ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.2020 Справа № 920/637/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Липоводолинський агролісгосп»

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейсіес Вуд»,

про стягнення 129 359 грн 49 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі.

Позивач 23.06.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 129359 грн 49 коп. заборгованості за неналежне виконання відповідачем перед позивачем господарського зобов`язання. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами виникли господарські відносини були укладені договори поставки. Позивач передав відповідачу товар. Відповідачем товар не був оплачений. Тому вищезазначене є підставою для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідач 23.07.2020 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує. Відповідач зазначає, що ним від позивача не було отримано відкоригованих та оформлених належним чином документів на товар, приведених у відповідність до номенклатури, яка передбачена договором № 42 від 07.10.2019, який укладений між сторонами. Крім того, не останню роль у затримках розрахунків між контрагентами за укладеними господарськими угодами, відіграла економічна криза та глобальні незворотні явища рецесії в світовій економіці, викликана пандемією короновірусної інфекції (COVID-19).

Також, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав про можливість мирного врегулювання спору, однак відповідачем не надано суду доказів мирного врегулювання спору.

Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Ухвалою суду від 24.06.2020 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання. Відповідач про відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.110).

18.08.2020 на адресу суду звернувся позивач з заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 19.08.2020 в задоволенні заяви позивача було відмовлено.

Ухвалою суду від 04.08.2020 було відкладено розгляд справи на 26.08.2020. Однак справа розглядається 07.09.2020, оскільки з 20.08.2020 по 04.09.2020 суддя Резніченко О.Ю. знаходилась у відпустці.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами 07.10.2019 було укладено договір № 42, що підтверджується копією зазначеного договору (надалі Договір № 42) (а.с.15-16).

Позивач поставив відповідачу товарну деревину (надалі товар) на суму 258454 грн 81 коп., що підтверджується копіями відповідних товарно-транспортних накладних (а.с.17-52). Відповідач 28.10.2019 частково оплатив товар сплатив 29393 грн 66 коп. Заборгованіть склала 228695 грн 15 коп., про що сторонами було складено акт звірки взаємних розрахунків (а.с.53).

Також, між сторонами 31.10.2019 було укладено додаткову угоду про проведення заліку взаємної заборгованості на суму 56974 грн 08 коп. (а.с.54-57). Тому заборгованість відповідача перед позивачем склала 171721 грн 07 коп.

У листопаді 2019 року позивач поставив відповідачу товар по Договору № 42 на суму 121725 грн 70 коп., що підтверджується копіями відповідних товарно-транспортних накладних (а.с.58-76).

Також, між сторонами укладено додаткову угоду про проведення заліку взаємної заборгованості на суму 35705 грн 12 коп. Тому заборгованість відповідача перед позивачем склала 257741 грн 65 коп.

У грудні 2019 року позивач поставив відповідачу товар по Договору № 42 на суму 34084 грн 75 коп., підтверджується копіями відповідних товарно-транспортних накладних (а.с.80-84).

Також, між сторонами укладено додаткову угоду про проведення заліку взаємної заборгованості на суму 12640 грн 00 коп. (а.с.85). Тому заборгованість відповідача перед позивачем склала 142359 грн 02 коп. Крім того, між сторонами було складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків на зазначену вище суму (а.с.84).

У січні 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 03 від 15.01.2020, що підтверджується копією зазначеного договору (надалі Договір № 03) (а.с.86-87).

Позивач поставив відповідачу товар на суму 49150 грн 05 коп., що підтверджується копіями відповідних товарно-транспортних накладних (а.с.88-91). Відповідач частково оплатив товар сплатив 49509 грн 58 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.92-95). Тому загальна заборгованість відповідача перед позивачем склала 129359 грн 49 коп.

Згідно з п.2.2 договорів оплата здійснюється шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на рахунок позивача у розмірі 100% передплати від вартості товару.

Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості (а.с.96-99).

Також, позивач звертався до відповідача з претензією від 24.04.2020 про сплату боргу, що підтверджується копією претензії та доказів її направлення відповідачу (а.с.100-103).

Оскільки відповідач позивачу кошти не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем всі вищезазначені факти належними та допустимими доказами не спростовано. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Суд погоджується з доводами позивача, що підписання в межах позовної давності боржником і кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір, належить до дій, які свідчать про визнання особою свого боргу. Тому відповідач шляхом підписання актів звірки взаємних розрахунків між сторонами та угод про проведення заліку взаємної заборгованості додатково підтверджує наявність заборгованості на спірну суму. Крім того, сам факт поставки товару позивачем відповідачу на спірну суму відповідачем не спростовується.

Крім того, суд не приймає до уваги доводів відповідача, що некоректне оформлення товарно-транспортних накладних позбавляє відповідача можливості здійснити оплату, оскільки зазначені обставини не спростовують факт отримання відповідачем товару на спірну суму та виникнення у відповідача обов`язку сплатити за товар. Також, відповідачем не доведено, яким саме чином зазначені обставини стали перешкодою у здійсненні оплати і не надано належних та допустимих доказів, що відповідач намагався сплатити кошти, проте був позбавлений такої можливості через неточності у товарно-транспортних накладних.

Стосовно доводів відповідача, що не останню роль відіграла економічна криза та глобальні незворотні явища рецесії в світовій економіці, викликана пандемією короно вірусної інфекції (COVID-19), то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, в тому числі доказів у затримках розрахунків між контрагентами за укладеними господарськими угодами, які вплинули на виконання господарських зобов`язань між сторонами даного спору.

В той же час, лист відповідача позивачу від 16.07.2020 (а.с.115), на думку суду, не спростовує і не звільняє відповідача від виконання обов`язків, які виникли між сторонами по господарським договорам.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ГПК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару.

Судом встановлено, що сторони уклали договори поставки. Позивач обов`язки по договорам виконав. Відповідачем зобов`язання по оплаті не виконано - не сплачено позивачу 129359 грн 49 коп., чим порушено умови договорів, а також вищезазначені норми матеріального права. Позивач звертався до відповідача з вимогою оплатити товар, однак відповідачем вимога виконана не була, що змусило позивача захищати свої права та інтереси, шляхом звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 129359 грн 49 коп. боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Липоводолинський агролісгосп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейсіес Вуд» про стягнення 129359 грн 49 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джейсіес Вуд» (вул. Залізнична, 143, корпус Ф, м. Ромни, Сумська область, 42007, ) на користь Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Липоводолинський агролісгосп» (вул. Некрасова, 3, смт Липова Долина, Липоводолинський район, Сумська область, 42500, ) 129359 грн 49 коп. заборгованості, 2102 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Липоводолинському дочірньому агролісогосподарському підприємству «Липоводолинський агролісгосп» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 08.09.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко