ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" серпня 2020 р. Cправа № 902/182/20

за позовом:Фізичної особи-підприємця Лозового Миколи Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 )

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" (вул. Келецька, буд. 64/47-А, оф. 1, м. Вінниця, Вінницька обл., 21000)

про стягнення 94335,18 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В :

25.02.2020 р. до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Лозового Миколи Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" про стягнення 94 335,18 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 28.02.2020 р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця Лозового Миколи Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" про стягнення 94 335,18 грн - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

04.05.2020 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків до позовної заяви, яка подана в строк та прийнята судом.

Ухвалою суду від 06.05.2020 р. відкрито провадження у справі № 902/182/20. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначити на 03.06.2020 р.

Ухвалою суду від 03.06.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 25.06.2020 р.

Ухвалою суду від 25.06.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/182/20 для судового розгляду по суті на 26.08.2020 р.

На визначену судом дату представники сторін не з`явились про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлені, ухвалою суду від 25.06.2020 р.

При цьому, суд зауважує представник відповідача в судове засідання не з`явився, направлена кореспонденція суду повернута з поштовою відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

З врахуванням викладеного суд зазначає, що згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив.

07.09.2019 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №12 на виконання робіт по обробці сільськогосподарських культур на площі 500 га.

Між сторонами було погоджено, що Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання - виконати роботи оброблення сільськогосподарських культур (далі роботи) на умовах дійсного договору. Гарантований об`єм робіт, який доручає Замовник складає 500 га. (п.п.1.1.,1.2. договору).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що Замовник зобов`язується прийняти виконані Виконавцем роботи, підписані акти - здачі приймання виконаних робіт та оплатити їх згідно з актом на протязі трьох діб після виконання робіт.

Відповідно до п. 6.1 вказаного договору відповідач зобов`язався на протязі трьох банківських днів після закінчення фактично виконаних робіт, зробити оплату.

Відповідно до п. 7.2 вказаного договору у разі прострочення оплати виконаних робіт, відповідач виплачує штраф у розмірі 25% від суми договору і пеню у розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожен день прострочки до повного погашення заборгованості.

Позивачем в позові зазначається, що передбачені договором роботи останнім були виконані в строк на суму 60 580,00 грн, на підтвердження надано Актом здачі-прийняття робіт від 07.09.2019 р., підписаного відповідачем.

У відповідності до умов договору, відповідач був зобов`язаний сплатити виконані роботи на протязі трьох банківських днів, тобто до 10.09.2019 р., при цьому останнім проплати здійснено не було.

Позивач звернувся до відповідача з претензією з вимогою про сплату боргу, яка останнім отримана 06.02.2020 р. про що свідчить поштове повідомлення № 733.

Згідно розрахунку відповідач повинен 60 580 грн. за виконані позивачем роботи, 15 145,00 грн штрафу та пеню за прострочення розрахунку 3 465,18 грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як вбачаться із матеріалів справи ,07.09.2019 року між сторонами укладено договір №12 на надання послуг по обробці сільськогосподарських культур.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору надано відповідачу послуги з оброблення сільськогосподарських культур на суму 60 580,00 грн, про що свідчать обопільно підписаний акт приймання-передачі наданих послуг № 12 від 07.09.2019 р.

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6.1 вказаного договору оплата за виконані роботи Замовник проводить на рахунок Виконавця, або готівкою по фактично виконаному об`єму робіт згідно акту здачі-приймання виконаних робіт на протязі 3-х банківських днів після підписання акту про виконання робіт (послуг).

Суд зазначає, що Акт № 12 здачі - приймання робіт (надання послуг) між сторонами у справі було обопільно підписано від 07.09.2019 р., тобто до 11.09.2019 р. включно, відповідач зобов`язаний був здійснити проплату коштів за надані позивачем послуги.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем, станом на момент звернення позивачем з позовом до суду, розрахунки в повному обсязі не проведено. Станом на день подання позову до суду заборгованість відповідача становила 60 580,00 грн.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем послуг передбачених договором та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 60 580,00 грн, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Оскільки, існування вказаного боргу підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про підставність стягнення вказаної суми з відповідача

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 15 145,00 грн штрафу за прострочення розрахунку та 3 465,18 грн пені згідно поданих розрахунків.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.2 вказаного договору у разі прострочення оплати виконаних робіт, відповідач виплачує штраф у розмірі 25% від суми договору і пеню у розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожен день прострочки до повного погашення заборгованості.

Відповідно до ст. ст.546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином суд вважає, що вимога щодо стягнення штрафу та пені є правомірними, оскільки відповідає умовам договору та чинному законодавства.

Як уже зазначалось вище судом відповідно до п. 6.1 договору оплата за виконані роботи Замовник проводить на рахунок Виконавця, або готівкою по фактично виконаному об`єму робіт згідно акту здачі-приймання виконаних робіт на протязі 3-х банківських днів після підписання акту про виконання робіт (послуг). Акт № 12 здачі - приймання робіт (надання послуг) між сторонами у справі було обопільно підписано від 07.09.2019 р., тобто до 11.09.2019 р. включно, відповідач зобов`язаний був здійснити проплату коштів за надані позивачем послуги.

При цьому статтею 253 Цивільного кодексу України - перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З врахуванням того, що у відповідно до умов укладеного договору відповідач повинен був здійснити розрахунки з позивачем до 11.09.2019 р., а з врахуванням ст. 254 ЦК України початок перебігу строку простроки сплати боргу у відповідача розпочався 12.09.2019 р.

Разом з тим суд, перевіривши за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН розрахунок пені за період з 12.09.2019 р. по 01.02.2020 р. втановив, що остання піллягає до задоволенню в сумі 3 465,18 грн. яка заявлена позивачем. Щодо штрафу в розмірі 15 145,00 не допущено помилок, за таких обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволенню.

Як визначає ст. 72 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, оскільки спір до суду доведено з його вини.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесу,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Щербини" (вул. Келецька, буд. 64/47-А, оф. 1, м. Вінниця, Вінницька обл., 21000, ) на користь Фізичної особи-підприємця Лозового Миколи Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , РНКПП НОМЕР_1 ) 60 580,00 грн. заборгованості, 15 145 грн штрафу за прострочення розрахунку та 3 465,18 грн. пені та 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 27 серпня 2020 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3,4 - позивачу ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 )

5 - відповідачу (вул. Келецька, буд. 64/47-А, оф. 1, м. Вінниця, Вінницька обл., 21000)