РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2020Справа № 910/4980/20

Господарський суд м. Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/4980/20

За позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720)

До Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України (01034 м. Київ вул. Золотоворітська, 5; ідентифікаційний код: 20001303)

Про стягнення пені та 3 % річних у загальному розмірі 3 191, 62 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України (надалі - відповідач) про стягнення пені та 3 % річних у загальному розмірі 3 191,62 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору купівлі-продажу природного газу №219/16-ТЕ(Т)-41 від 31.05.2016 в частині своєчасності здійснення оплат за переданий газ. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача 3 191, 62 грн заборгованості, з яких з яких: 2 792, 67 грн - пеня, 398, 95 грн - 3 % річних, а також судові втрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102, 00 грн.

21.04.2020 Господарський суд м. Києва постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, встановив позивачеві строк на усунення недоліків - 5 днів з дня отримання ухвали, шляхом надання суду: 1) належних доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви з додатками у встановленому законом порядку, 2) детального обґрунтованого розрахунку пені та 3 % річних; 3) вказати ідентифікаційний номер відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 4) надати витяг з ЄДР щодо відповідача.

05.05.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява позивача, якою останній усунув недоліки позовної заяви встановлені ухвалою суду від 21.04.2020.

19.05.2020 Господарський суд м. Києва ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №910/4980/20, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

При цьому, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.05.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, а саме: 01034 м. Київ вул. Золотоворітська, 5; (поштовий конверт (відправлення №552) вкладено до абонементної скриньки 25.05).

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2020 у справі № 910/4980/20, яка в тому числі опублікована та доступна до вільного перегляду з 21.05.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

При розгляді справи №910/4980/20 судом враховані положення пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, доповнено Розділ Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України № 731-ІХ від 18.06.2020 встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими Кодексами), мають право на продовження процесуальних строків на підставах, встановлених цим Законом.

Закон України № 731-ІХ від 18.06.2020 набрав чинності - 17.07.2020, відповідно строк на подання відзиву закінчився 06.08.2020.

Оскільки, відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позовну заяву, та не подав до суду заяву про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, і за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши всі наявні документи у матеріалах справи № 910/4980/20, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно та безпосередньо оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, між АТ «НАК «Нафтогаз України» (надалі - позивач, постачальник) та Департаментом господарського забезпечення Служби безпеки України (надалі - відповідач, споживач) укладеного Договір №219/16-ТЕ(Т)-41 постачання природного газу від 31.05.2016 (надалі - Договір).

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору, ним було передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 381484,83 грн., на підтвердження чого позивачем подані акти приймання-передачі природного газу.

Звертаючись з позовом до суду АТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що грошове зобов`язання за договором було виконано відповідачем з порушенням строків, обумовлених у п. 6.1. Договору, що стало підставою для нарахування відповідачу пені у розмірі 2792, 67 грн та 3 % річних у розмірі 398, 95 грн.

На підтвердження факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором, позивач подає сальдо та операції по підприємству, а також виписки з рахунку позивача про зарахування коштів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову у справі є майнові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості у сумі: 3 191, 62 грн за Договором №219/16-ТЕ(Т)-41постачання природного газу від 31.05.2016, з яких: 2 792, 67 грн - пеня; 398, 95 грн - 3 % річних.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема з договорів та правочинів.

Згідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

У відповідності до речення першого п. 3.4. Договору приймання-передання газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до речення другого п. 8.2. Договору у разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 21 % річних від суми простроченого платежу за кожен день.

З аналізу абзацу першого розділу 12 Договору, вбачається, що він набирає чинності з дати підписання, поширює дію на відносини, що фактично слалися між Сторонами з 01 травня 2016 року і діє в частині реалізації газу до 30 вересня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Разом з тим, 18.11.2016 Додатковою угодою №1 до Договору Сторони погодили нову ціну газу, у зв`язку з чим загальна вартість Договору разом з ПДВ становить 381 484, 83 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди №1 до Договору встановлено, що вона набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01 травня 2016 року.

На підставі вищевикладених норм, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. На підставі чого між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В свою чергу, ч. 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Аналогічна норма міститься в ч. 6 ст. 265 ГК України.

Враховуючи зазначене, відповідно до приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов`язок здійснити поставку природного газу, а у відповідача прийняти природний газ в обсязі погодженого сторонами та оплатити його вартість.

Судом встановлено, що на виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, позивач у період з травня 2016 року по вересень 2016 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 381 484 грн, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу, що наявні в матеріалах справи.

Зазначені акти приймання-передачі підписані сторонами без претензій та зауважень щодо обсягу та вартості поставленого газу.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на що, відповідачем з дотриманням п. 6.1. Договору повинні були бути здійсненні платежі за фактично переданий газ до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписами статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що відповідач оплату поставленого позивачем природного газу здійснив у повному обсязі, однак, всупереч п. 6.1. Договору допустив прострочення виконання грошового зобов`язання за фактично поставлений газ в травні 2016, червні 2016, липні 2016.

З поданого позивачем розрахунку штрафних санкцій та 3 % річних вбачається, що у зв`язку із несвоєчасністю сплати вартості поставленого природного газу позивачем була нарахована пеня у розмірі 21 % річних від суми простроченого платежу та 3 % річних за наступні періоди прострочення:

- з 30.06.2016 по 25.07.2016 за зобов`язаннями травня 2016 (дата оплати: 26.07.2016), к-ть днів прострочення: 26, вартість спожитого об`єму природного газу: 91 310, 36 грн. Розмір нарахованої пені: 1 362, 17 грн, 3 % річних: 194, 60 грн.

- з 26.07.2016 по 07.08.2016 за зобов`язаннями червня 2016 (дата оплати: 08.08.2016), к-ть днів прострочення: 13, вартість спожитого об`єму природного газу: 81 602, 30 грн. Розмір нарахованої пені: 608, 67 грн, 3 % річних: 86, 95 грн.

- з 26.08.2016 по 19.09.2016 за зобов`язаннями липня 2016 (дата оплати: 20.09.2016), к-ть днів прострочення: 25, вартість спожитого об`єму природного газу: 57 293, 59 грн. Розмір нарахованої пені: 821, 83 грн, 3 % річних: 117, 40 грн.

Судом встановлено, що розмір нарахованої пені узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 343 ГК України у відповідності до якої платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Аналогічна норма міститься в положеннях ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

За висновками суду, в силу п. 6.1. Договору строк оплати за поставлений природний газ за зобов`язаннями травня-серпня 2016 настав. Доказів протилежного відповідачем до суду не подано. Договір в судовому порядку не оспорений, а отже, в силу вимог ст. 204, 629 ЦК України правочин є правомірним та обов`язковим для виконання сторонами.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних в сукупному розмірі за прострочені періоди 3 191, 62, суд встановив, що він є обґрунтованими та арифметично вірним, період прострочення визначений позивачем правильно.

З огляду на що, позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» є доведеними, обґрунтованими та відповідачем не спростовані, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пункту 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України (01034 м. Київ вул. Золотоворітська, 5; ідентифікаційний код: 20001303) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720) пеню у розмірі 2792, 67 (ді тисячі сімсот дев`яності дві) грн 67 коп., 3 % річних у розмірі 398, 95 (триста дев`яносто вісім) грн 95 коп, судовий збір у розмірі 2102, 00 (дві тисячі сто дві) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких