ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

07 вересня 2020 року Справа № 915/813/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши матеріали

за позовом 1-го позивача: Фермерського господарства Козачок, 54052, м.Миколаїв, вул.Центральна Садиба, 6

за позовом 2-го позивача: Фермерського господарства Деметра-К, 54052, м.Миколаїв, вул.Центральна Садиба, 5, кв.2

до відповідача: Сільськогосподарського кооперативу Автомобіліст, 57286, Миколаївська область, Вітовський район, село Галицинове, вул.Новоселів, буд.39

про: визнання права власності в порядку набувальної давності

Фермерське господарство Козачок та Фермерське господарство Деметра-К звернулись до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №б/н від 15.06.2020 в якій просять суд: визнати за Фермерським господарство Козачок та Фермерським господарством Деметра-К в рівних частинах право власності на майно: адміністративну будівлю з асфальтною територією площею 1496 кв.м. з огорожею, що розташоване по вул.Ленінградській (нині вул.Олега Ольжича) в м.Миколаєві, яке складається з автомайстерні літ.А загальною площею 49,2 кв.м., основна площа 27,4 кв.м.; навісу літ.З; замощення 1; огорожі - №10, 11, 3, 9 та воріт - №2 в порядку набувальної давності, яке було передано позивачам 01.12.2003 Актом безоплатної передачі пайового майна.

В обґрунтування позову зазначають, що відповідно до Акту безоплатної передачі пайового майна (основні фонди) від 01 червня 1999 року колгосп (асоціація) ім.Карла Маркса передав в уставний фонд СГК Автомобіліст майно: будівлю авто гаража, що розташоване по вул.Ленінградській в м.Миколаєві. Зазначає, що 01.12.2003 Актом безоплатної передачі пайового майна (основні фонди) СГК Автомобіліст передав позивачам в уставні фонди майно: адміністративна будівля з асфальтною територією площею 1496 кв.м. з огорожею, балансовою вартістю 17 087,05 грн., що розташоване по вул.Ленінградській (нині вул.Олега Ольжича) в м.Миколаєві. Вказує, що з моменту прийняття (01.12.2003) на баланс підприємств вказаного майна та по сьогоднішній день позивачі користуються майном добросовісно, відкрито та безперервно з дотриманням вимог передбачених п.3 с.344 Цивільного кодексу України. Відповідач упродовж тривалого часу не виявляв наміру визнати вказане майно своїм, він погодився з його втратою, таке майно може бути визнано власністю фактичного добросовісного володільця. Вказують, що відсутні дані щодо заволодіння позивачами майном в наслідок протиправних дій та відсутні будь-які вимоги осіб, що мають право на це майно щодо його повернення. Зазначають, що наявні всі складові умови передбачені ст.344 Цивільного кодексу України та позивачі мають право визнати за собою право власності на майновий комплекс визначений Актом безоплатної передачі пайового майна від 01.12.2003.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.06.2020 позовну заяву №б/н від 15.06.2020 Фермерського господарства Козачок та Фермерського господарства Деметра-К залишено без руху. Вказаною ухвалою Фермерському господарству Козачок та Фермерському господарству Деметра-К надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала була отримана позивачами 23.07.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №542 та №544.

30.07.2020 представник позивачів до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області на виконання ухвали суду від 22.06.2020 надав заяву з документами.

Суддя Семенчук Н.О. у період липень серпень 2020 року перебувала у запланованій щорічній відпустці.

Дослідивши вищевказану заяву позивачів, а також додані до неї документи, суд встановив, що така заява надійшла до суду в межах строку, встановленого судом для усунення недоліків позовної заяви.

Одночасно судом встановлено, що недоліки, визначені ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.06.2020, позивачами не усунуто, про що зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами чинного процесуального закону учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Суд дослідив подану позивачами заяву про усунення недоліків позовної заяви та додані до неї документи та встановив, що позивачами не усунуто недоліків позовної заяви в повному обсязі, на які звертав увагу позивачів суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 25.05.2020.

Так, в ухвалі суду від 22.06.2020 суд зазначав про те, що:

- позивачем до позовної заяви не додано доказів того, що Сільськогосподарський кооператив Автомобіліст є правонаступником колгоспу (асоціація) ім.Карла Маркса;

- позивачем не вказано та не надано відомостей щодо правокористування земельною ділянкою;

- позивачами не вказано обставин та не надано доказів того, що вони дійсно протягом 17 років відкрито та безперервно володіють спірним нерухомим майном;

- позивачами всупереч вимог законодавства додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином.

Втім, зі змісту поданої позивачем заяви про усунення недоліків суд не вбачає що позивачем вказано та надано відомості щодо правокористування земельною ділянкою.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що позивачем не було усунуто в повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 22.06.2020, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі частини 4 ст. 174 ГПК України.

Згідно із ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ч.4 ст.174, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву №б/н від 15.06.2020 Фермерського господарства Козачок та Фермерського господарства Деметра-К повернути позивачам.

Додаток:

- позовна заява №б/н від 15.06.2020 з додатками - на 88-ми аркушах;

- супровідний лист від 28.07.2020 з додатками на 39-ти аркушах.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили 07.09.2020.

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Ухвала господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256-259 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Н.О.Семенчук