УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

03.09.2020Справа № 916/2288/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про забезпечення позову, подану разом із позовною заявою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" про розірвання договору та стягнення 1 214 981,29 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" (далі - відповідач), в якій просить суд припинити зобов`язання шляхом розірвання Договору № 913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015, укладеного між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та Приватним акціонерним товариством "Укрбудтрансгаз" та стягнути з відповідача на користь позивача непогашений аванс у сумі 1 214 975,29 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015 в частині своєчасного виконання будівельних робіт.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.08.2020 у справі № 916/2288/20 позовну заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" і додані до неї документи передано на розгляд Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Нечаю О.В.

01.09.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову - 1 214 975,29 грн та сплаченого за подання позовної заяви судового збору - 20 421,63 грн, які знаходяться на усіх банківських рахунках відповідача, в тому числі на р/р НОМЕР_1 в ПАТ АБ "Південний".

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором, неспівмірно малий, порівняно з розміром заявлених позовних вимог, розмір статутного капіталу відповідача, наявність великої кількості судових спорів, в яких Приватне акціонерне товариство "Укрбудтрансгаз" є відповідачем, відкриті виконавчі провадження, в яких Приватне акціонерне товариство "Укрбудтрансгаз" є боржником, наявність у відповідача податкового боргу.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про забезпечення позову, подану разом із позовною заявою, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, предметом заявленого позову, як було вказано вище, є вимоги позивача про розірвання Договору № 913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015 та стягнення з відповідача непогашеного авансу в сумі 1 214 975,29 грн.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Втім, як встановлено судом, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду достатніх доказів, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №913-В-ОДФ-15 від 30.12.2015 є предметом судового розгляду справи по суті, відтак не може братися судом до уваги при вирішенні питання щодо забезпечення позову.

Інші доводи позивача, зокрема, щодо наявності судових спорів, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача, а також податкового боргу та, відповідно, виникнення у органів податкової служби права передати майно платника податків, який має податковий борг, у податкову заставу також не є достатніми для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову мотивована виключно припущеннями позивача щодо можливого ухилення відповідача від виконання судового рішення у випадку задоволення позову, що в будь-якому разі не може бути достатньою підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відтак, позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай