ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1326/20

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

про стягнення 633 243,72 грн.

Суддя Чонгова С.І.

За участю секретаря судового засідання Андрух Д.В.

За участю представників сторін:

представник позивача: Піун С.П. (посвідчення №609 від 10.02.2012, адвокат);

представник відповідача: Крикунов О.В. (ордер КС №474274 від 24.06.2020).

СУТЬ СПОРУ: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Васильківтепломережа" про стягнення 633 243,72 грн., а саме:

- 380 260,95 грн. - пеня за загальний період з 27.12.2016 по 25.07.2017;

- 188 210,29 грн. - інфляційних втрат за загальний період з 01.01.2017 по 31.08.2017;

- 64 772,48 грн. - 3% річних за загальний період з 27.12.2016 по 13.09.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №1721/1617-ТЕ-17 від 06.10.2016 в частині оплати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.

Відповідач у справі - Комунальне підприємство "Васильківтепломережа" у своєму відзиві просить суд зменшити розмір заявленої позивачем пені на 90%, а також просить суд врахувати, основне зобов`язання виконано відповідачем повністю, період прострочення незначний та позивач не доводить понесення ним збитків внаслідок прострочення відповідача. Відповідач вказує, що позивач отримує певну компенсацію через прострочення оплати відповідачем шляхом нарахування інфляційних втрат і 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.05.2020 відкрито провадження у справі; підготовче судове засідання призначено на 02.07.2020 на 14:00.

01.07.2017 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме позивач просить стягнути з відповідача 612 964,93 грн. у т.ч.:

- 380 260,95 грн. - пеня за загальний період з 27.12.2016 по 25.07.2017;

- 177 628,11 грн. - інфляційних втрат за загальний період з 01.01.2017 по 31.08.2017;

- 55 075,87 грн. - 3% річних за загальний період з 27.12.2016 по 13.09.2017.

Суд приймає до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, правова оцінка якому буде надана під час розгляду справи по суті.

Також, вказаною заявою позивач просить суд повернути сплачений судовий збір у розмірі 304,19грн.

У підготовче судове засідання 02.07.2020 представник позивача не з`явився; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений шляхом отримання ухвали від 19.05.2020. Дані відомості містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.07.2020 підготовче судове засідання відкладено та призначено на 27.07.2020.

15.07.2020 представником позивача було подано відповідь на відзив, якою вважає, що відповідачем не наведено у відзиві на позовну заяву обґрунтованих підстав, які б спростували аргументи, викладені у позовній заяві, а відтак, останній не спростовує заявлених Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" позовних вимог. Крім того, позивач стверджує, що відповідач не навів обґрунтованих аргументів щодо зменшення пені на 90%.

У підготовче судове засідання 27.07.2020 представники обох сторін з`явилися.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.07.2020 підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

06.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (постачальник) та Комунальним підприємством «Васильківтепломережа» (споживач) було укладено договір №1721/1617-ТЕ-17 постачання природного газу (далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016 -2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом до 7930,0 тис. куб. м.

Як визначено п. 5.1 договору, регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758.

Згідно з п.5.2 договору, ціна за 1000куб.м природного газу за цим договором становить 4942,00грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Відповідно до пп.2 п.6.2 договору оплата за природний газ - здійснюється таким чином: в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

У відповідності до п.8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.12.1 договору).

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом листопада - грудня 2016 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 17 326 695,49грн, що підтверджується актоми приймання-передачі природного газу, копії яких долучено до матеріалів справи.

Предметом спору у даній справі є своєчасність виконання відповідачем обов`язку щодо оплати переданого товару та застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за прострочення виконання зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Проте, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, за природний газ, поставлений протягом листопаді - грудні 2016 року, розрахувався з порушенням встановленого договором строку.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений договором строк відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивачем заявлено вимоги (з урахуванням зменшення) про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 55075,87грн за період з 27.12.2016 по 21.02.2017, 26.01.2017 по 13.09.2017 та інфляційних втрат у розмірі 177 628,11грн за період з 01.01.2017 по 31.01.2017, 01.02.2017 по 31.08.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки 3% річних, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення індексу інфляції суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати, які нараховані за зобов`язання грудень 2016 року , розраховані на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань попередніх періодів.

26.06.2020 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 було прийнято постанову, у якій об`єднана палата дійшла висновку що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 380 260,95грн пені за період з 27.12.2016 по 27.02.2017, 26.01.2017 по 25.07.2017.

В силу ч.1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У відповідності до п.8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки пені у розмірі 380260,95грн, суд вважає його арифметично вірним

Відповідач заперечуючи проти позову просить суд зменшити розмір нарахованої пені до 90%.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17, від 20.06.2019 у справі №916/2283/18, від 01.08.2019 у справі №922/2932/18.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 31.10.2019 у справі № 924/243/19.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем природній газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується фінансовими звітами за грудень 2019 року та за рік 2019 року.

Позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору.

Станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем в повному обсязі здійснена оплата отриманого згідно з договором №1721/1617-ТЕ-17 від 06.10.2016 природного газу і заборгованість відповідача за вказаним договором відсутня.

Суд враховує також неможливість стягнення пені відповідачем за несвоєчасну сплату населенням наданих послуг у спірний період.

Суд приймає до уваги, що основною діяльністю відповідача є надання комунальних послуг. Тобто, у відповідача обмежена можливість отримання прибутку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про зменшення суми пені, яка підлягає стягненню на 90%, а саме у розмірі 38026,10грн.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 4060,95грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60А; ідентифікаційний код 31916457) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 38026,10грн пені, 55075,87грн 3% річних, 177628,11грн інфляційних втрат, а також 4060,95грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 342234,85грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 01.09.2020

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова