РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2020Справа № 910/2481/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

(Україна, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; ідентифікаційний код: 14360570)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Толленс Груп"

(Україна, 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 90; ідентифікаційний код: 39321767)

2) ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

про стягнення 225 000,00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Толленс Груп" (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) про стягнення в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором № б/н від 27.12.2017 у розмірі 225 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за Кредитним договором № б/н від 27.12.2017 та відповідачем-2 - зобов`язань за Договором поруки № POR040 від 27.12.2017.

Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідачем-2 у даній справі є фізична особа, що не є підприємцем - ОСОБА_1 , адресу якої позивачем зазначено: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020, на підставі частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, постановлено звернутися до Органу реєстрації Білогородської сільської ради із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Зобов`язано Орган реєстрації Білогородської сільської ради надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

16.03.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на запит суду від 24.02.2020, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.09.2018 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача-1 (ідентифікаційний код 39321767) є: Україна, 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 90.

На зазначену адресу судом відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 17.03.2020 з метою повідомлення відповідача-1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про його право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

28.04.2020 до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу-1 разом з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 17.03.2020, яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв`язку не вручене під час доставки відповідачу-1 та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Крім того, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 17.03.2020 на адресу місця проживання відповідача-2 з метою повідомлення його про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

05.05.2020 до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу-2 разом з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 17.03.2020, яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв`язку не вручене під час доставки відповідачу-2 та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 17.03.2020 була оприлюднена на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

З урахуванням викладеного, за висновком суду, відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у цій справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачі належним чином були повідомлені про розгляд цієї справи та відповідачам були створені достатні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачами відзивів на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

27.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Толленс Груп" (далі - клієнт, відповідач-1) звернулось до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - банк, позивач) із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ», відповідно до якої відповідач-1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені на сайті позивача http://privatbank.ua.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27.12.2017 (далі - Заява), Заява про відкриття рахунку та Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила) і тарифи банку складають Кредитний договір № б/н від 27.12.2017 (далі - Договір).

Істотні умови кредитування наведено в Заяві.

Пунктом 1.3 Заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців з моменту видачі коштів. Проценти (комісія) за користування кредитом становить 2 % в місяць від початкового розміру кредиту (згідно з п. 1.4 Заяви).

Погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (відповідно до п. 1.5 Заяви).

Пунктом 1.6 Заяви передбачено, що у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї Заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.2.8.1 Умов та Правил банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших винагород в обумовлені цим Договором терміни. Кредитування клієнта здійснюється в межах встановленого банком ліміту кредитування, про який банк повідомляє клієнта через встановлені канали комунікацій. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за використання кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказується у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуги «КУБ», а також системі «Пиват24». Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі «Приват24» або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладання сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватися шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Пунктом 3.2.8.3.1 Умов та Правил передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку клієнта в строки і в розмірах, передбачених умовами кредитного договору.

У п. 3.2.8.3.1.3 Умов та Правил зазначено, що клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені у Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у банку, на погашення за Послугою у кількості та розмірі, зазначеному у кредитному договорі. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно зі статтями 212, 651 ЦК України у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цих умов, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту. При погашенні заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата остаточного платежу.

Згідно з п. 3.2.8.5.1 Умов та Правил клієнт зобов`язався використовувати кредит на цілі, зазначені в пункті 3.2.8.1.

У відповідності до пункту 3.2.8.5. Умов та Правил відповідач-1 зобов`язався оплатити щомісячні проценти за користування кредитом, а також повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені Договором, у терміни і сумах, які встановлено пунктами 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

За умовами п. 3.2.8.6.2 Умов та Правил банк на свій розсуд має право відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України здійснити одностороннє розірвання Договору з надсиланням клієнту повідомлення. У зазначену в повідомленні дату Договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії Договору клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за Договором.

27.12.2017 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено Договір поруки №POR040 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником (відповідачем-1) зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.2.8 «Кредит КУБ» Умов та Правил надання банківських послуг по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно Договору - 2,0 % (два) відсотка від суми кредиту щомісяця;

- за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.8.5.3. Умов та Правил - 4,0 % (чотири) відсотки від суми кредиту щомісяця;

б) кредиту в розмірі, що вказаний у Договорі.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Договором, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

У п. 1.5 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за Договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з п. 2.1.2 Договору поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п. 1.1 цього Договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Не направлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за Договором, незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Як зазначає позивач, ним виконано свої договірні зобов`язання та перераховано на рахунок відповідача-1 кредитні кошти в сумі 300 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку відповідача-1, натомість відповідачем-1 взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором виконано частково та повернуто кредитні кошти в сумі 75 000,00 грн, внаслідок чого у відповідача-1 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 225 000,00 грн.

16.10.2019 позивачем було направлено відповідачу-1 повідомлення вих. №I1LK3KUB075F0 від 15.10.2019 про неналежне виконання зобов`язань за Кредитним договором, в якому позивач зазначив, що у випадку непогашення заборгованості у строк до 17.10.2019, Кредитний договір буде розірваний, починаючи з 18.10.2019.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником та поручителем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором та Договором поруки, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів 225 000,00 грн заборгованості за кредитом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Внаслідок укладення договору шляхом підписання відповідачем-1 Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» від 27.12.2017, між позивачем та відповідачем-1 виникли цивільні права та обов`язки і за своєю правовою природою такий правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Суд встановив факт перерахування позивачем кредитних коштів у сумі 300 000,00 грн на рахунок відповідача-1, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 .

За приписами частин 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи банківських виписок по рахунку відповідача-1, клієнт належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у відповідача-1 виникла заборгованість перед позивачем по поверненню кредитних коштів у сумі 225 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, приймаючи до уваги умови укладеного між сторонами Кредитного договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем-1 своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

В свою чергу відповідачем-1 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у передбачений Кредитним договором строк не виконано.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач-1 в установленому процесуальним законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 грошових коштів у сумі 225 000,00 грн, що складає основну заборгованість за кредитом, є обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами.

Одночасно, як було вказано вище, в забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 було укладено Договір поруки № POR040 від 27.12.2017, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання відповідачем-1 зобов`язань за угодами приєднання до розділу 3.2.8 «Кредит КУБ» Умов та Правил надання банківських послуг.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частин 1 - 4 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження повернення кредитних коштів за Кредитним договором у сумі 225 000,00 грн.

З урахуванням встановлених вище судом обставин невиконання відповідачем-1 умов Кредитного договору щодо нездійснення своєчасного погашення заборгованості за кредитом у передбачений Кредитним договором строк, а також невиконання відповідачем-2 умов Договору поруки, позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів 225 000,00 грн заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом у розмірі 225 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 375,00 грн, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів у рівних частинах, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Толленс Груп" (Україна, 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 90; ідентифікаційний код: 39321767) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; ідентифікаційний код: 14360570) заборгованість за кредитом у розмірі 225 000 (двісті двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Толленс Груп" (Україна, 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 90; ідентифікаційний код: 39321767) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; ідентифікаційний код: 14360570) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 687 (одна тисяча шістсот вісімдесят сім) грн 50 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (Україна, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; ідентифікаційний код: 14360570) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 687 (одна тисяча шістсот вісімдесят сім) грн 50 коп.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.09.2020

Суддя О.В. Нечай