Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"02" вересня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1021/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кравець С.Г.,

розглянувши заяву : Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (м.Київ)

до: Фізичної особи-підприємця Загацького Олександра Андрійовича (м.Житомир)

про видачу судового наказу,

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області надійшла заява Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Загацького Олександра Андрійовича за договором №б/н від 01.03.2011 у розмірі 112636,15грн, з яких: 9500,00грн заборгованості за кредитом, 30783,39грн заборгованості за відсотками, нарахованими за користування кредитом, 6677,00грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 65675,76грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судового збору в розмірі 210,20грн.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про видачу судового наказу від 30.07.2020 та подані заявником докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1-3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п.1,3,5 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву про видачу судового наказу подано з порушеннями вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

В обґрунтування поданої заяви АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 01.03.2011 боржником було підписано заяву про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 , карткового рахунку № НОМЕР_2 (далі - Заява). Згідно заяви боржник приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 01.03.2011 (далі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

На підтвердження зазначених вище обставин, заявник надав копію відповідної заяви, довідку про розмір встановлених кредитних лімітів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг (починаючи з розділу 3.18 "Условия обслуживания кредитных лимитов на текущих счетах корпоративных клиентов"), довідку про розміри встановлених кредитних лімітів вих.№10221ZRZ2S08O від 30.07.2020, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 01.03.2011, укладеним між ПриватБанком та клієнтом - ФОП Загацьким О.А. станом на 23.07.2020, виписки по рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 за період з 01.03.2011 по 23.07.2020.

Підписана боржником заява про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 , карткового рахунку № НОМЕР_2 не містить умов щодо суми кредиту, процентів, пені та комісії і заявником не надано підтверджень, що підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг боржник розумів, ознайомився та погодився саме з тією редакцією Умов, яка надана заявником, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Витяг з Умов та правил не містить підпису боржника (ані фізичного, ані цифрового), а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Враховуючі правові висновки Великої Палати Верховного Суду України та відсутність в матеріалах заяви підписаних боржником Умов та правил надання банківських послуг безспірність вимог заявника є сумнівною. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах даної заяви не містить підпису боржника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.03.2011 шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Згідно з довідкою стягувача про розміри встановлених кредитних лімітів вих.№10221ZRZ2S08O від 30.07.2020 боржнику було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 , а саме: 01.03.2011 - 6800,00грн, 23.03.2011 - 6600,00грн, 30.06.2011 - 6800,00грн, 09.08.2011 - 0, 23.08.2011 - 6800,00грн, 12.11.2012 - 7500,00грн, 21.03.2013 - 9500,00грн.

Водночас, з поданих заявником виписок по рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 за період з 01.03.2011 по 23.07.2020 не вбачається коли саме ФОП Загацький Олександр Андрійович отримував кошти на рахунок № НОМЕР_1 і в яких сумах; коли здійснювалось погашення таких сум, тощо. В зазначених виписках лише вказано про перенесення 10.12.2017 сальдо в зв`язку зі зміною Плану (обороти 9500,00грн) та списання 26.12.2019 безнадійної заборгованості - 9500,00грн. У виписці по рахунку № НОМЕР_4 вказано про: перенесення сальдо (23734,39грн) в зв`язку зі зміною плану; нарахування з 11.12.2017 відсотків згідно договору; списання 26.12.2019 безнадійної заборгованості (сума 30783,39грн). У виписці по рахунку № НОМЕР_5 вказано про: перенесення сальдо (6439,50грн) в зв`язку зі зміною плану; нарахування з 01.03.2018 комісії за користування кредитом; списання 26.12.2019 безнадійної заборгованості (сума 4701,35грн). У виписці по рахунку № НОМЕР_6 вказано про згортання 26.12.2019 пені (сума 65675,76грн).

Таким чином, заявником не доведено, за поданими доказами, факт перерахування ФОП Загацькому Олександру Андрійовичу коштів на рахунки, зазначені в заяві від 01.03.2011 про відкриття поточного рахунку та того, що вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, пені та комісії ґрунтуються на договорі, укладеному у письмовій (в тому числі електронній) формі.

Судом враховується, що заява Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про видачу судового наказу підлягає також відхиленню з підстав того, що її подано з порушенням вимог п.5 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з наданого заявником розрахунку заборгованості, залишок поточної заборгованості за кредитом станом на 30.04.2013 існував в сумі 9500,00грн і зазначену суму винесено банком на прострочку 10.06.2013.

Заява про видачу судового наказу згідно штрихкодового ідентифікатора служби експрес-доставки Меркурій 740763, була відправлена суду 19.08.2020 і надійшла до суду 26.08.2020.

Відповідно до п.3.18.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, витяг з яких заявник приєднав до своєї заяви, терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З підстав викладених вище (відсутність підтвердження погодження боржником саме з тією редакцією Умов, яка надана заявником, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови щодо збільшення позовної давності), є не доведеним той факт, що сторони у передбаченому законодавством порядку, погодили іншу позовну давність, ніж передбачена законодавством (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019, справа № 342/180/17).

Отже, суд дійшов висновку, що з моменту виникнення грошової вимоги заявника пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такими вимогами.

За приписами ч.2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою АТ КБ "ПриватБанк" від 30.07.2020 про видачу судового на підставі п.п.3,5 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За розгляд заяви про видачу судового наказу заявник сплатив судовий збір у розмірі 210,20 грн. Згідно з ч.2 ст.151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Загацького Олександра Андрійовича заборгованості за договором №б/н від 01.03.2011 у розмірі 112636,15грн з яких: 9500,00грн заборгованість за кредитом, 30783,39грн заборгованість за відсотками, нарахованими за користування кредитом, 6677,00грн заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 65675,76грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судового збору в розмірі 210,20грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Дата підписання: 02.09.2020.

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - до матеріалів заяви,

2 -3 - сторонам (рек. з повідом.).