ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1430/20

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву приватного підприємства «Тако» від 26.08.2020 про забезпечення позову у справі № 911/1340/20

за позовом приватного підприємства «Тако», м. Київ,

до відповідачів 1) публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Преміум», м. Київ,

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Євростандарт Сервіс», м. Запоріжжя,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:

1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

2) товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Юлг», м. Київ,

3) приватний нотаріус Голуб Людмила Андріївна, м. Вишгород Київської області,

5) ОСОБА_1 , м. Бровари Київської області,

6) приватний нотаріус Черкасова Наталія Борисівна, м. Київ,

про визнання недійсним свідоцтва та витребування майна з чужого незаконного володіння

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

позивач - приватне підприємство «Тако» звернулось до господарського суду Київської області з позовом від 14.05.2020 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Євростандарт Сервіс», в якому просив суд витребувати в порядку ст. 388 ЦК України нерухоме майно позивача, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення з адміністративно-побутовим корпусом, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вул. Новопромислова, 16 з незаконного чужого володіння відповідача ТОВ «Компанія Євростандарт Сервіс», та просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2014 між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Преміум» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Юлг» було укладено кредитний договір № 57/КЛ/14 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. У забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 26.06.2014 між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Преміум» та приватним підприємством «Тако» укладено іпотечний договір № 57/КЛ/14/13, предметом якого виступало спірне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення з адміністративно-побутовим корпусом, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вул. Новопромислова, 16.

01.02.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Д.В. було вчинено виконавчий напис № 222, на підставі якого 16.02.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Резніковим О.Г. було розпочато виконавче провадження № 53423892. Так, на веб-сайті ДП «Сетам» міститься інформація, яка підтверджує, що 05.04.2017 о 16:04 було опубліковано повідомлення про продаж предмету іпотеки, а саме: нежитлового приміщення, складського приміщення з адміністративно-побутовим корпусом, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вул. Новопромислова, 16. Проведення аукціону було призначено на 05.05.2017 о 09:00. У повідомленні наявна інформація про те, що торги не відбулись.

17.05.2017 приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Людмилою Андріївною здійснено перереєстрацію майна (запис № 20435682), що було предметом іпотечного договору від 26.06.2017 № 57/КЛ/14/13, на користь нового власника - ПАТ Комерційний банк «Преміум».

В подальшому, 04.07.2017 ПАТ Комерційний банк «Преміум» відчужив майно на користь фізичної особи ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 04.07.2017, посвідченого 04.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. за реєстровим номером 2602.

26.07.2017 ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 26.07.2017 приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А та зареєстрований за № 1619, відповідно до якого остання передала спірне майно у власність товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Євростандарт Сервіс».

Надалі, 23.10.2017 дане нерухоме майно було передано в іпотеку за іпотечним договором № 3797, посвідченого приватним нотаріусом Запорізької міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., де іпотекодержателем виступає фізична особа ОСОБА_2 .

Таким чином, спірне майно приватного підприємства «Тако» (нежитлове приміщення, складське приміщення з адміністративно-побутовим корпусом, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вул. Новопромислова, 16) вибуло з його володіння поза його волею та всупереч вимогам законодавства України, на підставі протиправних дій банку та нотаріуса, який 17.05.2017 здійснив перереєстрацію майна не перевіривши наявність визначених законом документів для перереєстрації права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Ухвалою суду від 21.05.2020 позовну заяву від 14.05.2020 приватного підприємства "Тако" залишено без руху. Зобов`язано приватне підприємство "Тако" усунути недоліки позовної заяви від 14.05.2020, в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме шляхом визначення ціни позову та подання суду доказів доплати судового збору до законодавчо встановленого розміру.

28.07.2020 від приватного підприємства "Тако" до господарського суду Київської області надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 21.05.2020.

Крім цього, до вищевказаної заяви долучено уточнену позовну заяву від 28.07.2020, за позовом приватного підприємства «Тако» до 1) публічного акціонерного товариства комерційного банку «Преміум» та 2) товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Євростандарт Сервіс» про

визнання недійсним свідоцтва від 17.05.2017 № 1060, оформленого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Людмилою Андріївною та виданого ПАТ КБ «Преміум» на підтвердження права власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення, складське приміщення з адміністративно-побутовим корпусом, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вул. Новопромислова, 16;

витребування в порядку ст. 388 ЦК України нерухомого майна позивача, а саме: нежитлове приміщення, складське приміщення з адміністративно-побутовим корпусом, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вул. Новопромислова, 16 з незаконного чужого володіння відповідача ТОВ «Компанія Євростандарт Сервіс».

Також, позивач просив суд залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ КБ «Преміум» Луньо Іллю Вікторовича, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірму «Юлг», арбітражного керуючого - ліквідатора ТОВ «Фірми «Юлг» Кирик Оксану Володимирівну, приватного нотаріуса Голуб Людмилу Андріївну, та приватного нотаріуса Черкасову Наталію Борисівну.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1430/20, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі № 911/1430/20 призначено на 07.09.2020. Також, зазначеною ухвалою судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб: 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 2) товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Юлг», 4) приватного нотаріуса Голуб Людмилу Андріївну, 5) Смєлову Олену Володимирівну, 6) приватного нотаріуса Черкасову Наталію Борисівну.

19.08.2020 до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про залучення доказів.

В подальшому, 26.08.2020 позивач звернувся до господарського суду із заявою від 26.08.2020 про забезпечення позову, в якій просив господарський суд вжити наступні заходи забезпечення позову:

заборона управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Вишгородської міської ради, суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією виникнення, зміни, переходу, припинення прав на нерухоме майно - нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Новопромислова, буд. 16, загальною площею 1 655,0 кв. м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 18;

заборона товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Євростандарт Сервіс» (), його уповноваженим особам та правонаступникам вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну, перехід, припинення прав на нерухоме майно, а також зміну, перетворення, виділ, поділ, реконструкцію, приєднання нерухомого майна, нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Новопромислова, буд. 16, загальною площею 1 655,0 кв. м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 18;

заборона нотаріусам вчиняти дії за Іпотечним договором від 23.10. 2017 № 3797, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію прав іпотекодержателя/кредитора за Іпотечним договором від 23.10. 2017 № 3797, в частині задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, але не виключно, вчиняти дії спрямовані на реєстрацію за іпотекодержателем права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 655,0 кв. м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 18, вчиняти виконавчий напис за таким договором та здійснювати перереєстрацію права власності на підставі позасудових способів звернення стягнення за іпотечним договором.

При цьому, позивач просив суд не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки вважає, що відсутні підстави для його застосування.

Заява обґрунтована тим, що відповідачами та третіми особами постійно вчиняються дії задля подальшого перепродажу нерухомого майна та передачі в іпотеку. Позивач вважає, що відповідач 2 має реальну можливість відчужити об`єкт нерухомості, вибуття кого з володіння позивача оспорюється, задля задоволення вимог іпотекодержателя ( ОСОБА_2 ) та будь-яки іншим способом відчужити нерухоме майно, що у свою чергу може суттєво ускладнити виконання рішення суду чи навіть зробити його неможливим.

За твердженням заявника, наявність таких обставин, як:

незаконне вибуття нерухомого майна з власності позивача в результаті численних порушень з боку відповідача 1;

обтяження нерухомого майна іпотекою

робить можливим подальше задоволення вимог іпотекодержателя ( ОСОБА_2 ) в разі невиконання зобов`язань відповідача 2 за іпотечним договором від 23.10.2017 № 3797; подальший продаж відповідачем 2 майна третім особам або повторну передачу його в іпотеку в разі припинення іпотечного договору від 23.10.2017 № 3797.

На твердження заявника викладене є достатньою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Також заявник твердить, що заявлені заходи, що мають бути вжиті, є співмірними із вимогами, які заявлені позивачем у позові, та такими, що повністю відповідають суті правовідносин, що направлені на всебічний і повний захист від неправомірних дій та дій, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Згідно з частиною 1, 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 144 Господарського процесуального кодексу України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Дослідивши подану заяву та додані до неї докази, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умовою застосування судом заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що спірне майно, наявне на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві або іншим особам вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову мають бути адекватними, співмірними та відповідати суті позовних вимог, на забезпечення яких вони вживаються.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Саме лише посилання в заяві на недобросовісність відповідачів та потенційну можливість подальшого перепродажу майна не свідчить про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

Суд звертає увагу на те, що заявник як на підставу забезпечення позову посилається на незаконне вибуття майна з його власності як на встановлений факт, між тим, обставини вибуття спірного майна з власності позивача будуть досліджуватися судом в межах предмету позову при розгляді справи по суті і лише за результатами розгляду позову по суті вказаним обставинам буде надана оцінка з точки зору їх законності.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заявником не наведено жодних обставин та не подано жодних доказів на підтвердження реального існування таких обставин, які б свідчили вжиття відповідачами або іншими особами заходів до відчуження спірного об`єкту нерухомості, в тому числі із свідомою метою унеможливлення виконання судового рішення.

Заявником не наведено жодних обставин та не подано жодних доказів на підтвердження реального існування таких обставин, які б свідчили, що без вжиття заходів забезпечення позову реальне виконання судового рішення в подальшому стане неможливим.

У той же час, одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статтею 14 Господарського процесуального кодексу України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України), про що йдеться в положеннях частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України та постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17.

Враховуючи все вище наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено належних доказів на підтвердження своїх вимог, викладених у заяві про забезпечення позову, відповідно заява приватного підприємства «Тако» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 136 - 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Заяву приватного підприємства «Тако» від 26.08.2019 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала господарського суду про відмову у забезпеченні позову в порядку частини 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 255 та частини 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 31.08.2020.

Суддя О.В. Конюх