УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25.08.2020Справа № 910/12104/20

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Інвестохіллс Веста"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Франко Піві"

про визнання права застави

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Інвестохіллс Веста" (далі - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом у якості нового кредитора за договором відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Франко Піві" (далі - ТОВ "Франко Піві", відповідач) про визнання права застави за договором № 0926/01-S-2 від 14.02.2014 р.

Вивчивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, у порушення вказаної норми, позивач (новий кредитор) не надав суду доказів виконання договору відступлення прав вимоги № 43-UKR-2018-01 від 27.12.2018 р., укладеного між ТОВ "ФК "Веста" (правонаступником якого є ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста") та ПАТ «КБ «Актив-Банк», на підтвердження переходу права вимоги до позивача за кредитним договором № 0926/01 від 26.09.2013 р., укладеним між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ТОВ «Лямбда Солар» (щодо сплати коштів за набуту вимогу, актів приймання-передачі документації за договором, тощо). Також позивач не надав договору відступлення права вимоги за договором застави, на предмет якого він просить визнати своє право як новий кредитор.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У якості доказу сплати судового збору позивач надав платіжне доручення № 207 від 24.07.2020 р. на суму 4 204,00 грн., зазначивши про сплату вимоги немайнового характеру. Однак, суд вважає, що предметом позову є вимога майнового характеру, оскільки позов про визнання права застави подано на захист майнового інтересу позивача.

При цьому суд виходить з того, що майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто, будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі (вказана позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 24.10.2016 у справі № 910/11027/16).

У даному випадку вимогою ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" (нового кредитора) є визнання права застави за договором № 0926/01-S-2 від 14.02.2014 р., предметом якого є майнові права за договором банківського вкладу № 0313/01ю від 13.03.2012 р. у розмірі 770 000,00 євро.

Відповідно до п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно (яким є майнові права), витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Судовий збір згідно з ч.ч. 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору визначені у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за заяву про вжиття заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 р. прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 2 102,00 грн.

Отже, позивач мав визначити судовий збір з тієї вартості майна (майнових прав), на яке він просить визнати право, та сплатити цей судовий збір, як за вимогу майнового характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Інвестохіллс Веста" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Франко Піві" про визнання права застави залишити без руху.

Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Інвестохіллс Веста" строк у десять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків шляхом належного виконання вимог ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків у визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Головіна К. І.