СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2020 р. Справа № 917/2131/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Праймтор», м.Київ (вх. № 1639 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі № 917/2131/19 (суддя Кльопов І.Г.; повне рішення складено 03.06.2020)

за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області (39600, Полтавська область, м.Кременчук, площа Перемоги, 2; )

до Приватного підприємства «Праймтор» (04112, м.Київ, вул.Тимофія Шамрило, 15А; )

про стягнення 18913,88грн., -

ВСТАНОВИЛА:

03.02.2019 Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства «Праймтор» про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 18913,88 грн.

В обґрунтування позову міська рада зазначила, що відповідач не вчинив дій щодо оформлення документів на право користування визначеною земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі № 917/2131/19 позов задоволено повністю та стягнуто з Приватного підприємства «Праймтор» на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області 18913,88 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати та 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідач є власником будівлі кафе-бару з літньою площадкою по проспекту Лесі Українки,65-В у м.Кременчуці Полтавської області та у період з 21.09.2018 по 04.12.2019 (включно) використовував земельну ділянку площею 224 кв.м. без правовстановлюючих документів на неї і орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації та обслуговування будівлі кафе-бару, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Зважаючи на те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, тому за висновками суду він зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. При вирішенні справи судом застосовано правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17.

Відповідач із даним рішенням суду першої інстанції не згоден, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю та відшкодувати відповідачу судові витрати за подачу апеляційної скарги.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Барбашова С.В., судді Попков Д.О., Стойка О.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.07.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 917/2131/19 з розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства «Праймтор», м.Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі № 917/2131/19. Позивачу надано строк до 24.07.2020 для подачі до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України та доказів надсилання (надання) скаржнику копії відзиву та доданих до нього документів; заяв та/або клопотань (за наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги із доказами надіслання їх копій відповідачу. Учасникам справи роз`яснено, що апеляційний розгляд справи № 917/2131/19 відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

22.07.2020, тобто у встановлені судом строки, позивач засобами поштового зв`язку направив суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 6960 від 24.07.2020), в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Проте перевіркою поданих позивачем матеріалів колегією суддів встановлено, що відзив на апеляційну скаргу не містить підпису уповноваженої особи Пономаренко Н.О., про що канцелярією суду складено відповідний акт № 917/2131/19 від 24.07.2020.

Водночас, позивач, на виконання листа-акту № 917/2131/19 від 24.07.2020, направив суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу, який підписаний з боку Кременчуцької міської ради Полтавської області уповноваженою особою Пономаренко Н.О., в якому позивач вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі законним та обґрунтованим та таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначив, що оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), тому доводи апеляційної скарги про звільнення відповідача від сплати коштів за використання земельної ділянки є безпідставними.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Частинами першою та другою статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, встановлено судом першої інстанції, підтверджується в ході апеляційного розгляду справи та не заперечується сторонами спору:

-Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.05.2005 «Про передачу суб`єктам підприємницької діяльності Дуді Г.О., Дуді В.І. в оренду до 01.02.2008 земельної ділянки для експлуатації та обслуговування малої архітектурної форми - торгівельного павільйону-кафе та сезонного майданчика з шатром для організації громадського харчування по просп.50-річчя Жовтня,65-В, в районі зупинки громадського транспорту «вул.Керченська» в м.Кременчуці» Дуді Г.О., Дуді В.І. затверджено технічну документацію із землеустрою та передано в оренду до 01.02.2008 земельну ділянку площею 224 кв.м. для експлуатації та обслуговування малої архітектурної форми - торгівельного павільйону-кафе та сезонного майданчика з шатром для організації громадського харчування по просп.50-річчя Жовтня,65-В, в районі зупинки громадського транспорту «вул.Керченська» в м.Кременчуці;

-27.05.2005 СПД Дуда Г.О. (за умовами Договору - «Орендар») та Кременчуцька міська рада Полтавської області (за умовами Договору - «Орендодавець) уклали Договір оренди землі (кадастровий номер :02:003:0218). Факт передачі земельної ділянки Орендарю в оренду, підтверджується Актом приймання-передачі об`єкта оренди від 27.05.2005;

-27.05.2005 СПД Дуда Г.О. (за умовами Договору - «Орендар») та Кременчуцька міська рада Полтавської області (за умовами Договору - «Орендодавець) уклали Договір оренди землі. Факт передачі земельної ділянки Орендарю в оренду, підтверджується Актом приймання-передачі об`єкта оренди від 27.05.2005 (кадастровий номер :02:003:0218). Факт передачі земельної ділянки Орендарю в оренду, підтверджується Актом приймання-передачі об`єкта оренди від 27.05.2005.

Водночас судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач є єдиним власником нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.11.2019, ПП «Праймтор» є власником будівлі кафе-бару з літньою площадкою по проспекту Лесі Українки,65-В у м.Кременчуці Полтавської області.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, матеріали справи не містять доказів належного оформлення власником будівлі права користування земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Кременчуцькою міською радою Полтавської області та державної реєстрації такого права.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

Із матеріалів справи вбачається, що розмір заявленої до стягнення суми розрахований Кременчуцькою міською радою, як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою кадастровий номер :02:003:0218 комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у формі орендної плати за землю в період з 21.09.2018 по 04.12.2019 включно в розмірі 18913,88 грн.

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :02:003:0218) від 23.08.2019 за № 4213/0/212-09 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 224 кв.м. складає 522997,44 грн.

При розрахунку заявлених вимог позивачем взято розмір (площу) земельної ділянки 224 кв.м., на якій розташована належна відповідачу на праві власності будівля; 5% ставку орендної плати відповідно до рішення Кременчуцької міської ради від 21.04.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради від 23.09.2008 «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці»; понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.05.2012 «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 № 94-908 вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.11.2009 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області» та кількість днів користування земельною ділянкою у заявленому періоді.

Згідно з підпунктом 3 пункту «б» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження зі сприяння здійсненню інвестиційної діяльності на відповідній території.

Підпунктом 1 пункту «а» статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом «б» статті 80 та частиною першою статті 83 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно зі статями 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Тобто, в силу вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди землі є обов`язковим.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Зі змісту частини другої статті 120 Земельного кодексу України вбачається, що не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, що було вірно враховано судом першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці; матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою Полтавської області та державної реєстрації такого права; відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави; факт користування спірною земельною ділянкою відповідачем не спростовано. За розрахунком позивача, який визнано судом обґрунтованим, розмір орендної плати становить 18913,88 грн.

Враховуючи те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 18913,88 грн. за період з 21.09.2018 по 04.12.2019 (включно) на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Причиною незгоди відповідача із даним рішенням стало те, що з моменту придбання нерухомого майна він сплачує земельний податок у складі єдиного податку, а тому вважає, що судом при вирішенні справи судом неправильно застосовано норми статей 291, 297 Податкового кодексу України та статті 1214 Цивільного кодексу України.

Проте вказані аргументи скаржника колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими з огляду на наступне.

В силу положень статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Особливості нарахування, сплати та подання звітності з окремих податків і зборів платниками єдиного податку визначені статтею 297 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, у тому числі, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

У відповідності до Податкового кодексу України, земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Вказаним спростовуються доводи скаржника про неправильне застосування судом першої інстанції норм податкового кодексу, адже єдиною формою здійснення відповідачем плати за землю як землекористувача є орендна плата, тоді як відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (пункт 82) фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження.

Приписами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, відповідачем всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування законного й обґрунтованого рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі № 917/2131/19.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у даній справі покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Праймтор», м.Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі № 917/2131/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02.06.2020 у справі № 917/2131/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 08.09.2020.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка