Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/512/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Костюкович В.М.,дов. від 02.03.2020

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи"Житомиргаз"

до Комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради

про стягнення 6887 грн.16 коп.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до КП "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради про стягнення 6 887,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку відповідача зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг з розподілу природного газу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка є предметом спору.

Ухвалою суду від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 906/512/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "25" червня 2020 р. о 12:00.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, вимог ухвали суду від 25.05.2020 не виконав, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце засідання суду повідомлений своєчасно та належним чином.

Розгляд справи відкладено на "27" серпня 2020.

В судовому засіданні 27.08.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, вимог ухвали суду від 25.06.2020 не виконав, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце засідання суду повідомлений своєчасно та належним чином.

Ухвала, яка направлялась на адресу відповідача, повернулась до суду.

Відповідно до ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, однак відповідач не скористався своїм правом наданим йому ст.46 ГПК України, бути присутнім у судовому засіданні та надати свої заперечення по суті позову.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 24.01.2017 відповідач уклав з позивачем договір розподілу природного газу, що підтверджується заявкою - приєднання № 0942151GIKAP017, згідно якої до системи газопостачання підключено газоспоживаюче обладнання, а саме: котел Protherm 120, що знаходиться за адресою: пл. Перемоги,6, м. Житомир (а.с. 8).

За умов Типового договору розподілу природного газу послуга з розподілу це послуга Оператора ГРМ, яка надається споживачу і включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та розподіл належного споживачу природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачується споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Відповідно до актів наданих послуг з розподілу природного газу за період з01.10.2018 по 31.08.2019 відповідачем фактично спожито природного газу в об`ємі 118 564,42 м куб. (а.с.11-21).

Після визначення Оператором ГРМ річної замовленої потужності об`єкта споживача на підставі фактичного обсягу споживання об`єктом відповідача природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, оскільки останній не надав уточнену заявку на величину річної замовленої потужності у період з 01.10.2018 по 30.09.2020, відповідачу за послуги розподілу природного газу у січні 2020 року нарахована до сплати з урахуванням переплати 6 887,16 грн.

Після направлення рахунку на оплату від 07.04.2020 та акту наданих послуг від 31.01.2020 (а.с.22,23) відповідно до порядку, визначеному п.6.6 договору ,відповідач на виконання п.п.1 п.7.4 договору не сплатив вартість послуг з розподілу природного газу з моменту отримання рахунку на оплату у термін до десятого числа місяця, наступного за звітним, після отримання акту наданих послуг.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог .

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради (10014, Житомирська обл., місто Житомир, майдан Перемоги, будинок 6, ) на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (10002, Житомирська обл., місто Житомир, вул.Фещенка - Чопівського,35, - 6 887,16 грн. заборгованості та 2 102,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.08.20

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу за юрид. адресою ( рек. з повід.)

3- відповідачу (рек. з повід.)