ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. Справа№ 911/436/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 02.07.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 (повний текст рішення підписано 23.12.2019)

у справі №911/436/19 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Бориспільської місцевої прокуратури Київської області

в інтересах держави в особі:

1) Бориспільської районної державної адміністрації Київської області,

2) Вишеньківської сільської ради,

до Садівницького товариства «Лугове»,

про розірвання договору оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Бориспільська місцева прокуратура Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (далі - позивач-1), Вишеньківської сільської ради Бориспільського району (далі - позивач-2) звернулась до господарського суду Київської області із позовом до Садівницького товариства «Лугове» (далі - СТ «Лугове», відповідач) про розірвання договору оренди земельної ділянки від 28.04.2004, укладеного між Бориспільською районною державною адміністрацією та Садівницьким товариством «Лугове».

Позовні вимоги обґрунтовані прокурором в інтересах позивачів неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо своєчасного і повного внесення орендної плати за договором оренди земельної ділянки б/н від 28.04.2004, укладеного між Бориспільською районною державною адміністрацією та Садівницьким товариством «Лугове».

У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив проти заявленого позову прокурора та просив відмовити в його задоволенні.

У відповіді на відзив та поясненнях, Вишеньківська сільська рада Бориспільського району просила не розривати спірний договір оренди земельної ділянки та відмовити у задоволенні позову, повідомила про відсутність заборгованості відповідача з орендної плати.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.11.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Київської області 24.01.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 у справі №911/436/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Вирішити питання щодо стягнення судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/436/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. 18.02.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.02.2020 у справі №911/436/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 апеляційну скаргу прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 у справі №911/436/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

06.03.2020 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 поновлено прокурору Київської області пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 у справі №911/436/19, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду на 09.04.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу, СТ «Лугове» заперечило проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі прокурора, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а рішення місцевого господарського суду від 20.11.2019 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

З метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема представників учасників справи та працівників суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи №911/436/19, що 09.04.2020 розгляд апеляційної скарги прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 не відбудеться.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020, якою послаблено заборони встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020, справу №911/436/19 призначено до розгляду на 25.06.2020.

25.06.2020 по справі оголошено перерву до 02.07.2020.

У судове засідання 02.07.2020 з`явилися прокурор, представники Вишеньківської сільської ради Бориспільського району та СТ «Лугове».

Представники Бориспільської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, сторони повідомлялися належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників Бориспільської районної державної адміністрації Київської області.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Прокурор у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Вишеньківської сільської ради Бориспільського району у судовому засіданні також заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив не розривати спірний договір оренди земельної ділянки та відмовити у задоволенні позову. Представник звернув увагу суду на те, що у відповідача відсутня заборгованості з орендної плати.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 28.04.2004 між позивачем-1 (надалі - орендодавець) та відповідачем (надалі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов п. 1 якого орендодавець - Бориспільська районна державна адміністрація надає, а орендар - Садівницьке товариство «Лугове» приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в адмінмежах Вишеньківської сільської ради Бориспільского району Київської області за межами с. Вишеньки Бориспільського району Київської області.

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 159, га, в тому числі 118,17 га сіножатей, 35,63 га боліт, 2,8 га пісків, 2,4 га озер.

Відповідно до п. 3 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 395 213,29 грн.

Пунктом 4 договору визначено строк його дії, згідно якого договір укладено на 49 років.

Пунктом 6 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 19 760,66 грн за поточний рік.

Пунктом 7 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 8 договору передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно, в рівних долях, не пізніше 15 числа місяця, який слідує за звітним місяцем.

Згідно з п. 9 договору розмір орендної плати переглядається у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі у внаслідок інфляції;

- в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до п. 27 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спори розв`язуються у судовому порядку.

Пунктом 29 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

- взаємною згодою сторін;

- рішенням суду на вимоги однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Пунктом 30 договору передбачено, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.

Пунктом 34 договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

08.07.2004 вказаний договір було зареєстровано у Бориспільському районному відділі Київської філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що вчинено запис № 47.

Рішенням № 22-03-VII від 24.12.2015 Бориспільської районної ради Київської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Вишеньки Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області» затверджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж села Вишеньки Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області загальною площею 2331,27га.

Рішенням № 587-12-VII від 06.07.2016 Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель села Вишеньки Бориспільского району Київської області» затверджено технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земель сільського населеного пункту села Вишеньки Бориспільського району Київської області, якою визначено середню базову вартість одного квадратного метру с. Вишеньки - 124,10 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 у справі № 810/1919/18 за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Садівницького товариства «Лугове» про стягнення податкової заборгованості у розмірі 48383,61 грн адміністративний позов задоволено повністю, стягнуто з Садівницького товариства «Лугове» на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 48 383,61 грн (з орендної плати за період з 31.10.2016 по 30.12.2017).

Судом встановлено, що після прийняття вищезазначеного рішення, відповідачем була погашена повністю заборгованість з орендної плати, що підтверджується квитанцією № 799854 від 11.02.2019 на суму 50 535,00 грн (копія якої наявна у матеріалах справи).

Як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі, прокурор просить суд розірвати договір від 28.04.2004, укладений між Бориспільською районною державною адміністрацією та СТ «Лугове», у зв`язку із неналежним виконанням останнім свого обов`язку щодо сплати у повному обсязі орендної плати згідно договору від 28.04.2004.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1-3 ст. 21 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 32 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Проаналізувавши приписи статті 32 Закону України «Про оренду землі» можна дійти висновку, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України. При цьому, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Заборгованість з орендної плати повинна підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, до звернення прокурором в інтересах позивачів із даним позовом до суду і до відкриття судом провадження у даній справі, станом на 11.02.2019 відповідач виконав свій обов`язок по оплаті орендної плати за договором та перерахував позивачу-2 грошові кошти у розмірі 50 535,00 грн, що підтверджується квитанцією № 799854 від 11.02.2019 на суму 50 535,00 грн.

Відсутність заборгованості у відповідача підтверджується довідками ГУ ДПС у Київській області № 10/10-36-51-07-16 від 13.11.2019 та від 11.07.2019 про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, довідкою Вишеньківської сільської ради № 02-32-1054 від 12.07.2019, що містяться в матеріалах справи.

Тобто, ще до звернення прокурора в інтересах позивачів із даним позовом до суду та станом на 11.02.2019 відповідачем була погашена основна заборгованість перед позивачем-2 по сплаті орендної плати за 2016-2018 роки у повному обсязі, що в свою чергу вказує на відсутність істотності та систематичності порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 28.04.2004.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у Вишеньківської сільської ради у даному випадку не виникло право на розірвання спірного договору оренди земельної ділянки з підстав, зазначених у пункті 29 договору та у ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі». До того ж, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представник Вишеньківської сільської ради заперечив проти задоволення позову та апеляційної скарги прокурора та розірвання договору оренди.

Враховуючи недоведений факт систематичного невиконання відповідачем обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору оренди земельної ділянки, що в свою чергу виключає істотне порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки та положень законодавства України, що врегульовує питання оренди землі, а також те, що у зв`язку із погашенням відповідачем основної заборгованості перед позивачем-2 по сплаті орендної плати за договором останній не наполягає на розірванні спірного договору оренди землі, а зацікавлений у подальших орендних відносин із відповідачем щодо користування земельною ділянкою за договором і надходженням до бюджету грошових коштів за її користування, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача-2 не виникло право на розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав, зазначених у самому договорі та у ст. 32 Закону України «Про оренду землі», а тому, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позову прокурора в інтересах позивачів про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції прокурором не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі прокурора на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Київської області від 20.11.2019, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги прокурора Київської області слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Київської області від 20.11.2019 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 у справі №911/436/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2019 у справі №911/436/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на прокуратуру Київської області.

4. Матеріали справи №911/436/19 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25.08.2020 (після виходу суддів з відпустки).

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

Є.Ю. Шаптала