових рішень щодо одних і тих же обставин, зокрема, щодо встановлення недійсності одного й того ж самого правочину.

Крім того, надання судом правової оцінки оспорюваного правочину та перевірка його на предмет відповідності закону без відповідного клопотання сторін правочину є порушенням принципів диспозитивності та рівності сторін при вирішенні спору.

Враховуючи, що результати розгляду господарським судом справи №910/4473/17 мають суттєве значення для вирішення даної справи, оскільки під час розгляду справи №910/4473/17 буде надано правову оцінку законності оспорюваного правочину №14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016 та встановлена наявність чи відсутність зобов`язання у відповідача у даній справі щодо сплати заборгованості перед позивачем, штрафних санкцій та збитків, які позивач заявив до стягнення на підставі вказаного договору, а також з огляду на те, що за загальними нормами цивільного законодавства зміна договору допускається тільки за існуючими правовідносинами, що є істотною підставою для вирішення вимоги позивача про спонукання відповідача щодо внесення змін до оспорюваного договору шляхом підписання додаткових угод, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 03.07.2017 було зупинено апеляційне провадження у справі №910/23088/16 до розгляду Господарським судом міста Києва та набрання законної сили рішенням у справі №910/4473/17.

Як було зазначено вище, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №910/23088/16, у зв`язку з повідомленням сторонами про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі №910/4473/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 та постановою Верховного Суду від 20.06.2019, позов Національного антикорупційного бюро України задоволено повністю, визнано недійсним договір про надання послуг № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016, укладений між ДП «АПМУ» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв».

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що при укладенні договору про надання послуг № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016 було порушено приписи Закону України «Про здійснення державних закупівель» та договір є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства, що свідчить про порушення внаслідок його укладення приписів частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України.

Крім того, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 було зупинено апеляційне провадження у справі №910/23088/16 до розгляду заяви ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду м. Києва від 18.07.2018 у справі №910/4473/19, зобов`язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 поновлено апеляційне провадження у справі №910/23088/16, у зв`язку з повідомленням сторонами про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №910/4473/19, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 та постановою Верховного Суду від 14.01.2020, відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/4473/17, рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/4473/17 залишено без змін.

Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі №910/4473/17 залишено без змін за результатами апеляційного та касаційного переглядів, набрало законної сили у встановленому ГПК України порядку, а також не було переглянуто за виключними обставинами з наведених ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» підстав, та беручи до уваги, що учасниками у вказаній справі є, зокрема, ті ж самі юридичні особи, що і у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про доведеність та обґрунтованість встановленої у зазначеному рішенні обставини щодо визнання недійсним договору надання послуг № 14-В-АМПУ-16 від 11.03.2016, яка повторного доведення не потребує.

Правові наслідки недійсності правочину регулюються спеціальною правовою нормою - статтею 216 Цивільного кодексу України, згідно з якою недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, у тому числі пов`язаних з його виконанням, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на те, що договір, на підставі якого заявлено позовні вимоги у даній справі, було визнано недійсним, тобто такий договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги про виконання зобов`язань за недійсним договором, у тому числі внесення відповідних змін до такого правочину, не ґрунтується на законі, а тому у задоволенні позову ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» до ДП «АМПУ» необхідно відмовити повністю.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов`язаної з нею справи №910/4473/17 призвела до неправильного вирішення спору по суті, що, в свою чергу, є підставою для скасування судового рішення в розумінні ч.ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ДП «АМПУ» такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача та ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі №910/23088/16 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Техморгідрострой Миколаїв» відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техморгідрострой Миколаїв» (54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19/1, ідентифікаційний код 36383806) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ідентифікаційний код 38727770) 267 520 (двісті шістдесят сім тисяч п`ятсот двадцять) грн 00 коп судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи №910/23088/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.09.2020.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз