ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

21 серпня 2020 року Справа № 915/1102/20

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В., розглянувши без повідомлення учасників справи

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» б/н від 19.08.2020 (вх.№10200/20 від 19.08.2020) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» (01042, м.Київ, вул.Академіка Філатова, буд.10-А, оф.3/13; ідент.код 38705558; адреса представника - адвоката Сафронова Ю.І.: 54003, м.Миколаїв, вул.6-а Слобідська, буд.12/1),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал» (03067, м.Київ, вул.Машинобудівна, буд.50-А; ідент.код 36258745),

ІІІ особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс» (54001, м.Миколаїв, вул.Шнеєрсона, буд.2А; ідент.код 39583984),

ІІІ особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Обертун Світлана Миколаївна ( АДРЕСА_1 ),

2) Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович (54001, м.Миколаїв, вул.Садова, буд.1, офіс 307),

про: визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню,-

в с т а н о в и в:

19.08.2020 за вх.№10181/20 Товариство з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 19.08.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал», в якій просить суд:

1) визнати виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу №317 від 24.07.2020 про вилучення у боржника (лізингоодержувача) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» на користь стягувача (лізингодавця) -Товариства з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал», предмета фінансового лізингу: - спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е марки VOLVO, модель FН 13.460, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2010 року випуску (реєстраційний номер: НОМЕР_2 ), об`єм двигуна 12777, - спеціалізований напівпричіп н/пр - контейнеровоз - Е марки SСНМІТZ, модель SСF 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , 2008 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_4 ), - спеціалізований напівпричіп н/пр - контейнеровоз - Е, марки SСНМІТZ, модель SСF 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , 2007 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_6 ), - спеціалізований напівпричіп н/пр - контейнеровоз - Е, марки SСНМІТZ, модель SСF 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , 2007 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_8 ), вартістю 375583,0 грн (триста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні) з ПДВ, які були передані лізингоодержувачу лізингодавцем у платне володіння та користування на підставі Договору фінансового лізингу №170518/ФЛ-646, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал» 17 травня 2018 року, у зв`язку із несплатою лізингових платежів, починаючи з 20 грудня 2019 року - таким, що не підлягає виконанню;

2) визнати виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу №318 від 24.07.2020 про вилучення у боржника (лізингоодержувача) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Клер Транс», на користь стягувача (лізингодавця) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал», предмета фінансового лізингу: спеціалізований вантажний сідловин тягач - Е марки VOLVO, модель FН 13.460, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_9 , 2010 року випуску (реєстраційний номер: НОМЕР_10 ), об`єм двигуна 12777, вартістю 229876,32 грн (двісті двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят шість гривень 32 копійки) з ПДВ, які були передані лізингоодержувачу лізингодавцем у платне володіння та користування на підставі Договору фінансового лізингу №040618/ФЛ-653, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал» 4 червня 2018 року, у зв`язку із несплатою лізингових платежів, починаючи з 20 жовтня 2019 року - таким, що не підлягає виконанню;

3) визнати виконавчий напис приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу №319 від 24.07.2020 про вилучення у боржника (лізингоодержувача) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Клер Транс», на користь стягувача (лізингодавця) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал», предмета фінансового лізингу: загальний легковий універсал - В марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , 2015 року випуску (реєстраційний номер: НОМЕР_12 ), об`єм двигуна 1968, загальний легковий універсал - В марки VOLKSWAGEN, модель GOLF VARIANT, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_13 , 2015 року випуску (реєстраційний номер: НОМЕР_14 ), об`єм двигуна 1968, вартістю 400831,96 грн (чотириста тисяч вісімсот тридцять одна гривня 96 копійок) з ПДВ, які були передані лізингоодержувачу лізингодавцем у платне володіння та користування на підставі Договору фінансового лізингу №251018/ФЛ-716, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал» 25 жовтня 2018 року, у зв`язку із несплатою лізингових платежів, починаючи з 20 грудня 2019 року - таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, 19.08.2020 за вх.№10200/20 Товариство з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» звернулося до суду із заявою б/н від 19.08.2020 про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити вказаний позов шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях №62686888, №62686782, №62687017 відкритих та об`єднаних у зведене виконавче провадження №62689202 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем, на підставі виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Обертун Світлани Миколаївни №317, №318 та №319 від 24.07.2020 про повернення предметів фінансового лізингу у зв`язку із несплатою лізингових платежів, до завершення розгляду даної справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що про вчинення виконавчих написів він дізнався 30.07.2020, коли отримав телефонне повідомлення від поручителя ТОВ «Нікспецтранс», про те, що на територію останнього намагається потрапити приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. з метою вилучення на підставі виконавчих написів нотаріуса предметів фінансового лізингу, згідно укладених між ТОВ «Клер Транс» та ТОВ «Еска Капітал» договорів фінансового лізингу, що підтверджується інформацією про хід зведеного виконавчого провадження №62689202, з матеріалами якого 31.07.2020 ознайомився представник позивача.

Заявник зазначає, що 30.07.2020 виконавцем по всім трьом виконавчим провадженням відповідно кількості виконавчих написів нотаріуса, що входять у склад зведеного, а саме ВП №62686888, №62686782 та №62687017 винесено акти та здійснено запис про те, що під час вчинення виконавчих дій виконавцем виявлено майно, вказане у виконавчому документі.

Заявник стверджує, що на сьогодні існує реальна загроза вилучення майна, яке перебуває в користуванні позивача згідно укладених договорів лізингу та є заблокованим на території матеріально-технічної бази ТОВ «Нікспецтранс» в с.Воскресенське Вітовського району Миколаївської області, оскільки приватний виконавець Баришніков А.Д. на виконання оскаржуваних виконавчих написів вже встановив місцезнаходження цього майна. Очевидно, що у разі можливого задоволення позову ТОВ «Клер Транс» в рамках заявленого ним позову, реального захисту прав та інтересів товариства не відбудеться, оскільки до цього часу майно буде вилучено і сам по собі судовий процес не буде мати жодного сенсу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (пункт 5).

Таким чином, із змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення. Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одночасно з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, в тому числі:

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення вимог чинного ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі "Мікалефф проти Мальти" суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попереднім або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші пороти Мальти").

Згідно п.43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом, як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При розгляді заяви судом враховано, що відповідно до ст.5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що подані заявником докази, зокрема, акти приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. від 30.07.2020, належним чином підтверджують вжиття приватним виконавцем заходів щодо вилучення та передачі майна (предметів фінансового лізингу) стягувачу та, у достатній мірі обґрунтовують припущення заявника, що у разі можливого задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» в рамках заявленого ним позову, реального захисту прав та інтересів товариства не відбудеться, оскільки до цього часу майно буде вилучено і сам по собі судовий процес не буде мати жодного сенсу.

До того ж, судом приймається до уваги, що запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях на підставі оспорюваних позивачем виконавчих написів нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків, не позбавить його конституційних прав на володіння та розпорядження предметами фінансового лізингу, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише обмежить право відповідача на вилучення предметів фінансового лізингу до моменту постановлення та набрання законної сили рішенням суду та слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При цьому, судом приймається до уваги, що відповідач як лізингодавець має можливість відслідковувати пересування транспортних засобів, які є предметом лізингу, через встановлений ним ще до передачі лізингоодержувачу на кожному транспортному засобі датчик руху, саме через які лізингодавець встановив місцезнаходження транспортних засобів на території Миколаївської області та доручив виконання виконавчих написів, що є предметом оскарження у даній справі приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Баришнікову А.Д.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» про забезпечення позову підлягає задоволенню у визначений заявником спосіб, оскільки невжиття запропонованих заявником заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76, 77, 79, 136, 137, 138, 140, 232, 234, 235 ГПК України, суд-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» б/н від 19.08.2020 (вх.№10200/20 від 19.08.2020) про забезпечення позову, задовольнити.

2. Зупинити стягнення у виконавчих провадженнях №62686888, №62686782, №62687017 відкритих та об`єднаних у зведене виконавче провадження №62689202 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем, на підставі виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Обертун Світлани Миколаївни №317, №318 та №319 від 24.07.2020 про повернення предметів фінансового лізингу у зв`язку із несплатою лізингових платежів, до завершення розгляду справи №915/1102/20.

3. Ухвала є обов`язковою до виконання та набирає законної сили з 21.08.2020.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Клер Транс» (01042, м.Київ, вул.Академіка Філатова, буд.10-А, оф.3/13; ідент.код 38705558).

Боржником за даною ухвалою є Товариства з обмеженою відповідальністю «Еска Капітал» (03067, м.Київ, вул.Машинобудівна, буд.50-А; ідент.код 36258745).

5. Дана ухвала дійсна для пред`явлення державному виконавцю на протязі 3-х років.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, з урахуванням п.4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України

та підписана суддею 21 серпня 2020 року.

Суддя М.В.Мавродієва