ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/2086/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛВІНГ СІСТЕМС", м. Київ
про стягнення 6813,16 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛВІНГ СІСТЕМС", м. Київ, в якій просить стягнути з відповідача 5451,08 грн. пені та 1362,08 грн. 3% річних за договором про закупівлю № 199 від 02 червня 2020 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2086/20; вказано, що розгляд справи № 922/2086/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

27 липня 2020 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛВІНГ СІСТЕМС" подано відзив (вхідний № 17110) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

05 серпня 2020 року через канцелярію суду, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області подано відповідь (вхідний № 17898) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

05 серпня 2020 року через канцелярію суду, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області подано клопотання (вхідний № 17899) про збільшення позовних вимог, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 16719,58 грн. пені, 4179,89 грн. 3% річних та 1955,98 грн. інфляційних нарахувань за договором про закупівлю № 199 від 02 червня 2020 року.

26 серпня 2020 року через канцелярію суду, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області подано клопотання (вхідний № 19611) про збільшення позовних вимог, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 26365,48 грн. пені, 6591,37 грн. 3% річних та 1955,98 грн. інфляційних нарахувань за договором про закупівлю № 199 від 02 червня 2020 року.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на зазначене вище, беручи до уваги додержання позивачем процедури звернення з даними заявами (заяви підписано представником та надано докази їх направлень відповідачу), стадію розгляду (заяву подано до початку першого судового засідання), суд вважає за можливе прийняти дані заяви позивача до розгляду та продовжити подальший розгляд справи з їх урахуванням.

Процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі) надсилалися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

02 червня 2020 року між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (позивачем, покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛВІНГ СІСТЕМС" (відповідачем, постачальником) про поставку паливно-мастильних матеріалів, за результатами проведення тендеру.

Відповідно до пункту 2.1. договору постачальник зобов`язується протягом строку дії договору, з дати його укладення до 31 грудня 2020 року, передати у власність покупця товар: Нафта і дистиляти Код ДК 021:2015-09130000-9, Лот 2 -дизельне паливо -87208 літрів, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його.

Згідно пункту 4.1. договору ціна становить 1 151 145,60 грн.

Відповідно до пункту 4.2. договору ціна за одиницю товару складає: ціна 1 (одного) літру товару - 13,20 грн.

Згідно пункту 4.3. договору ціна товару визначається постачальником з урахування податків і зборів, що сплачуються або мають бути сплачені для здійснення отримання товару покупцем та усіх інших витрат, відповідно до ціни тендерної пропозиції за результатами проведеного електронного аукціону. Ціна на товар встановлюється в національній валюті України.

Відповідно до пункту 5.1 договору покупець здійснює оплату за отриманий товар шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 банківських днів з моменту поставки відповідної партії товару.

Згідно пункту 6.1. договору постачальник за власний рахунок здійснює поставку партії товару, шляхом зливу в ємкості замовника, які розташовані за адресою: 61096, Україна, м. Харків, вул. Ньютона, 132-А протягом 1 (одного) робочого дня з дня отримання заяви (усної, за телефоним/електронною поштою) від відповідальної особи покупця.

Відповідно до пункту 8.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Згідно пункту 8.2. договору у разі затримки (прострочення) поставки товару (його партії), постачальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару за кожний день затримки.

Відповідно до пункту 11.1. договору цей договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2020 року та до повного виконання сторонами зобов`язань.

Матеріали справи свідчать про те, що 10 червня 2020 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області відповідно до пункту 6.1. договору було надіслану відповідачу письмову заявку від 09 червня 2020 року № 010/061/1399 вн електронними засобами зв`язку, про поставку дизельного пального у розмірі 74090 літрів. Відповідно до умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛВІНГ СІСТЕМС" повинно було поставити вищезазначений об`єм палива протягом одного робочого дня, тобто 11 червня 2020 року, але ним цього зробленого не було.

16 червня 2020 року від відповідача надійшло до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області лист № ХН-15-06 в якому він повідомляє, що він відмовляється виконувати умови договору та поставити необхідний об`єм дизельного пального, у зв`язку з стрімким коливання цін на паливо у бік збільшення, як заявляє Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛВІНГ СІСТЕМС".

Відповідач відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" пропонує змінити умови договору, а саме змінити ціну за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків - дизельне паливо - 17,10 грн./л (стара ціна 13,20 грн.), по факту збільшення ціни за одиницю товару відбувається майже на 30 %.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач після підписання договору взяв на себе відповідні договірні зобов`язання, які повинен був виконати у строк, при цьому Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області як замовник було готове виконати свою частину зобов`язань в повному обсязі відповідно до умов договору, але останній виявився не добросовісним контрагентом та відмовився виконувати умови договору. Відносно питання збільшення ціни на 10 % договору відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", суд вважає що це право позивача як замовника, а не обов`язок, відповідне збільшення можливе лише за згодою сторін та за наявності законних на це підстав, при цьому позивач згоду на збільшення не давав, тим більше на збільшення аж на 30 % ціни за одиницю товару, яке не передбачене діючим законодавством.

Згідно пункту 12.9. договору умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.

Станом на момент подання позовної заяви Відповідач не виконав зазначений обов`язок та не поставив товар.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських зідносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених дим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк І термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його яевиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання І неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку часник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарюванн, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з вимогами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення оржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, дійшов висновку про те, що відповідні розрахунки є вірними, та відповідають нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 26365,48 грн. пені, 6591,37 грн. 3% річних та 1955,98 грн. інфляційних нарахувань є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛВІНГ СІСТЕМС" (04073, м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 16а, ) на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 8, розрахунковий рахунок IBAN UA 1085721 в Державному казначействі України, МФО 820172, ) 26365,48 грн. пені, 6591,37 грн. 3% річних, 1955,98 грн. інфляційних нарахувань за договором про закупівлю № 199 від 02 червня 2020 року та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "31" серпня 2020 р.

Суддя П.В. Хотенець