ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.09.2020р. Справа № 904/4441/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Металтехекспорт", м.Харків

До: Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

Про: 13 455 824,27 грн.(розгляд заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню)

та

За зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод», м. Дніпро

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Металтехекспорт», м. Харків

Про: стягнення заборгованості у сумі 3 058 707,60 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Ткаченко В.В. (адвокат ) ;

Від відповідача: Сіренко Ю.В. ( адвокат );

Пристуня : гр. Русецька О.О.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.20р. (суддя Колісник І.І.) залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2020, стягнуто з ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» на користь ТОВ «Металтехекспорт» основний борг у сумі 12 561 080,00 грн. , судовий збір у сумі 167 789,87 грн. Після набрання рішеннм чинності 22.06.20 р. видано відповідний наказ.

14.08.20р. до канцелярії суду від ПрАТ «ДМЗ» (відповідач) надійшла заява №107/117 від 14.08.20р. про визнання наказу суду від 22.06.20р. таким, що не підлягає виконанню. Заява обгрунтована посиланням на затвердження господарським судом

17.08.20р. системою автоматичного розподілу справ ( на підставі відповідного розпорядження керівника апарату суду від 17.08.20р. №992) вищезазначену заяву було передано для розгляду судді Васильєву О.Ю. у зв`язку знаходження судді Колісника І.І. у відпустці.

Ухвалою суду від 18.08.20р. розгляд вищезазначеної заяви було призначено на 27.08.20р.

До судового засідання 27.08.20р. представник ТОВ «Металтехекспорт» не заявився, а звернувся суду з клопотанням про продовження строку для подачі заперечень на заяву відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та відкладення слухання заяви.

Ухвалою суду від 27.08.20р. клопотання ТОВ «Металтехекспорт» задоволено , розгляд заяви відкладено на 01.09.20 р.

Під час судового засідання 01.09.20р. представник ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» наполягав на задоволенні заяви з наступних підстав : ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.20 р. у справі № 904/3325/20 затверджено план санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ДМЗ». Відповідно до додатку №2 до плану санації вимоги ТОВ «Металтехекспорт» в розмірі 12 728 869,87 грн. включені до плану досудової санації та відповідно до розділу V цього плану підлягають задоволенню боржником на умовах відстрочки виконання зобов`язань. Відстрочка виконання зобов`язань встановлюється строком на 2 роки від дня затвердження судом цього плану санації , а задоволення вимог кредиторів здійснюється на протязі 1 року поквартально рівними частинами ( 3 квартал 2022 р. 3 182 217,47 грн. , 4 квартал 2022 р. 3 182 217,47 грн., 1 квартал 2023 р. - 3 182 217,47 грн. та 2 квартал 2023 р.- 3 182 217,47 грн. ).Згідно ж до вимог ч.10 ст.5 КУзПБ затверджений план санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ДМЗ» є обов`язковим для всіх кредиторів,вимоги яких включені до цього плану. Заявник вказує , що відбулася заміна його первісного зобов`язання за договором поставки №948/2018 від 15.05.18 р. щодо сплати заборгованості , строк якої настав ( підтверджена рішенням господарського суду у цій справі ) планом санації ( шляхом відстрочення та розстрочення сплати заборгованості ) тобто змінився порядок виконання цього зобов`язання . У зв`язку з цим судовий наказ , виданий на виконання рішення у цій справі , не підлягає виконанню на період дії плану санації з інших підстав . На підтвердження такої правової позиції заявник посилається на приписи ст.604 ЦК України , ч.10. ст.5 Кодексу України з процедур банкрутства та приводить відповідну судову практику. При цьому вказує , що альтернативного способу захисту прав ПрАТ «ДМЗ» у процедурі досудової санації чинне законодавство України не передбачає .

ТОВ «Металтехекспорт» проти задоволення заяви про визнання наказу таким , що не підлягає виконанню , заперечував з наступних підстав : відповідно до ст.604 ЦК України новацією є виключно домовленість сторін , яка затверджується угодою , договором чи правочином , укладеним між сторонами про те , що первісне зобов`язання припиняється , а між його учасниками виникає нове зобов`язальне правовідношення , яке відрізняється від попереднього своїм змістом ( характером прав і обов`язків , порядком виконання , тощо ) . Відповідач повинен довести наявність такої угоди про новацію із іншою стороною зобов`язання ,яка укладена на підставі добровільного волевиявлення позивача . Позивач категорично заперечував проти затвердження плану санації боржника та оскаржив ухвалу господарського суду про його затвердження до суду апеляційної інстанції ; розгляд скарги на цей час ще триває . Отже , на думку позивача , в даному випадку відсутня новація зобов`язань відповідача , а тому відсутні і підстави для визнання наказу таким , що не підлягає виконанню На підтвердження такої правової позиці посилається на постанову ВС від 16.01.18 р. у справі № 755/15479/14-ц .Також позивач вказує , що у разі визнання судом наказу таким , що не підлягає виконанню , він в подальшому буде позбавлений можливості звернутися до державної виконавчої служби або приватного виконавця за примусовим виконанням рішення у цій справі , яке набрало чинності в установленому законом порядку , є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.20 р. у справі № 904/3325/20 ,якою затверджено план санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ДМЗ» , не є мировою угодою , не є правочином , укладеним між сторонами та не є виконавчим документом , не змінює , не припиняє зобов`язання відповідача, а лише відстрочує та розстрочує існуюче зобов`язання відповідача , що виникло за договором поставки №948/2018 від 15.05.18 р. , укладеним між сторонами; тощо.

Під час судового засідання 01.09.20 р. представник позивача також вказував , що на його переконання відповідач обрав не вірний спосіб захисту свої інтересів , йому слід було звернутися до суду зі скаргою на дії приватного виконавця стосовно відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно та грошові кошти боржника .

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення , що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України , а у випадках , встановлених міжнародними договорами , згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України , - і за її межами. Не виконання судового рішення є підставою для відповідальності ,встановленою законом. Відповідно до ст. 327 цього Кодексу виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу , виданого судом , який розглядав справу як суд першої інстанції .

Відповідно до ст.328 ГПК України : суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 3.3, 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.12 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Позивач підставно вказує на те , що Верховний Суд у постанові від 16.01.18 р. у справі № 755/15479/14-ц , аналізуючи норми чинного законодавство , приходить до висновку про те , підстави для визнання виконавчого документу таким , що не підлягає виконанню , поділяються на дві групи : матеріально-правові ( зобов`язання можуть припинитися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження , припинення зобов`язань переданням відступного , зарахуванням , за домовленістю сторін , прощенням боргу , неможливістю виконання ) та процесуально-правові ( до яких відносяться обставини , що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документу , зокрема : видачі виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили ; коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням ,яке взагалі не підлягає примусовому виконанню ; видача виконавчого документу на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди ,яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і як наслідок , видачі за нею виконавчого документу ; якщо вже після видачі виконавчого документу у справі рішення суду скасовано ; видачі виконавчого документу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документу після видачі його дублікату ; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення довиконано ) .

Також є обґрунтованими посилання позивача на позицію Верховного Суду , викладену в постанові від 12.10.18 р. у справі № 910/9026/13 , яка полягає в наступному : в межах розгляду заяви про визнання наказу таким , що не підлягає виконанню повністю або частково , встановлюється лише наявність або відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отож , для прийняття обґрунтованого та законного рішення за результатами розгляду заяви про визнання наказу таким , що не підлягає виконанню , суд повинен встановити наявність або відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника та надати оцінку правовим підставам , якими обґрунтовується ця заява.

Як зазначалося вище , відповідач обґрунтовує свою заяву затвердженням господарським судом плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ДМЗ» та посиланням на приписи ст.604 ЦК України та ч.10. ст.5 Кодексу України з процедур банкрутства.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи встановлює Кодексу України з процедур банкрутства. Відповідно до приписів якого : санація боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство - це система заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, які може здійснювати засновник (учасник, акціонер) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, інші особи з метою запобігання банкрутству боржника шляхом вжиття організаційно-господарських, управлінських, інвестиційних, технічних, фінансово-економічних, правових заходів відповідно до законодавства до відкриття провадження у справі про банкрутство ( ч.5 ст.4 )

Статею 5 цього Кодексу передбачена процедура санація боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство ,якою встановлено , що : 1. Боржник за рішенням засновників (учасників, акціонерів) боржника має право ініціювати процедуру санації до відкриття провадження у справі про банкрутство. Санація боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюється відповідно до плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство (далі - план санації).

2. У плані санації визначаються:

розміри, порядок і строки погашення вимог кредиторів, які беруть участь у санації;

заходи щодо виконання плану санації та нагляду за виконанням плану санації;

обсяг повноважень керуючого санацією (у разі його призначення).

Планом санації може бути передбачено:

поділ кредиторів, які беруть участь у санації, на категорії залежно від виду вимог та наявності (відсутності) забезпечення вимог таких кредиторів;

різні умови задоволення вимог для кредиторів різних категорій;

заходи з отримання позик чи кредитів;

умови, передбачені частиною другою статті 51 цього Кодексу.

До плану санації додається ліквідаційний аналіз, який свідчить про вигідність для кредиторів виконання плану санації порівняно з ліквідацією боржника. До плану санації може додаватися фінансовий аналіз, який підтверджує здатність боржника виконувати умови плану санації.

3. У разі якщо план санації передбачає розстрочення чи відстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини, план санації вважається схваленим органом стягнення в частині задоволення вимог з податків, зборів (обов`язкових платежів) на умовах плану санації без необхідності голосування органу стягнення. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом рокам до дня проведення зборів кредиторів, визнається безнадійним та списується, а податковий борг, який виник пізніше, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах плану санації, що мають бути не гіршими, ніж умови задоволення вимог кредиторів, які проголосували за схвалення плану санації.

Умови плану санації щодо задоволення вимог кредиторів, які не брали участі в голосуванні або проголосували проти схвалення плану санації боржника, повинні бути не гіршими, ніж умови задоволення вимог кредиторів, які проголосували за схвалення плану санації.

До плану санації не включаються вимоги першої та другої черг задоволення вимог кредиторів, визначених цим Кодексом.

Вимоги кредиторів, які не були змінені або реструктуризовані боржником, можуть бути виключені боржником із плану санації. Погодження та реалізація плану санації не вважаються порушенням договору між боржником та будь-яким кредитором, який не бере участі в плані санації.

4. Для схвалення плану санації боржник скликає збори кредиторів шляхом письмового повідомлення всіх кредиторів, які відповідно до плану санації беруть участь у санації. Одночасно боржник надає цим кредиторам план санації та розміщує оголошення про проведення зборів кредиторів на офіційному веб-порталі судової влади України. Збори кредиторів скликаються не раніше ніж через 10 днів після розміщення такого оголошення.

Якщо план санації передбачає участь у санації забезпечених кредиторів, такий план санації має бути схвалений у кожній категорії забезпеченими кредиторами, які володіють двома третинами голосів кредиторів від загальної суми забезпечених вимог, включених до плану санації, у такій категорії. При цьому вимоги забезпечених кредиторів, які є заінтересованими особами стосовно боржника, не враховуються для цілей голосування при схваленні плану санації.

Якщо планом санації передбачається зміна пріоритету вимог забезпечених кредиторів, план санації має бути схвалений кожним таким кредитором.

За заявою забезпеченого кредитора до плану санації включається положення про відмову забезпеченого кредитора від забезпечення. Такий кредитор є незабезпеченим кредитором у частині тих вимог, щодо яких він відмовився від забезпечення.

План санації має бути схвалений у кожній категорії незабезпеченими кредиторами, які володіють більше ніж 50 відсотками від загальної суми незабезпечених вимог, включених до плану санації, у такій категорії. При цьому вимоги незабезпечених кредиторів, які є заінтересованими особами стосовно боржника, не враховуються для цілей голосування при схваленні плану санації.

Якщо план санації передбачає задоволення вимог окремого кредитора негайно після затвердження плану санації, такі вимоги не враховуються для цілей голосування при схваленні плану санації.

План санації не впливає на вимоги кредитора до третіх осіб, якщо кредитор з такими вимогами проголосував проти схвалення плану санації. Затвердження судом плану санації щодо первісного зобов`язання не припиняє пов`язаних з ним додаткових зобов`язань згідно зі статтею 604 Цивільного кодексу України, якщо заставодержатель проголосував проти такого плану.

5. Боржник протягом п`яти днів з дня схвалення кредиторами плану санації подає до господарського суду за місцезнаходженням боржника заяву про затвердження плану санації.

До заяви про затвердження плану санації додаються:

план санації;

документи, що підтверджують схвалення плану санації;

список кредиторів із зазначенням їх найменування або ім`я, місцезнаходження або місця проживання чи перебування, ідентифікаційного коду або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) та суми заборгованості.

За подання заяви про затвердження плану санації справляється судовий збір.

6. Господарський суд виносить ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті заяви про затвердження плану санації протягом п`яти днів з дня її отримання.

В ухвалі про прийняття заяви до розгляду зазначаються час і місце проведення судового засідання у справі та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, які включені до плану санації. Копія ухвали надсилається боржнику, кредиторам та інвесторам, які відповідно до плану санації беруть участь у санації.

Ухвала про прийняття до розгляду заяви про затвердження плану санації оскарженню не підлягає.

Господарський суд відмовляє у прийнятті заяви про затвердження плану санації, якщо:

план санації не відповідає вимогам цього Кодексу;

справа не підсудна даному господарському суду;

стосовно боржника відкрито провадження у справі про банкрутство;

юридичну особу - боржника припинено в установленому законодавством порядку.

Про відмову у прийнятті заяви про затвердження плану санації виноситься ухвала, яка надсилається заявнику разом із заявою та доданими до неї документами.

Господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про затвердження плану санації повертає її та додані до неї документи без розгляду з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

7. Господарський суд публікує повідомлення про прийняття до розгляду заяви про затвердження плану санації на офіційному веб-порталі судової влади України. Повідомлення має містити найменування боржника і його ідентифікаційний код, номер справи, найменування господарського суду, у провадженні якого перебуває справа, та дату судового засідання у справі.

За заявою боржника або кредитора господарський суд протягом п`яти днів з дня прийняття заяви проводить судове засідання у справі для розгляду питань про призначення керуючого санацією, вжиття заходів відповідно до статті 40 цього Кодексу, обмеження дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Господарський суд призначає керуючого санацією, якщо призначення такого керуючого та обсяг його повноважень визначені планом санації. Кандидатура керуючого санацією обирається присутніми на загальних зборах кредиторів, чиї вимоги у сукупності становлять більше 50 відсотків загальної суми вимог, включених до плану санації. Якщо керуючий санацією призначений до моменту постановлення ухвали щодо затвердження плану санації, а в затвердженні плану санації відмовлено, повноваження керуючого санацією припиняються в момент постановлення ухвали про відмову в затвердженні плану санації.

Господарський суд може обмежити дію мораторію у виняткових випадках, якщо такий мораторій може спричинити втрату предмета застави забезпеченого кредитора.

8. Господарський суд розглядає заяву про затвердження плану санації не пізніше одного місяця з дня прийняття відповідної заяви до розгляду. Господарський суд зобов`язаний заслухати кожного присутнього на засіданні кредитора, який має заперечення щодо плану санації, навіть якщо такий кредитор проголосував за схвалення плану санації.

За відсутності підстав для відмови в затвердженні плану санації господарський суд виносить ухвалу про затвердження плану санації. Цією ухвалою скасовується мораторій. Ухвала про затвердження плану санації набирає чинності з моменту її постановлення.

Господарський суд постановляє ухвалу про відмову в затвердженні плану санації, якщо:

при схваленні плану санації були допущені порушення законодавства, що могли вплинути на результат голосування загальних зборів кредиторів;

кредитор, який не брав участі в голосуванні або проголосував проти схвалення плану санації, доведе, що в разі ліквідації боржника у порядку, визначеному цим Кодексом, його вимоги були б задоволені в розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану санації;

боржником були надані недостовірні відомості, що є суттєвими для визначення успішності плану санації.

Постановлення ухвали про відмову в затвердженні плану санації не є перешкодою для повторного схвалення такого плану санації зборами кредиторів відповідно до вимог законодавства та звернення боржника до господарського суду із заявою про затвердження плану санації.

Ухвала господарського суду про відмову в затвердженні плану санації скасовує мораторій та всі інші заходи, вжиті судом.

Щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, дія мораторію припиняється автоматично після спливу 60 календарних днів з дня прийняття до розгляду заяви про затвердження плану санації, якщо господарським судом протягом цього часу не розглянуто заяву про затвердження плану санації.

9. Господарський суд відсторонює керуючого санацією від виконання ним своїх обов`язків за клопотанням боржника, кредитора або за власною ініціативою у разі:

невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на керуючого санацією;

зловживання правами керуючого санацією;

подання керуючим санацією до суду неправдивих відомостей;

відмови в наданні керуючому санацією допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску;

наявності конфлікту інтересів у керуючого санацією.

Господарський суд відсторонює керуючого санацією від виконання ним своїх обов`язків за поданою керуючим санацією заявою.

Господарський суд відсторонює керуючого санацією від виконання ним своїх обов`язків протягом п`яти днів з дня, коли суду стало відомо про наявність підстав для відсторонення, про що постановляє ухвалу.

У разі відсторонення керуючого санацією господарський суд призначає іншого керуючого санацією в порядку, встановленому частиною сьомою цієї статті.

Господарський суд замінює керуючого санацією за клопотанням присутніх на загальних зборах кредиторів, чиї вимоги у сукупності становлять більше 50 відсотків загальної суми вимог, включених до плану санації, в порядку, встановленому частиною сьомою цієї статті.

10. Затверджений господарським судом план санації є обов`язковим для всіх кредиторів, вимоги яких включені до плану санації.

Зміни до плану санації вносяться у порядку, встановленому для його затвердження.

Боржник і кредитор шляхом укладення договору можуть змінити свої права і обов`язки, передбачені планом санації, зокрема, передбачити відстрочення чи розстрочення виконання, якщо така зміна не надає переваги кредитору порівняно з умовами плану санації. Копія такого договору надсилається керуючому санацією, кредиторам, які беруть участь у санації, та інвесторам.

За заявою боржника або кредитора господарський суд може припинити процедуру санації у разі порушення виконання плану санації, за наявності підстав вважати, що такий план санації не буде виконаний.

Ухвала господарського суду про припинення процедури санації скасовує заходи, вжиті судом, а план санації вважається розірваним. У такому разі вимоги кредиторів відновлюються в повному розмірі у незадоволеній частині.

11. За результатами виконання плану санації боржник або керуючий санацією (у разі його призначення) подає до господарського суду заяву про затвердження звіту про виконання плану санації, до якої додаються:

звіт про виконання плану санації;

докази надсилання копії заяви та звіту кредиторам, які беруть участь у санації, інвесторам та боржнику (якщо заява подана керуючим санацією).

Господарський суд розглядає заяву про затвердження звіту про виконання плану санації протягом 10 днів з дня її надходження. Ухвала про призначення судового засідання для розгляду такої заяви надсилається кредиторам, які беруть участь у санації, інвесторам, боржнику та керуючому санацією.

Про затвердження звіту про виконання плану санації або про відмову в затвердженні такого звіту господарський суд постановляє ухвалу. Ухвала господарського суду про затвердження звіту про виконання плану санації скасовує всі заходи, вжиті судом.

Статтею 604 ЦК України встановлено , що : 1. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. 2. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). 3. Новація не допускається щодо зобов`язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

4. Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором, крім випадків, коли первісне зобов`язання змінене планом санації або реструктуризації згідно з Кодексом України з процедур банкрутства і заставодержатель проголосував проти такого плану.

Аналізуючи у сукупності наведені вище норми чинного законодавства України , суд дійшов до висновку про те , що Кодексом України з процедур банкрутства (№ 2597-VIII від 18.10.2018 , що є спеціальним законом ) встановлено особливий правовий механізм заміни первісного зобов`язання боржника ( в т. ч. зміни способу та порядку його виконання ) шляхом затвердження господарським судом плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство ( який був схвалений зборами кредиторів ) , навіть за наявності заперечень проти схвалення та затвердження такого плану окремими кредиторами . Одночасно, частина 4 ст.604 ЦК України ( із змінами, внесеними згідно з Кодексом № 2597-VIII від 18.10.2018 ) вказує на можливість новації шляхом зміни первісного зобов`язання боржника планом санації згідно з Кодексом України з процедур банкрутства.

Станом на цей час ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.20 р. у справі № 904/3325/20 ,якою затверджено план санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ДМЗ» , набрала чинності з моменту її постановлення та не скасована в установленому законом порядку ( оскільки триває її апеляційне оскарження ).

Отже , затверджений ухвалою суду план санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство змінює порядок виконання первісного зобов`язання боржника за договором поставки №948/2018 від 15.05.18 р. у вигляді сплати заборгованості ( підтверджений рішенням суду у цій справі ) та встановлює , що сплата цього боргу відстрочується строком на 2 роки від дня затвердження судом цього плану санації , а задоволення вимог кредитора здійснюється на протязі 1 року поквартально рівними частинами ( 3 квартал 2022 р. 3 182 217,47 грн. , 4 квартал 2022 р. 3 182 217,47 грн., 1 квартал 2023 р. - 3 182 217,47 грн. та 2 квартал 2023 р.- 3 182 217,47 грн. ). Тобто , відбулася новація коли первісне зобов`язання змінене планом санації , яким змінено порядок виконання первісного зобов`язання за спеціальною процедурою , встановленою Кодексом України з процедур банкрутства . Як зазначалося вище , згідно до вимог ч.10 ст.5 КУзПБ затверджений план санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ДМЗ» є обов`язковим для всіх кредиторів, вимоги яких включені до цього плану, в тому числі і для ТОВ «Металтехекспорт».

Таким чином , під час розгляду цієї заяви про визнання наказу таким , що не підлягає виконанню, суд встановив наявність чіткого та однозначного факту припинення первісного обов`язку боржника з інших підстав внаслідок заміни його на нове зобов`язання зі сплати заборгованості на умовах відстрочення та розстрочення сплати відповідно до плану санації боржника .

Суд не погоджується з твердженнями представника ТОВ «Металтехекспорт» про обрання відповідачем ( заявником ) невірного способу захисту своїх прав та інтересів з наступних підстав : як вказав Верховний Суд в постанові від 28.05.20 р. у справі № 910/7164/19 : «…Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства…»

Як було встановлено судом під час розгляду цієї заяви в судовому засіданні 01.09.20 р. , на виконання рішення суду по цій справі приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового рішення ,накладено арешт на грошові кошти та майно боржника , частково стягнуто заборгованість на користь стягувача . Але після отримання від відповідача інформації про затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство ( неплатоспроможність ) ПрАТ «ДМЗ» на підставі вимог п.8 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» вчинення виконавчих дій було зупинено. В той же час , зупинення виконавчих дій з таких причин не скасовує арешту на майно та грошові кошти боржника , накладених приватним виконавцем раніше. А відтак, наявність цього арешту унеможливлює виконання боржником умов плану санації .

При цьому , дії приватного виконавця під час примусового виконання цього судового рішення відповідають вимогам чинного законодавства , а тому оскарження цих дій в порядку , передбаченому розділом VI ГПК України , не призведуть до відновлення прав ПрАТ «ДМЗ». Враховуючи вищевикладене , суд дійшов до висновку про обрання заявником вірного способу захисту своїх прав у процедурі досудової санації .

Що стосується тверджень представника ТОВ «Металтехекспорт» стосовно того , що у разі задоволення заяви боржника та визнання судом наказу таким , що не підлягає виконанню , та в подальшому скасуванню апеляційним судом ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.20 р. у справі № 904/3325/20 ,якою затверджено план санації до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ДМЗ»; буде неможливо виконати рішення у цій справі про стягнення заборгованості ; суд зазначає наступне : у разі скасування судом апеляційної інстанції вищезазначеної ухвали господарського суду позивач не позбавлений можливості звернутися до господарського суду із заявою про перегляд ухвали про визнання наказу таким , що не підлягає виконанню , за ново виявленими обставинами. У разі порушення виконання плану санації, за наявності підстав вважати, що такий план санації не буде виконаний за заявою боржника або кредитора господарський суд може припинити процедуру санації . Ухвала господарського суду про припинення процедури санації скасовує заходи, вжиті судом, а план санації вважається розірваним. У такому разі вимоги кредиторів відновлюються в повному розмірі у незадоволеній частині.

Окрім того , кредитори , вимоги яких не увійшли до плану санації , можуть в установленому законом порядку ініціювати судову процедуру банкрутства ПрАТ «ДМЗ» , а ТОВ «Металтехекспорт» вправі буде в межах цієї процедури заявити до боржника свої грошові вимоги ( підтверджені рішенням суду у цій справі ) .

Отже , визнання наказу таким , що не підлягає виконанню з підстав затвердження судом плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника є ( напевне ) єдиним вірним способом звернення боржника до суду за захистом своїх прав . І задоволення такої заяви судом у разі її обґрунтованості жодним чином не порушує прав боржника ( позивача ) та не ставить під сумнів та не скасовує рішення суду про стягнення заборгованості .

Враховуючи вищевикладене , суд вважає вимоги заяви відповідача обґрунтованими ,а тому заява підлягає задоволенню ; з тих же підстав заперечення позивача суд оцінює критично та відхиляє .

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.604 ЦК України ; ЗУ «Про виконавче провадження» ; ст.6 Кодексу України з процедур банкрутства ; ст.ст.234, 235, 255, 256 , 328 ГПК України; господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» ( 49064, м. Дніпро, вул. Маяковського , б.3, ) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

2. Визнати таким , що не підлягає виконанню наказ від 22.06.20 р. на примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.20р. у справі № 904/4441/19 таким , що не підлягає виконанню .

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв