ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 року м. Дніпро Справа № 904/5863/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Бєлік В.Г.) від 03.04.2020р. (дата складання повного тексту ухвали 07.04.2020р.) у справі № 904/5863/19

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Радушненського житлово-комунального підприємства, смт. Радушне, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 578 285,55 грн. за договором № 50 від 02.03.2018 року про надання послуг з централізованого водопостачання та за договором № 870 від 18.10.2018 року про надання послуг з централізованого водопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020р. у справі № 904/5863/19:

- заяву Радушненського житлово-комунального підприємства про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року задоволено;

- відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року по справі № 904/5863/19 щодо сплати Радушненським житлово-комунальним підприємством на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" - 426 406,60 грн. - основного боргу, 43 420,55 грн. - пені, 9 132,76 грн. - 3% річних, 11 334,84 грн. - інфляційних втрат та 8 080,42 грн. - витрат по сплаті судового збору, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020р. у справі № 904/5863/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви Радушненського житлово-комунального підприємства про відстрочення виконання рішення у даній справі відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- судом першої інстанції не встановлено обставин, передбачених ст. 331 ГПК України для відстрочення виконання рішення у справі, а відповідачем не доведено належними доказами наявності підстав для відстрочення судового рішення;

- судом першої інстанції не враховані інтереси позивача, який також знаходиться в скрутному фінансовому становищі та потерпає від запровадження карантинних заходів;

- судом першої інстанції не враховано, що відстрочення виконання рішення на невизначений термін загрожує сутності судового захисту та суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020р. у справі № 904/5863/19; повідомлено учасників справи, що у зв`язку із встановленням на період дії карантинних заходів в Україні тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання постанови Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), враховуючи Рекомендації Ради суддів України, викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, відтерміновано розгляд судових справ на період дії карантину, про дату та час судового засідання з розгляду справи учасників буде повідомлено ухвалою суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2020р. судове засідання з розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020р. у справі № 904/5863/19 призначено на 27.08.2020р.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на скрутний фінансовий стан та встановлення КМ України карантину, що на думку відповідача є підставою для відстрочення виконання рішення суду на весь час карантину.

Сторони про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи, але наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку повноважних представників.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників сторін в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2019р. Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Радушненського житлово-комунального підприємства про стягнення заборгованості у розмірі 578 285,55 грн. за договором № 50 від 02.03.2018 року про надання послуг з централізованого водопостачання та за договором № 870 від 18.10.2018 року про надання послуг з централізованого водопостачання, з яких: основний борг у розмірі 526 819,44 грн.; пеня у розмірі 33 636,66 грн.; 3% річних у розмірі 7 625,76 грн.; втрати від інфляції у розмірі 10 203,69 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Радушненського житлово-комунального підприємства на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" 426 406,60 грн. - основного боргу, 43 420,55 грн. - пені, 9 132,76 грн. - 3% річних, 11 334,84 грн. інфляційних втрат та 8 080,42 грн. - витрат по сплаті судового збору. В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 48 000,00 грн. - закрито провадження.

27.03.2020 Радушненське житлово-комунальне підприємство до Господарського суду Дніпропетровської області направило заяву вих. № 49 від 26.03.2020 року про відстрочку виконання рішення суду, в якій просило суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року по справі № 904/5863/19 щодо сплати Радушненським житлово-комунальним підприємством на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" 426 406,60 грн. - основного боргу, 43 420,55 грн. - пені, 9 132,76 грн. - 3% річних, 11 334,84 грн. інфляційних втрат та 8 080,42 грн. - витрат по сплаті судового збору, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2020 прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд у судове засідання на 03.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020р. у справі № 904/5863/19: заяву Радушненського житлово-комунального підприємства про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року задоволено; відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року по справі №904/5863/19 щодо сплати Радушненським житлово-комунальним підприємством на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" - 426 406,60 грн. - основного боргу, 43 420,55 грн. - пені, 9 132,76 грн. - 3% річних, 11 334,84 грн. - інфляційних втрат та 8 080,42 грн. - витрат по сплаті судового збору, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни.

Задовольняючи заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення у справі місцевий господарський суд виходив з того, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (із змінами та доповненнями від 16.03.2020 та 25.03.2020) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, з 12 березня 2020 на всій території України запроваджено карантин.

Проте, апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок місцевого господарського суду про існування підстав для відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2020 року по справі № 904/5863/19 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни.

Так, згідно з ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Частиною 4 статті 11 ГПК України також визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до вимог Конституції України, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Системний аналіз зазначеної статті ГПК України свідчить про те, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Крім того, розглядаючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 331 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про відстрочку судового рішення, суд повинен врахувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Слід врахувати те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності, суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін, чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтовано тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Отже, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення, при цьому винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Також, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відтак, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може відстрочити таке виконання.

Втім, задовольняючи заяву відповідача суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та в обґрунтування відстрочення судового рішення послався лише на запровадження на усій території України карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (із змінами та доповненнями від 16.03.2020 та 25.03.2020) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2".

При цьому, суд першої інстанції відстрочив виконання рішення у справі на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни, тобто на невизначений термін, що також не відповідає ч. 5 ст. 331 ГПК України, згідно з якою розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Апеляційний суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України

від 26 серпня 2020р. № 760 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та в черговий раз продовжено дію карантину до 31 жовтня 2020р., а запровадження на території України карантину має загальний характер та впливає на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання.

Так, позивач, як і відповідач, є комунальним підприємствоим та здійснює надання населенню комунальних послуг, тобто стикається у своїй діяльності з тими самими складнощами, пов`язаними з запровадженням карантину, що і відповідач, тому відстрочення на невизначений строк прийнятого на користь позивача судового рішення з підстав запровадження карантину не відповідає таким основними засадам господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та пропорційність.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що заявником не доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення по даній справі або роблять його неможливим, з огляду на наступне.

Як вбачається із змісту заяви про відстрочку виконання судового рішення у даній справі, заявник також посилається на важке матеріальне становище, на підтвердження чого надав копії довідки про стан дебіторської та кредиторської заборгованості № 47 від 25.03.2020р. та балансу підприємства станом на 31.12.2019р.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, саме відповідачем порушено зобов`язання, тобто через його винні дії виник спір, при цьому відповідачем під час розгляду справи не було доведено, що порушення зобов`язання сталося внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, відсутність коштів не може бути поважною підставою невиконання зобов`язання, а докази подані відповідачем на підтвердження важкого матеріального становища не свідчать про реальну неможливість виконання судового рішення, що зокрема може бути встановлено лише під час його примусового виконання. Відповідачем також не надано доказів відсутності коштів на банківських рахунках підприємства, майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Виходячи з усього вищевикладеного, а також не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності виключної обставини для відстрочення виконання обов`язкового до виконання рішення суду, що вступило в законну силу, апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення відповідної заяви відповідача та відстрочення виконання рішення у справі.

За наведених обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2102,00грн. слід покласти на відповідача.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020ру справі № 904/5863/19 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020ру справі № 904/5863/19 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви Радушненського житлово-комунального підприємства про відстрочення виконання рішення відмовити.

Стягнути з Радушненського житлово-комунального підприємства на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у сумі 2102,00грн.

Видачу наказу згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повна постанова складена та підписана 01.09.2020 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя В.Ф. Мороз