СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

01.09.2020 Справа № 5023/3905/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

за участі учасників справи:

позивача - Яценко А.О., ордер серія АХ №10202017 від 09.01.2020,

відповідача - Прядка В.О., довіреність №443 від 30.04.2020;

відповідача - Гараєва О.С., довіреність №439 від 30.04.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича (вх. 7169),

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.07.2020,

у справі №5023/3905/12, постановлену суддею Лавровою Л.С. в приміщенні Господарського суду Харківської області 22.07.2020 о 12:28 (повний текст рішення складений 23.07.2020),

за заявою Фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича про зміну порядку та способу виконання судового рішення та клопотання про витребування доказів у справі,

за позовом Фізичної особи - підприємця Василевського Віктора Яковича, м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , смт.Пісочин, Харківська область,

за участю Прокуратури Харківської області, м. Харків,

виконавчої служби Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року Фізична особа-підприємець Василевський Віктор Якович (надалі - ФОП Василевський В.Я.) звернвся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Державного підприємства "Південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131" (надалі - ДП "Південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131") про зобов`язання ДП "Південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131" повернути в натурі ФОП Василевському В.Я. товар, що передавався на зберігання за Договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011, а саме: рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна на загальну суму 1000000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відокремлений підрозділ "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131" в порушення умов Договору відповідального зберігання №0096ХР, укладеного 23.09.2011 між ФОП Василевським В.Я., як поклажодавцем, та ВП "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131", як зберігачем, не було повернуто переданий на зберігання товар на вимогу позивача, чим було заподіяно суттєвої шкоди.

Справа № 5023/3905/12 розглядалася судами неодноразово.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у задоволенні позову ФОП Василевського В.Я. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018, залишеною без змін поставновою Верховного Суду від 19.06.2018, скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі №5023/3905/12 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволені та зобов`язано ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" повернути в натурі ФОП Василевському В.Я. товар, що передавався на зберігання за договором відповідального зберігання № 0096ХР від 23.09.2011, а саме: рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна на загальну суму 1000000,00 грн.

17.06.2020 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ФОП Василевського В.Я. про зміну порядку та способу виконання судового рішення (вх. 13755 від 17.06.2020), в якій заявник просить суд змінити порядок/спосіб виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі №5023/3905/12 із "зобов`язати ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" повернути в натурі ФОП Василевському В.Я. товар, що передавався на зберігання за Договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011, а саме: рельсошпальну решітку РШР 50 на залізобетонній шпалі перебрану зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна на загальну суму 1000000,00 грн. " на "стягнути з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на користь ФОП Василевського В.Я. грошові кошти в сумі 7962500 грн., що є ринковою вартістю рельсошпальної решітки РШР 50 на залізобетонній шпалі перебраної зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.07.2020 у справі №5023/3905/12 відмовлено у задоволенні заяви ФОП Василевського В.Я. про зміну порядку та способу виконання судового рішення; відмовлено у задоволенні клопотання ФОП Василевського В.Я. про витребування доказів.

Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що заявником не підтверджено відсутності у боржника визначеного виконавчим документом майна, яке він повинен передати стягувачу, а також не доведено неможливість виконання судового рішення в примусовому порядку, тому відсутні підстави для зміни способу та порядку виконання рішення суду. Крім того, суд дійшов висновку, що стягнення грошових коштів замість повернення визначеного рішенням суду майна в натурі замінить обраний раніше позивачем спосіб захисту його порушених прав та змінить по суті постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі №5023/3905/12.

ФОП Василевський В.Я. з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.07.2020 у справі №5023/3905/12 та повністю задовольнити заяву ФОП Василевського В.Я. до ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою та не враховано, що відповідач свідомо уникає та не виконує судове рішення, яким зобов`язано відокремлений підрозділ "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131" повернути ФОП Василевському В.Я. товар, що передавався на зберігання за Договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011 - рельсошпальну решітку РШР 50 у відповідному стані та кількості.

Заявник стверджує, що спірного майна на даний час вже не існує в натурі, оскільки відповідач його використав для будівництва залізничних шляхів. При цьому, суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим позивачем доказам, що підтверджують відсутність у відповідача присудженої за рішенням суду рейкошпальної решітки, а також не звернув увагу на інформацію органу ДВС, яким також підтверджено відсутність майна, присудженого до передачі стягувачу.

На думку апелянта, місцевий господарський суд формально підійшов до вирішеного спірного питання, не дослідив сутності порушеного права, на яке значною мірою впливає довготривале невиконання остаточного рішення суду, безпідставно не застосував як норми прямої дії положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вказує скаржник, в даному випадку зміна способу виконання рішення на стягнення з відповідача грошових коштів, є єдиним способом захисту порушеного права та не призведе до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав та інтересів, оскільки судом мають бути вжиті лише нові заходи для реалізації прийнятого рішення та видозміниться зазначена у рішенні форма його виконання з майнової на грошову. Порушення своїх прав позивач обґрунтовує фактичним позбавлення належному йому майна, а тому, за його твердженням, обраний ним спосіб виконання рішення суду (зміна рішення суду про поверння майна на стягнення його ринкової вартості), буде ефективним засобом відновлення порушеного права, а виконання рішення в такий спосіб забезпечить право на справедливий суд.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.08.2020 відкрито апеляційне провадження за скаргою ФОП Василевського В.Я. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.07.2020 у справі №5023/3905/12; призначено справу №5023/3905/12 до розгляду на 01.09.2020 о 14:10 год.

10.08.2020 від ФОП Василевського В.Я. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати у Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса та від ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" письмові відомості: щодо замовлення проведення судово-товарознавчої експертизи в межах справи №5023/3905/12 відносно визначення вартості майна, яке є предметом спору; інформацію щодо наявності відповідного висновку судового експерта; а також сам висновок судового експерта щодо оцінки вартості вказаного майна.

В клопотанні про витребування доказів позивач посилається на те, що в проміжок часу після 11.03.2018, - з моменту зняття з рейко-шпальної решітки накладеного в рамках кримінального провадження арешту, відповідачем було замовлено проведення експертизи в Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, але з невідомих причин відповідач не зацікавлений у наданні суду відповідного висновку експертизи, який є доказом у даній справі. Позивач вважає, що вказаний доказ вже сформований, він має відношення до обставин даної справи та обов`язково має бути врахований апеляційним судом, проте, відповідач ухиляється від визнання наявності цього доказу та свідомо не бажає надавати його до суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Разом з тим, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин звернення відповідача до експертної установи із замовленням проведення експертизи, а також не підтверджено існування підстав знаходження та наявності вказаного вище висновку експертизи в ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

17.08.2020 від ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" надійшла заява про виклик в судове засідання судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Бойка Р.В. для надання усних пояснень щодо його висновку №6/1013СЕ-20 від 07.05.2020, який складеного на замовлення ФОП Василевського В.Я. та долученого до заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

17.08.2020 від ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить суд залишити оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що задоволення заяви про зміну порядку та способу виконання судового рішення про витребування майна на стягнення грошових коштів у розмірі вартості цього майна фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України. Вказує, що ст. 951 ЦК України передбачено механізм захисту прав поклажодавця у разі пошкодження майна шляхом відшкодування збитків, а не шляхом зміни способу та порядку виконання рішення про повернення такого майна на грошове стягнення ринкової вартості. Відповідач також звертає увагу, що на даний час ним здійснюється комплекс дії щодо підготовки та організації повернення майна стягувану в межах виконавчого провадження. При цьому, позивачем не доведено обставин відсутності майна у боржника та не підтверджено неможливості виконання рішення. Крім того, відповідач не погоджується та заперечує правильність наданого позивачем висновку експертизи, в якому визначено ринкову вартість спірного майна.

01.09.2020 від ФОП Василевського В.Я. надійшли письмові пояснення на спростування відзиву відповідача, в яких позивач заперечував проти доводів відповідача, просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

01.09.2020 від ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" надійшли письмові пояснення, в яких відповідач виклав додаткове обґрунтування своєї позиції щодо здійснення ним дій в межах виконавчого провадження, а також підтримав та доповнив свою заяву про виклик в судове засідання судового експерта.

У судовому засіданні 01.09.2020 представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

Представники відповідача у судовому засіданні 01.09.2020 заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, просили суд задовольнити клопотання про виклик в судове засідання судового експерта, а також залишити ухвалу господарського суду першої інстанції без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу позивача, додані до неї матеріали та заперечення відповідача, колегія суддів у судовому засіданні від 01.09.2020, в нарадчій кімнаті, дійшла висновку про наявність підстав для призначення у справі судової експертизи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у справі, яка розглядається, є товар позивача, який передавався ним на зберігання відповідачу за Договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011, а саме: рельсошпальна решітка РШР 50 на залізобетонній шпалі перебраної зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна, довжиною 1625 м, на загальну суму 1000000,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018, залишеною без змін поставновою Верховного Суду від 19.06.2018, зобов`язано ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" повернути зазначений товар в натурі ФОП Василевському В.Я.

Звертаючись до господарського суду першої інстанції із заявою про зміну порядку та способу виконання судового рішення, позивач просив змінити порядок/спосіб виконання вказаного рішення із зобов`язання відповідача повернути в натурі товар, що передавався на зберігання, на стягнення грошових коштів в сумі 7962500 грн., що є ринковою вартістю цього товару (рельсошпальної решітки РШР 50 на залізобетонній шпалі перебраної зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна) станом на момент звернення позивача до суду із заявою.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що рішення суду майже два роки не виконується відповідачем, при проведенні державним виконавцем виконавчих дій встановлено відсутність у боржника майна, яке підлягало поверненню стягувачу. Вважає, що наявні обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, тому відповідно ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" та, з урахуванням конкретних обставин даної справи, наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення суду, а саме: стягнення грошових коштів в розмірі ринкової вартості майна, яке відповідач зобов`язаний передати позивачу.

Позивач зазначає, що відповідач ще у вересні 2011 року (майже 9 років назад) уклав з ним Договір відповідального зберігання, згідно умов якого ДП "Південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Харків-сортувальна колійна машинна станція №131" взяло на себе зобов`язання повернути майно позивачу за першою вимогою та у первісному стані. Проте вимоги позивача вже вісім років ігноруються, відповідач вже використав вказане майно для будівництва та експлуатації залізничних шляхів, а на даний час ним вживаються дії з метою створення штучних перешкод для невиконання остаточного рішення суду, яким останнього зобов`язано повернути це майно позивачу, а також не компенсована його вартість.

За твердженням позивача, зміна способу та порядку виконання рішення із зобов`язання відповідача повернути майно на стягнення грошових коштів в розмірі його вартості, є єдиним способом захисту порушеного права. При цьому, заявник вважає, що має бути врахована саме ринкова (реальна) вартість майна станом на момент його звернення із відповідною заявою.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач надає висновок Харківського науково-дослідного експернто-криміналістичного центру МВС України №6/1013СЕ-20 від 07.05.2020, в якому визначено ринкову вартість майна, яку мав передати відповідач (станом на момент звернення із цією заявою до суду), в розмірі 7962500,00 грн.

Зміна способу та порядку виконання судового рішення регулюється ст. 331 ГПК України, відповідно до якої за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3).

Суд зазначає, що зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто, судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Зміна способу та порядку виконання рішення суду можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (майнової чи грошової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачу майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

При цьому, якщо буде встановлено відсутність у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, суд може змінити спосіб виконання судового рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на виконання рішення суду мав повернути позивачу майно, визначене родовими ознаками, а відповідно до умов пп. б), ж) п. 3.1. Договору відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011 зберігач зобов`язаний вживати всі можливі заходи для забезпечення цілісності переданого на зберігання майна, створювати сприятливі умови для зберігання майна, в результаті яких стан, зовнішній вид майна не погіршиться; у випадку втрати, недостачі, пошкодження або іншого пошкодження повністю відшкодувати поклажодателю понесені збитки у розмірі, еквівалентному вартості пошкодженого або втраченого майна згідно Акту оцінки майна.

З вищенаведених умов Договору слідує, що на відповідача покладено обов`язок здійснити повернення позивачу майна, переданого на відповідальне зберігання, саме в тому стані, у якому воно було передано на зберігання.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Разом з тим, висновок експерта №6/1013СЕ-20 від 07.05.2020 із визначенням вартості спірного майна в розмірі 7962500,00 грн., наданий стягувачем в обґрунтування актуального розміру ринкової вартості цього майна, викликає у відповідача сумніви щодо його правильності.

Відповідач критично оцінює та ставить під сумнів висновок експерта №6/1013СЕ-20 від 07.05.2020, наданий стягувачем в обґрунтування розміру ринкової вартості майна (7962500,00 грн.), та вважає, що він має бути віхилений судом, виходячи з наступного:

- на вирішення експертизи стягувачем було поставлено питання, яка вартість спірного майна станом на 21.04.2020, в той же час станом на момент передачі за договором відповідального зберігання цього майна (вересень 2011) його вартість складала 1000000,00 грн., та експертом не досліджувалось питання збільшення вартості цього майна з прив`язкою до первинної вартості, про що свідчить його умовивід при складені висновку "при умові, що вартість майна за цей час суттєво не змінювалась";

- експертом застосовувався методика порівняльного підходу шляхом отримання середнього значення від цінових пропозицій п`яти оголошень з продажу схожого майна, але достовірність та актуальність цих зразків жодними доказами не підтверджена, що ставить під сумнів об`єктивність проведеного дослідження;

- в обраних експертом для зразків оголошеннях не містилось інформації про ступень зношеності відповідного товару, а також в одному оголошенні містилась пропозиція щодо реалізації як рельсошпальної решітки Р- 50, яка є аналогічою спірному майну, так й іншого товару (рельсошпальної решітки Р-65), при цьому, є незрозумілим, яка з двох пропозицій стосується заявленої продавцем ціни;

- товари аналогічного асортименту, що були використані експертом для встановлення вартості майна, не є подібними об`єктами до об`єкту дослідження;

- за наявності очевидних помилок при формуванні вихідних даних у таблиці Розрахунку ринкової вартості об`єктів дослідження, результат кінцевого розрахунку ринкової вартості майна є хибним, та таким, що має бути відхилений судом.

Колегія суддів зазначає, що оскільки матеріально-правовою вимогою заяви позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду є стягнення вартості товару, який за судовим рішенням зобов`язано відповідача повернути позивачу, тому до предмет доказування входить, в тому числі визначення вартості цього майна, яка повинна бути актуальною ринковою вартістю станом на момент звернення позивача до суду із відповідною заявою.

З метою здійснення перевірки правомірності визначення та встановлення об`єктивної вартості товару, який передавався на зберігання за Договором відповідального зберігання №0096ХР від 23.09.2011 (рельсошпальна решітка РШР 50 на залізобетонній шпалі перебраної зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна), а також для усунення розбіжностей у поясненнях сторін та правильного вирішення даного спору, апеляційний господарський суд вбачає необхідність у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Системний аналіз положень ст. 99 ГПК України дає підстави для висновку, що за наявності сумнівів у правильності висновку експерта, суд може призначити експертизу для повноцінної і всебічної оцінки обставин справи та постановлення обґрунтованого рішення.

Відповідні норми кореспондуються з такими основоположними принципами господарського процесу як всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи, рівність перед законом і судом, змагальність, забезпечення сторонам реалізації їх конституційного права на захист порушених прав та охоронюваних законом інтересів, забезпечення доступу до правосуддя.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006, яке відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Законодавчу вимогу щодо повноти та всебічності встановлення обставин справи спрямовано саме на дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд).

За приписами ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Крім того, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертиз.

Згідно з ч. 1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.ч. 3, 4 ст. 99 ГПК України).

Виходячи з наявності спору між сторонами спору щодо правильності визначення вартості переданого на зберігання майна, взявши до уваги позицію відповідача, який заперечує об`єктивність висновку експерта, виконаного на замовлення позивача, та той факт, що для дослідження означених вище обставин, є необхідним застосування відповідних методів, методик та експертних знань, що не може бути встановлено судом без застосування спеціальних знань, а також з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору, колегія суддів вважає за необхідне призначити судову експертизу.

Відповідно до Закону України "Про судову експертизу" проведення судової експертизи, суд апеляційної інстанції доручає Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61000, м. Харків, вул. Золочівська, 8а).

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду повинна нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення експертизи. Після закінчення розгляду справи такі витрати підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах (п. 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Тому оскільки позивач є заінтересованою стороною і саме він наполягає на визначенні ринкової вартості майна, суд дійшов до висновку про необхідність покладення на останнього обов`язку по оплаті витрат на проведення судової експертизи з наступним їх розподілом в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: п. 2 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зважаючи на те, що необхідність направлення матеріалів справи до експертної установи унеможливлює розгляд справи, суд апеляційної інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України дійшов висновку про зупинення провадження у справі на час проведення призначеної експертизи.

В той же час заява відповідача про виклик в судове засідання судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Бойка Р.В. для надання усних пояснень щодо його висновку, не підлягає задоволенню, оскільки у даній справі призначається експертиза за ініціативою суду та на даний час не розглядається і не досліджує висновок експерта, наданий позивачем.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 99, 100, 107, 228, 229, 234, 235 ГПК України, колегія Східного апеляційного господарського суду, -

У Х В А Л И Л А:

1. Клопотання Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича про витребування доказів (вх. №7422 від 10.08.2020) - залишити без задоволення.

2.Заяву Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про виклик в судове засідання судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Бойка Р.В. для надання усних пояснень щодо його висновку №6/1013СЕ-20 від 07.05.2020 (вх. №7686 від 17.08.2020) - залишити без задоволення.

3.Призначити судову експертизу у справі №5023/3905/12, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса (61000, м. Харків, вул. Золочівська, 8A).

4.На вирішення експерта поставити питання:

- Яка ринкова вартість рельсошпальної решітки РШР 50 на залізобетонній шпалі перебраної зі зносом не більше 2 мм у кількості 65 секцій по 25 погонних метрів кожна, загальною довжиною 1625 м, станом на 17.06.2020?

5.Витрати по проведенню судової експертизи покласти на ФОП Василевського В.Я. з наступним їх розподілом в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

6.Попередити експертів, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

7.Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, зобов`язати та надати можливість експерту у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

8.Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса висновок судового експерта в оригіналі надіслати до Східного апеляційного господарського суду (61058 м. Харків, проспект Незалежності, 13), а також копії - учасникам справи.

9.Матеріали справи №5023/3905/12 направити до Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса (61000, м. Харків, вул. Золочівська, 8A).

10.Зупинити апеляційне провадження у справі №5023/3905/12 на час проведення експертизи до надходження до Східного апеляційного господарського суду висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи №5023/3905/12.

Повний текст ухвали складений 04.09.2020.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова