ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1171/20

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 85", Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 9990,78 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 85" про стягнення 8493,58 грн. пені, 579,11 грн. 3% річних, 918,09 грн. інфляційних втрат, всього 9990,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за переданий позивачем природний газ відповідно до укладеного між ними договору постачання природного газу № 1107/16-БО-17 від 15.12.2015 р. та не виконав зобов`язання у строк, визначений договором, чим порушив п. 6.1 Договору, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути 8493,58 грн. пені, посилаючись на п. 8.2. Договору, та 579,11 грн. 3% річних та 918,09 грн. інфляційних втрат відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.06.2020 р. клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, але не менше ніж строк карантину подати до суду: заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; відзив на позов з документальним обґрунтуванням його висновків; запропоновано позивачу до 01.07.2020 р., але не менше ніж закінчення дії карантину подати до суду відповідь на відзив; запропоновано відповідачу до 01.07.2020 р., але не менше ніж закінчення карантину подати до суду заперечення на відповідь на відзив.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України сторонами до суду не подано.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 ГПК України, та відзив до суду не надав, хоча про розгляд справи в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України відповідач був належним чином повідомлений, за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 р. № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. № 731-IX.

Закон України від 18.06.2020 р. № 731-IX набрав чинності 17.07.2020 р., а відтак, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до Закону України від 30.03.2020 р. № 540-IX, закінчуються 06.08.2020 р.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (перейменоване на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (постачальник) та Державним підприємством "Підприємство Бучанської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (85)" (код 08680187, яке перейменоване на Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 85") (споживач) було укладено договір № 1107/16-БО-17 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

Відповідно до п. 1.3 договору за цим договором постачається газ, ввезений на митну територію України (за кодом згідно УКТ ЗЕД ).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник передає споживачу за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. (включно) газ обсягом до 23,8 тис. куб. м., у тому числі за місяцями: січень 2016 р. - 8,6; лютий 2016 р. - 8,0; березень 2016 р. - 7,2.

Відповідно до п. 3.4 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

В подальшому в договір № 1107/16-БО-17 від 15.12.2015 р. постачання природного газу було внесено зміни додатковими угодами № 1 від 31.12.2015 р., № 2 від 29.01.2016 р., № 3 від 22.02.2016 р., відповідно до яких, зокрема, п. 5.2 договору викладався в нових редакціях.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2015 р. до договору сторони погодили, що з 01.01.2016 р. до сплати за 1000 куб. м природного газу всього з ПДВ - 7914,60 грн.

Додатковою угодою № 2 від 29.01.2016 р. до договору сторони погодили, що з 01.02.2016 р. до сплати за 1000 куб. м природного газу всього з ПДВ - 7723,80 грн.

Додатковою угодою № 3 від 22.02.2016 р. до договору сторони погодили, що з 01.03.2016 р. до сплати за 1000 куб. м природного газу всього з ПДВ - 7743,00 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2015 р.) оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 6.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

Згідно з п. 10.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 р. до 31.03.2016 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору позивач за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р.

передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 201538,35 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 р. на суму 91809,36 грн., від 29.02.2016 р. на суму 58005,75 грн., від 31.03.2016 р. на суму 51723,24 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем сплачено: 14.04.2016 р. - 91809,36 грн. (за зобов`язаннями січня 2016 р.); 14.04.2016 р. - 58005,75 грн. (за зобов`язаннями лютого 2016 р.); 14.04.2016 р. - 51723,24 грн. (за зобов`язаннями березня 2016 р.).

Таким чином, відповідач за отриманий в січні 2016 року та лютому 2016 року природний газ розрахувався в повному обсязі, проте з порушенням строку оплати, встановленого п. 6.1 договору, а за отриманий в березні 2016 року природний газ розрахувався вчасно та в повному обсязі.

Враховуючи несвоєчасну оплату отриманого в січні та лютому 2016 р. природного газу, позивач просить стягнути з відповідача 8493,58 грн. пені та 579,11 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості, а саме: за період 16.02.2016 р. по 13.04.2016 р. на суму 91809,36 грн., за період 15.03.2016 р. по 13.04.2016 р. на суму 58005,75 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача 918,09 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 р. за період з 01.03.2016 р. по 30.04.2016 р.

30.11.2016 р. набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 р., яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 1 вказаного вище Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою статті 3 цього Закону унормовано, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 р. № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Водночас, факт включення чи невключення відповідача до даного реєстру не входить до предмета доказування у даній справі, оскільки не впливає на вирішення даного спору з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016 р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. При цьому застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 р. у справі № 914/123/17 та у постанові від 03.04.2018 р. у справі № 904/11325/16.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із матеріалів справи, заявлені до стягнення з відповідача пеня, 3% річних та інфляційні втрати були нараховані позивачем на заборгованість, яку відповідач погасив до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", а саме платіж, на який позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати, був здійснений відповідачем 14.04.2016 р.

Таким чином, позивачем неправомірно нараховано відповідачу пеню, 3 % річних та інфляційні втрати, а тому суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 8493,58 грн. пені, 579,11 грн. 3% річних та 918,09 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 85" про стягнення 8493,58 грн. пені, 579,11 грн. 3% річних та 918,09 грн. інфляційних втрат відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 31.08.2020 р.

Суддя О.О. Рябцева