РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2020Справа № 910/5860/20
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіппо»

про стягнення 664976,21 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДС ТРЕЙД ПЛЮС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про 664976,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов"язань з оплати товару за договором від 26.12.2018 № 261218-06/1г, в зв"язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та штрафні санкції.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.05.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в частині нарахування штрафних санкцій, оскільки, на думку відповідача поставки товару у 2020 році здійснювались не за договором (оскільки строк його дії припинився), а тому відсутні підстави для нарахування санкцій. Також відповідач зазначає, що оскільки в п. 5.5 договору не визначений ліміт заборгованості, то відповідно відсутні умови передбачені договором для нарахування санкцій. Також відповідач зазначає, що за частиною накладних поставлялась продукція торгової марки "Рідна Земля", строк оплати вартості якої не встановлений договором, в зв`язку з чим відсутнє прострочення з оплати. Також відповідач вказує, що пені розраховувалась позивачем не за 6, а за 7 місяців, що суперечить законодавству.

28.05.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову. В заяві позивач просить: вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіппо", в межах заявленої ціни позову у справі № 910/5860/20 в розмірі 664976,21 грн.

Ухвалою суду від 01.06.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю "ДС ТРЕЙД ПЛЮС" в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 910/5860/20 шляхом накладення арешту на кошти відповідача в межах суми 664976,21 грн. було відмовлено.

23.07.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач заперечує проти припинення договору та зазначає, що всі поставки між сторонами здійснювались саме на підставі договору від 26.12.2018 № 261218-06/1г. Позивач вказує, що поставка товарів торгової марки "Рідна Земля" сторонами не здійснювалось, а скорочення РЗ передбачає поставку товару торгової марки "Rozalini". Оскільки поставки здійснювались за договором, нарахування санкцій є обгрунтованим. Крім того, пеня розрахована позивачем за період з 01.10.2019 по 31.03.2020, тобто протягом 6 місяців. Також у відповіді на відзив позивач просить стягнути суму заборгованості у розмірі 654801,56 грн, в тому числі пеню у розмірі 66670,12 грн, проте не подає до суду заяви про зменшення суми позовних вимог чи обгрунтований розрахунок саме такої ціни позову, в тому числі суми пені.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДС Трейд Плюс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (покупець) було укладено договір поставки № 261218 - 06/1г в редакції протоколу розбіжностей до договору поставки № __ від 26.12.2018.

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. договору, постачальник зобов`язується передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору. Поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору.

Відповідно до п. 2.2. договору ( з урахуванням протоколу розбіжностей), замовлення передається постачальнику в будь - якій зрозумілій сторонам формі ( шляхом заповнення бланку замовлення, електронною поштою, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо). Погоджене сторонами замовлення в односторонньому порядку зміні не підлягає. Зміни в замовлення вносяться за згодою сторін і підтверджуються ними письмово.

Відповідно до п. 3.1. договору, асортимент та кількість товару погоджуються сторонами в замовленні і зазначаються в накладних у відповідності до погодженого сторонами замовлення. Постачальник зобов`язується дотримуватися відповідності позицій товару у накладній позиціям у замовленні. Кожне замовлення повинно бути оформлено окремою накладною. Не допускається об`єднання декількох замовлень в одну накладну та оформлення декількох накладних по одному замовленню.

Відповідно до п. 4.1. договору, постачальник зобов`язується здійснити доставку на умовах визначених нижче і передати товар покупцю протягом 3 ( трьох) календарних днів з моменту погодження замовлення та/або у відповідності підписаного сторонами графіку, місце доставки товару - рампа Логістичного центру або торгівельного закладу Покупця.

Відповідно до п. 4.3. договору, передачу товару постачальником і його приймання покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної і тільки у відповідності із замовленням покупця.

Відповідно до п. 4.4.1. договору ( з урахуванням протоколу розбіжностей), постачальник зобов`язаний надати покупцеві при здійснені поставки наступні документи: товарно - транспортна накладна на кількість товару, що поставляється - 1 примірник або копія подорожнього листа автомобіля 1 примірник ( для постачальників, що не виписують транспортні накладні внаслідок відсутності при доставці товару транспортних послуг).

Відповідно до п. 4.10. договору, обов`язок постачальника по поставці товару покупцю вважається своєчасно та належним чином виконаним з моменту передачі товару в повному обсязі покупцю і надання повного та відповідного пакету документів покупцю на товар.

Відповідно до п. 5.4. договору, оплата за поставлений товар ТМ «Молокія» ( молочка), ТМ «Яготинське для дітей» (молочка) та ТМ «Яготинське» ( молочка) сум у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5. даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівково порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 21 ( двадцять один) календарних днів з дати поставки даного товару.

У п. 5.5 договору сторони погодили, що заборгованість покупця за поставлений постачальником товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язання по договору та складає суму (ліміт заборгованості ) в розмірі " ---- " грн. у т. ч. ПДВ. Вказаний ліміт заборгованості має бути погашений (сплачений) у випадку розірвання або закінчення терміну дії договору після підписання сторонами акту звірки.

Відповідно до п. 7.1.1. договору, постачальник зобов`язаний передавати покупцю товар згідно умов даного договору.

Відповідно до п. 7.2.1. - 7.2.2. договору, покупець зобов`язаний приймати товар за кількістю та якістю в порядку і терміни, установлені даним договором. Оплатити товар в розмірах і терміни, установлені договором.

Відповідно до пп. 8.2.1 п.8.2 договору, покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за порушення терміні розрахунків, передбачених п. 5.4. даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Відповідно до п. 9.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до « 31» грудня 2018 року, але в будь - якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

26.12.2018 сторонами було укладено договір про внесення змін № 1 до договору поставки № 261218 - 06/1г від 26.12.2018, яким договір було доповнено п. 5.4.1., а саме: « оплата за поставлений товар ТМ «Rozalini» здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 35 (тридцяти п`яти) календарних днів з дати поставки товару».

26.12.2018 сторонами було укладено договір про внесення змін № 2 до договору поставки № 261218 - 06/1г від 26.12.2018, яким договір було доповнено п. 5.4.2., а саме: « оплата за поставлений товар ТМ «Пістинська» здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки товару».

22.03.2019 сторонами було укладено договір про внесення змін № б/н до договору поставки № 261218 - 06/1г від 26.12.2018, яким договір було доповнено п. 5.4.3., а саме: « оплата за поставлений товар ТМ «Арсеніївський» (напої) сум у розмірах, понад ліміт встановлений п. 5.5. даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок через 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки товару».

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу й інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Дослідивши укладений між сторонами договір, суд дійшов висновку що даний договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивачем до матеріалів справи додано акт звірки взаєморозрахунків складений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДС ТРЕЙД ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіппо» станом за період: червень 2019, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 458688,22 грн. Акт містить підписи та печатки обох контрагентів.

Позивачем до матеріалів справи додано акт звірки взаєморозрахунків складений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДС ТРЕЙД ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіппо» станом за період: жовтень 2019, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 604053,60 грн. Акт містить підписи та печатки сторін.

11.02.2020 позивач звернувся до відповідача з «претензією - вимогою» № 02/02, в якій вимагав перерахувати на рахунок позивача наявну за договором № 261218 - 06/1г від 26.12.2018 заборгованість за не оплачену продукцію у розмірі 503234,98 грн. Докази направлення та отримання вимоги відповідачем наявні в матеріалах справи (фіскальний чек АТ «Укрпошта», та роздруківка з веб - сайту «Укрпошти»).

25.02.2020 позивач звернувся до відповідача з «претензією - вимогою» № 03/02, в якій вимагав перерахувати на рахунок позивача наявну за договором № 261218 - 06/1г від 26.12.2018 заборгованість за не оплачену продукцію у розмірі 544234,98 грн. Докази направлення та отримання вимоги відповідачем наявні в матеріалах справи (фіскальний чек АТ «Укрпошта», та роздруківка з веб - сайту «Укрпошти»).

Відповідач відповіді на претензії не надав. Заборгованість в повному обсязі не погасив.

В підтвердження наявної у відповідача заборгованості позивачем до матеріалів справи було додано додаток 1 - реєстр видаткових накладних на поставку товарів з дати підписання договору поставки № 261218 - 06/1г від 26.12.2018 р. до 05.03.2020р. В реєстрі вказані номери, суми та дати накладних на поставку товару.

Також, до матеріалів справи додано додаток № 2 - реєстр накладних на повернення товару з дати підписання договору поставки № 261218 - 06/1г від 26.12.2018р. до 12.03.2020р. В реєстрі вказані номери, суму та дати накладних на повернення товару. Згідно яких частина поставленого товару була повернута позивачу.

В матеріалах справи міститься додаток № 3 - реєстр платіжних доручень на оплату товарів з дати підписання договору поставки № 261218 - 06/1г від 26.12.2018р. до 26.03.2020 р. В реєстрі вказані номери, суми та дати платіжних доручень, за якими відповідачем було частково оплачено поставлений позивачем товар.

До матеріалів справи позивачем додано видаткові накладні : № 10134 від 01.07.2019, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 3616,50 грн. в т.ч. ПДВ; № 11854 від 01.08.2019, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 691,38 грн. в т.ч. ПДВ; № 13231 від 02.09.2019, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 961,14 грн. в т.ч. ПДВ; № 14590 від 01.10.2019 , за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 447,42 грн. в т.ч. ПДВ; № 15778 від 01.11.2019, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 433,92 грн. в т.ч. ПДВ; № 16805 від 02.12.2019, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 590,18 грн. в т.ч. ПДВ; № 24 від 02.01.2020, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 478,68 грн. в т.ч. ПДВ; № 1082 від 03.02.2020, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 1143,87 грн. в т.ч. ПДВ; № 2230 від 03.03.2020, за якою відповідачу було поставлено товар вартістю 607,58 грн. в т.ч. ПДВ.

До матеріалів справи позивачем додано накладні на повернення товару : № 1390719 від 02.07.2019, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 506,22 грн. в т.ч. ПДВ; № 1400740 від 01.08.2019, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 187,20 грн. в т.ч. ПДВ; № 1410826 від 02.09.2019, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 68,64 грн. в т.ч. ПДВ; № 1443659 від 01.10.2019, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 186,54 грн. в т.ч. ПДВ; № 1453034 від 01.11.2019, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 58,20 грн. в т.ч. ПДВ; № 1462338 від 03.12.2019, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 85,20 грн. в т.ч. ПДВ; № 1469758 від 02.01.2020, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 365,12 грн. в т.ч. ПДВ; № 1476828 від 01.02.2020, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 130,25 грн. в т.ч. ПДВ; № 1483486 від 03.03.2020, за якою відповідачу було повернено товар вартістю 70,42 грн. в т.ч. ПДВ.

Щодо доказів оплати відповідачем поставленого позивачем товару, до матеріалів справи додано платіжні доручення: № 18098 від 01.07.2019 на суму 11955,24 грн.; № 23043 від 02.08.2019 на суму 4544,28 грн.; № 26961 від 02.09.2019 на суму 4106,70 грн.; № 31313 від 01.10.2019 на суму 1237,80 грн.; № 36109 від 01.11.2019 на суму 1063,80 грн.; № 40517 від 02.12.2019 на суму 2562,42 грн.; № 116 від 03.01.2020 на суму 15956,40 грн.; № 4353 від 03.02.2020 на суму 20088,70 грн.; № 8336 від 03.03.2020 на суму 1601,92 грн. В кожному з платіжних доручень в частині «призначення платежу» зазначено, що платежі було виконано на виконання умов договору № 261218 - 06/1г від 26.12.2018.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

26.12.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ДС Трейд Плюс" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Гіппо" (покупець) укладено договір поставки № 261218 - 06/1г.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця у відповідності до замовлення покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставах накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору (п.1.2 договору).

Згідно з п.1.3 договору загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.5.4 договору оплата за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт, встановлений п. 5.5 даного договору, здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 21 календарних днів з дати поставки товару.

У п. 5.5 договору сторони погодили, що заборгованість покупця за поставлений постачальником товар, яка зберігається за покупцем без застосування до нього відповідальності за невиконання зобов`язання по договору та складає суму (ліміт заборгованості ) в розмірі " ---- " грн. у т. ч. ПДВ. Вказаний ліміт заборгованості має бути погашений (сплачений) у випадку розірвання або закінчення терміну дії договору після підписання сторонами акту звірки.

Таким чином, ліміт заборгованості не встановлений, тобто покупець повинен сплатити повну суму поставки у строк встановлений п.5.4 договору.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Позовною вимогою позивача є стягнути з відповідача грошові кошти на загальну суму 664976,21 грн., з яких : 571583,30 грн. заборгованість за договором поставки № 261218-06/1г від 26.12.2018, 76844,77 грн. пені, 6914,76 грн. втрат від інфляції та 9633,38 грн 3% річних.

25.05.2020 від представника відповідача через канцелярію суду, у відповідності з ст. 165 ГПК України, надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4, ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У своєму відзиві відповідач фактично визнає та не заперечує проти позовної вимоги в частині стягнення 571853,30 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Оскільки, обставина щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем з не оплати поставленого за договором № 261218-06/1г від 26.12.2018 товару підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується у відзиві відповідачем, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення основного боргу в розмірі 571583,30 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 76844,77 грн., 6914,76 грн. втрат від інфляції та 9633,38 грн 3% річних.

У своєму відзиві відповідач проти даних позовних вимог заперечує повністю, мотивуючи це тим, що на його думку відповідно до п. 9.1. договору № 261218-06/1г від 26.12.2018, договір закінчив свою дію 31.12.2019, а тому, штрафні санкції на поставку товару після закінчення строку дії договору не можуть бути накладені, оскільки, сторонами не визначено період протягом якого поставлений за видатковими накладними товар має бути оплачений.

Відповідно до п. 9.1. договору № 261218-06/1г від 26.12.2018, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до « 31» грудня 2018 року, але в будь - якому випадку до моменту його остаточного виконання. Дія договору продовжується на один рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про його розірвання не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповіді на відзив на позовну заяву, яка надійшла через канцелярію суду від представника позивача 23.07.2020, позивач зазначає що вся продукція, яка була поставлена відповідачу за видатковими накладними після 31.12.2019 є прямо передбаченою договором № 261218-06/1г від 26.12.2018 і поставлялась в рамках договору.

Зважаючи, на наявні докази в матеріалах справи, а саме, видаткові накладні, накладні на повернення товару, а також, платіжні доручення за період з 01.01.2020 по 05.03.2020 ( в яких міститься пряме посилання на договір № 261218-06/1г від 26.12.2018), Суд вважає, що своїми конклюдентними діями сторони фактично продовжили дію договору № 261218-06/1г від 26.12.2018 та у правовідносинах між собою користувались приписами даного договору.

З огляду на зазначене, суд вважає заперечення відповідача з приводу не розповсюдження приписів договору на правовідносини з поставки у 2020 році необгрунтованими та спростованими матеріалами справи та діями самого відповідача.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п. 8.2.1 договору за порушення термінів розрахунків, передбачених п. 5.4 даного договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Разом з тим, відповідач вважає, що сторонами не досягнуто домовленості щодо застосування штрафної санкції у вигляді пені, оскільки сторони передбачили відповідальність у вигляді пені саме за порушення термінів розрахунків, передбачених в п. 5.4. договору, яким передбачено оплату за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт встановлений в п.5.5 даного договору, в свою чергу п.5.5. договору не визначає жодного ліміту.

Суд не погоджується з викладеним твердженням відповідача з огляду на наступне.

Так, пунктом 5.4. договору визначено, що оплата за поставлений товар сум у розмірах, понад ліміт, встановлений п. 5.5. даного договору, здійснюється покупцем в українській національній валюті - гривні, в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 21 календарних днів (договорами про внесення змін № 1, 2 та б/н передбачаються інші терміни оплати в залежності від продукції) з дати поставки товару.

У пункті 5.5 договору, який передбачає визначення можливого ліміту заборгованості, сторони поставили прочерк, що свідчить про те, що розмір такого ліміту дорівнює " 0".

Таким чином, проставлення у пункті 5.5 договору прочерку не свідчить про те, що сторони не домовились про застосування пені, а свідчить про те, що товар, який поставлений по цьому договору підлягає оплаті протягом 21 календарних днів (договорами про внесення змін № 1, 2 та б/н передбачаються інші терміни оплати в залежності від продукції), без обмеження та застосування будь-яких лімітів заборгованості.

Суд зазначає, що позивачем було розраховано пеню на суму заборгованості за період з 01.09.2019 по 31.03.2020, проте, відповідно до ч. 6, ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Отже, пеня мала бути розрахована позивачем за період з 01.09.2019 по 01.03.2020.

Суд здійснив перерахунок нарахованої позивачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошове зобов`язань" з урахуванням поставок та повернень товару, а також, часткових оплат проведених відповідачем на користь позивача. Згідно перерахунку суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 66136,26 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем 3% річних від простроченої суми та втрат від інфляції з урахуванням поставок та повернень товару, а також, часткових оплат проведених відповідачем на користь позивача. Згідно перерахунку суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9633,38 грн. та втрати від інфляції у розмірі 6914,76 грн.

З огляду на вищезазначене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 15000,00 грн. позивачем долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги № 23/03/2020 від 23.03.2020, укладеного між ТОВ "ДС Трейд Плюс" та Адвокатським бюро "Воронюк Катерини", згідно п. 1.1. - 1.2.1. клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу у справі щодо стягнення суми боргу за договором поставки № 261218-06/12 від 26.12.2018р., укладеного з ТОВ «ГІППО» ( далі по тексту « справа»), а клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для надання правової допомоги у порядку та строки обумовлені сторонами в даному договорі. Бюро відповідно до визначеного п. 1.1. даного договору доручення має право: - складати та підписувати заяви, позовні заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку до суду, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; посвідчувати копії документів у справі, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноту; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами; - представляти інтереси клієнти у всіх органах державної влади та управліннях, органах місцевого самоврядування, громадських організаціях, у всіх організаціях, підприємствах та установах, незалежно від форм власності та підпорядкування; в бюро технічної інвентаризації; у центрах надання адміністративних послуг; у управлінні земельних ресурсів; у відділах державної виконавчої служби; податкових органах; органах нотаріату; у відносинах з фізичними особами, тощо, з правом: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, знайомитися з документами, отримувати документи та/або їх копії; подавати заяви як письмові так і усні, що стосуються виконання даного договору та обґрунтувати прохання і побажання викладені в них; підписувати заяви, заявки, подання, клопотання, листи, тощо; одержувати належні документи, акти, довідки, витяги, дозволи, рішення, твердження, акти, інші документи - в разі виникнення такої потреби; сплачувати платежі. Права бюро та адвоката у виконанні доручень клієнта у справі даним договором не обмежуються. Відповідно до п. 1.4. - 1.5. договору, клієнт зобов`язується: своєчасно забезпечувати бюро всім необхідним для виконання доручень, передбачених цим договором, зокрема, документами та інформацією; оплачувати витрати, в тому числі судові, що необхідні для виконання доручень; своєчасно оплачувати послуги Бюро. Безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Воронюк Катерина Юріївна та/або адвокат Гуменюк Микола Вікторович. Відповідно до п. 2.1. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. 3.1. - 3.2.2., 3.2.5 договору, розмір гонорару бюро становить 9% від ціни позову, але не менше 25000,00 грн. Гонорар сплачується клієнтом в безготівковому поряду на підставі виставленого бюро рахунку в наступному порядку: 15000,00 грн. сплачується авансом в момент підписання даного договору; сума гонорару в розмірі 1% від ціни позову клієнтом сплачується протягом 5 ( п`яти) календарних днів з дати набрання рішенням законної сили; решта суми гонорару, що є різницею між 9% від ціни позову та оплатами, які вже були здійснені за цим договором клієнтом сплачується протягом 5 ( п`яти) календарних днів з дати стягнення суми заборгованості. Відповідно до п. 3.4. - 3.6. договору., фактом надання послуг клієнту бюро, сторони приймають: настання бажаного клієнтом результату визначеного п. 1.1.1. даного договору та/або ведення адвокатом справи клієнта може встановлюватись на підставі постанов, рішень, ухвал та рішень судів та/або позитивне вирішення справи на користь клієнта та/або зменшення розміру суми стягнення з клієнта або збільшення суми стягнення на користь клієнта та/або складання сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт ( наданих послуг). Підписання акта приймання - передачі виконаних робіт здійснюється на підставі підготовленого бюро акта приймання - передачі виконаних робіт, який бюро надає клієнту на підписання або надсилає клієнту на електронну адресу не пізніше 10 - ти календарних днів з моменту завершення надання клієнту послуг ( визначається на розсуд бюро). Такий акт виконаних робіт надсилається замовнику в формі скан - копії, доказом надсилання акта приймання - передачі виконаних робіт.. Сторони приймають скріншот сторінки поштового сервісу бюро щодо відправки електронного повідомлення клієнту. Отримавши скан - копію приймання - передачі виконаних робіт клієнт зобов`язаний не пізніше 10 календарних днів надіслати бюро підписану клієнтом скан - копію акта приймання передачі. Якщо на 10 календарний день з моменту відправки Бюро скан - копії акта приймання - передачі виконаних робіт клієнт не надішле на адресу бюро скан - копію акта приймання - передачі виконаних робіт підписаного клієнтом, правнича допомога вважається прийнятою клієнтом в повному обсязі без будь яких заперечень на 11 календарний день, з моменту відправки такого акта бюро клієнту електронною поштою.

До матеріалів справи позивачем також додане платіжне доручення № 7278 від 25.03.2020., відповідно до якого позивач перерахував на рахунок Адвокатського Бюро « Воронюк Катерини» 15000,00 грн. ( сума передбачена п. 3.2.1 договору про надання правової допомоги № 23/03/2020 від 23.03.2020). Призначення платежу: « за юридичні послуги зг. рах № 23/03 віл 23.03.2020 р. ( договір 23/03/2020 від 23.03.2020)».

Також до матеріалів справи додано ордер на надання правничої допомоги ТОВ « ДС Трейд Плюс» серія ВК № 1005473 від 22.04.2020.

Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суду надано належні та допустимі докази в підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу за договором 23/03/2020 від 23.03.2020 на суму 15000,00 грн., в зв`язку з чим, відповідні витрат покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З вищезазначеного вбачається, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 191, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, будинок 19/3, корпус 2, кабінет 33, ідентифікаційний код 32650231) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд Плюс» (78200, м. Коломия, вул. Івасюка, буд. 26, ідентифікаційний код 39856673) заборгованість у розмірі 571853 (п`ятсот сімдесят одну тисячу вісімсот п`ятдесят три) грн. 30 коп., 3% річних у розмірі 9633 (дев`ять тисяч шістсот тридцять три) грн. 38 коп., 6914 ( шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 76 коп. втрат від інфляції, пеню у розмірі 66136 (шістдесят шість тисяч сто тридцять шість) грн. 26 коп., судовий збір у розмірі 9818 ( дев`ять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 06 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14764 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 54 коп.

3. В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд Плюс» пені у розмірі 10708,51 грн. - відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко