Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/298/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Ляхов О.В., адвокат, ордер серія АМ №1000550 від 18.09.2019,

від відповідача: не з`явився,

від третіх осіб: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м.Київ)

до Комунального підприємства теплозабезпечення (м.Коростень, Житомирська область),

за участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (смт. Новогуйвинське, Житомирська область) та Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Бердичів, Житомирська область)

про звільнення майна з-під арешту.

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства теплозабезпечення про звільнення з-під арешту, накладеного постановою ВП №53511184 від 20.02.2019 року, виданою державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Коцюрубою Я.Ю., номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30376403 від 20.02.2019 року, нерухомого майна: нежитлового приміщення загальною площею 73,1 кв., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, номер об`єкта в РПВН: 12918290, номер запису про право власності: 20280910 яке належить на праві власності Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк", номер запису про право власності: 20280910, а раніше належало ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.05.2020, а також залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: ОСОБА_1 та Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

Розгляд справи в підготовчому проваджені відкладався. Зокрема, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.05.2020 продовжено строк підготовчого провадження та підготовче засідання призначено на 10.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.06.2020 закрито підготовче провадження у справі №906/298/20 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.08.2020.

18.08.2020 від представника відповідача на адресу господарського суду надійшло клопотання, в якому представник просив розгляд справи призначений на 18.08.2020 здійснювати без участі відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 18.08.2020 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням уточненої позовної заяви від 26.03.2020 (а.с.22-23), просив позов задовольнити. Також зазначив, що в позові допущено описку в зазначенні реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна, а тому просить вважати вірним реєстраційним номером 04 замість 04.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 18.08.2020 не направив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення №069 про вручення поштового відправлення 16.06.2020 (а.с.95). У відзиві на позовну заяву від 14.04.2020 відповідач проти задоволення позову не заперечував в частині зняття арешту з майна, однак заперечив проти стягнення судового збору, оскільки вважає, що відповідач не порушував та не здійснював дій які б порушували права та законні інтереси позивача.

Треті особи повноважних представників в судове засідання 18.08.2020 не направили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення №042 про вручення поштового відправлення 16.06.2020 (а.с.94). Слід зазначити, що на адресу господарського суду 24.06.2020 повернулись не врученими ухвали Господарського суду Житомирської області, в тому числі ухвала від 10.06.2020, які направлялись на адресу третьої особи - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з відповіддю відділу реєстрації місця проживання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №760/02-23 від 07.04.2020 на ухвалу суду від 30.03.2020, зареєстрованим місцем проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 17.11.2012 по 26.06.2015 було: АДРЕСА_3 (а.с.38).

Крім того, у відповіді відділу реєстрації місця проживання Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-09/22 від 24.04.2020 на ухвалу суду від 16.04.2020, повідомлено, що з 04.04.2016 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до управління не звертався, інформація щодо реєстрації місця проживання в місті Житомирі відсутня (а.с.48).

З метою належного повідомлення третьої особи - ОСОБА_1 про розгляд справи №906/298/20 та повного та всебічного дослідження та перевірки обставин, а також враховуючи відсутність відомостей про вручення третій особі ухвал з повідомленням про дату, час і місце судових засідань, на офіційному веб-порталі судової влади України 11.06.2020 було розміщено оголошення, яким повідомлено ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 18.08.2020 на 10:00 год.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третіх осіб своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Враховуючи те, що неявка в засідання суду відповідача та третіх осіб, не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2006 ОСОБА_1 набув право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 73,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 12918290 на підставі договору купівлі-продажу ВСР 853299 №459 від 26.04.2006, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Сітяшенко В.А., що підтверджується інформаційною довідкою №192182262 від 09.12.2019 (а.с.8).

В подальшому, 29.09.2015 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ" було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавець зобов`язується передати нерухоме майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму (а.с.77-78).

Відповідно до пункту 1.2 договору від 29.09.2015 нежитлове приміщення, що відчужується за даним договором, розташоване в АДРЕСА_1 . Опис відчужуваного майна: нежитлове приміщення, цегла, під літ.А, загальною площею 73,1 кв.м.

Вказане нежитлове приміщення належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Сітяшенко В.А. 26.04.2006 року за р.№456 (зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №12918290, витяг про реєстрацію №10807112, виданий Державним комунальним підприємством Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації 31.05.2006 року) (пункт 1.3 договору від 29.09.2015).

Договір підписано представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

29.09.2015 на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ" було зареєстровано в реєстрі під №5203 право власності на нежитлове приміщення заг.пл.73,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Бердичів, вулиця Вінницька, буд.25, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44741945 від 29.09.2015 (а.с.79-80).

29.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ" та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" укладено договір іпотеки №DNTFLOK06629/D16, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного в п.7 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавцем перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторам іпотекодавця.

За умовами пункту 2 договору іпотеки №DNTFLOK06629/D16 від 29.09.2015, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавцем, що випливають з кредитного договору №DNTFLOK06629 від 26.05.2015, з:

- повернення кредиту, наданого у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом вказаним у п. А2 кредитного договору, з кінцевим терміном повернення кредиту, що визначений у п.п.А2.1, А.3 кредитного договору;

- сплати процентів за використання кредиту згідно п.п.А6, А7, А8 кредитного договору;

- сплати винагороди за відкриття позичкового рахунку згідно п.А.9 кредитного договору;

- сплати винагороди за кредитне обслуговування згідно з п.А10 кредитного договору;

- слати винагороди за управління фінансовим інструментом згідно п.А11 кредитного договору;

- сплати штрафу згідно п.п. 5.2, 5.3, 5.8 кредитного договору.

В забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності майно, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.09.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №5203, зареєстрованим 29.09.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 44741945, номер запису про право власності №11383673, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, а саме: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Вінницька, будинок 25 (двадцять п`ять), під літ. А, загальною площею 73,1кв.м. Майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об`єкт права власності. Майно передається в іпотеку разом з усіма його при належностями. Майно та усі його приналежності знаходиться за адресою: Житомирська обл., м.Бердичів, вул. Вінницька, буд.25. Цільове призначення майна: нежитлове приміщення (пункт 7 договору).

За пунктом 24 договору іпотеки №DNTFLOK06629/D16 від 29.09.2015, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.18.6, 18.8.1, 18.8.2, 18.8.3, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріусу або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 100% від вартості, яка зазначена в п.12 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною вище, ніж зазначена в цьому пункті.

Відповідно до пункту 28 договору іпотеки №DNTFLOK06629/D16 від 29.09.2015, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом:

- переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця;

- продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом , в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 закону України "Про іпотеку", для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

Договір підписано представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

У зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ" зобов`язань за кредитним договором 05.05.2017 ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі договору іпотеки №5230 від 29.09.2015 набуло у власність нежитлове приміщення загальною площею 73,1 кв., за адресою: Житомирська область, м.Бердичів, вул.Вінницька (Свердлова), буд.25, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, номер об`єкта в РПВН: 12918290, номер запису про право власності: 20280910, підстава виникнення права власності - договір іпотеки, серія та номер: 5230, виданий 29.09.2015 року; видавник: Бондар І.М., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35071146 від 05.05.2017 року, внесений Арсеньєвою А.А. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, що підтверджується інформаційною довідкою №192182262 від 09.12.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.5-10).

В подальшому, 20.02.2019 року державний виконавець Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Коцюруба Я.Ю., на виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/1110/16 від 13.01.2017 про стягнення з Немирича Д.В. на користь КП "Теплозабезпечення" заборгованості у сумі 67934,84грн, постановою ВП№53511184 від 20.02.2019 про арешт майна боржника наклав арешт на майно, що належить боржнику - Немиричу Д.В.: нежиле приміщення, площею 73,1кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

У відзиві Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби №36881 від 24.04.2020 повідомив, що 21.02.2019 державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було направлено доручення до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області здійснити опис та арешт майна боржника. Зазначив, що виконавцем вчинялись дії щодо розшуку майна та з метою примусового стягнення заборгованості, у зв`язку з чим державним виконавцем на виконання доручення було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 73,1кв.м., реєстраційний/кадастровий номер 12918290, місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 05.05.2017 він є власником майна та ним було заплановано продаж належного йому об`єкта нерухомості: нежитлового приміщення, загальною площею 73,1кв.м., реєстраційний/ кадастровий номер 12918290, місцезнаходження: АДРЕСА_1, проте наявність незаконного арешту, накладеного відділом державної виконавчої служби позбавляє АТ КБ "Приватбанк" розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 20 ГК України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Дане положенням кореспондує і ст.16 ЦК України, яка встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

За таких обставин особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, якщо сторонами відповідного спору є юридичні особи. Таким чином, спір, який виник між позивачем та органом виконавчої служби (у тому числі із її посадовими і службовими особами) з приводу зняття арешту з нерухомого майна, має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (Аналогічна правова позиція наведене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 по справі №905/386/18).

З огляду на наведене, у даній справі АТ КБ "Приватбанк" правомірно заявлено позов до Комунального підприємства теплозабезпечення як особи, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчому провадження, водночас Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції залучено господарським судом до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Статтями 546 та 575 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Окремим видом застави є іпотека.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 6 ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

Як було встановлено судом, 05.05.2017 ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі договору іпотеки №5230 від 29.09.2015 набуло у власність нежитлове приміщення загальною площею 73,1 кв., за адресою: Житомирська область, м.Бердичів, вул.Вінницька (Свердлова), буд.25, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, номер запису про право власності: 20280910, що підтверджується інформаційною довідкою №192182262 від 09.12.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.5-10).

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 статті 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З інформації про виконавче провадження від 18.03.2020 та матеріалів справи вбачається, що постановою від 20.02.2019 про арешт майна боржника ( ОСОБА_1 ) накладено арешт на майно: нежиле приміщення, площею 73,1кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Правове регулювання вказаних положень здійснюється положеннями статей 48, 50, 56 та 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій ст.61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 5 вказаної статті зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Оскільки згідно зі статтею 173 ГПК України позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. Якщо позивач є власником спірного майна, то в судовому порядку вирішується вимога про зняття арешту з майна. У випадку якщо таке його право не визнається чи оспорюється, в тому числі, боржником у виконавчому провадженні, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.

Враховуючи встановлені обставини справи та те, що право власності на нежитлове приміщення загальною площею 73,1кв., за адресою: АДРЕСА_1 з 05.05.2017 зареєстровано за позивачем, наразі ніким не оспорюється і виникло воно до винесення постанови від 20.02.2019, якою накладено арешт на вказане нерухоме майно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про звільнення вказаного майна з під-арешту є обґрунтованими.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про звільнення з-під арешту, нерухомого майна: нежитлового приміщення загальною площею 73,1 кв., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, яке належить на праві власності Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк", номер запису про право власності: 20280910, а раніше належало Немиричу Дмитру Вадимовичу є правомірними, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судом враховується, що у даному випадку позивач звернувся з позовом до Комунального підприємства теплозабезпечення як до особи, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчому провадженні, хоча підставами для звернення з даним позовом були дії відділу державної виконавчої служби з приводу накладення арешту на майно.

З огляду на те, що відповідач не вчиняв дій які б свідчили про порушення прав та інтересів позивача, а також приймаючи до уваги, що відповідач не має законної можливості сприяти позивачу у звільненні з-під арешту з нерухомого майна, оскільки таке право наявне лише у третьої особи - Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, судовий збір позивачу за рахунок відповідача не відшкодовується та покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Звільнити з-під арешту, накладеного постановою ВП №53511184 від 20.02.2019 року, виданою державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Коцюрубою Я.Ю., номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30376403 від 20.02.2019 року, нерухоме майно: нежитлове приміщення загальною площею 73,1кв., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, номер об`єкта в РПВН: 12918290, номер запису про право власності: 20280910 яке належить на праві власності Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк", а раніше належало Немиричу Дмитру Вадимовичу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.08.20

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з пов.) + представнику позивача Ляхову О.В. на E-mail ІНФОРМАЦІЯ_3

4,5 - третім особам (рек. з пов.).