ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2020 р. Справа№ 910/15865/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 25.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020

у справі № 910/15865/19 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мазурчака Ярослава Івановича

до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Авангард» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

про стягнення заборгованості 207 160,38 грн

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Фізична особа-підприємць Мазурчак Ярослав Іванович (надалі - ФОП Мазурчак Я.І., позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Авангард» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (надалі - ПрАТ «Агрохолдинг Авангард», відповідач) про стягнення 206 200 грн основного боргу за договором від 01.09.2019 про надання охоронних послуг № 01-09/2019/ФА, 875,65 грн пені, 84,74 грн 3% річних та покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав договірні зобов`язання щодо оплати охоронних послуг по договору за Актом № ОУ-000000006 від 30.09.2019.

У відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечує проти факту укладення з позивачем договору № 01-09/2019/ФА від 01.09.2019, проте, за його твердженням, акт № ОУ-000000006 від 30.09.2019 лише в документальній формі підтверджує факт виконання робіт (надання послуг) стороною, але не свідчить про заборгованість за надані послуги охорони.

У запереченнях на відзив, позивач, звернув увагу суду про підписання сторонами акта наданих послуг від 30.09.2019 на заявлену суму без зауважень щодо факту їх надання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/15865/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Авангард» Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на користь Фізичної особи-підприємця Мазурчака Ярослава Івановича 202 200,00 грн основного боргу, 858,66 грн пені та 83,10 грн 3% річних, 3047,13 грн судового збору, 4903,00 грн витрат на оплату послуг адвоката.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/15865/19 та ухвалили нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/15865/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. 18.02.2020 на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.02.2020 у справі №910/15865/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі № 910/15865/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

24.02.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду на 02.04.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а рішення місцевого господарського суду від 14.01.2020 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

З метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема представників учасників справи та працівників суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи №910/15865/19, що 02.04.2020 розгляд апеляційної скарги ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 не відбудеться.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020, якою послаблено заборони встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020, справу №910/15865/19 призначено до розгляду на 25.06.2020.

У судове засідання 25.06.2020 з`явився представник позивача.

Представники відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, сторони повідомлялися належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників відповідача.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 01.09.2019 між позивачем - ФОП Мазурчак Я.І. (надалі - охоронне агентство по договору або охорона) та відповідачем - ПрАТ «Агрохолдинг Авангард» (замовник) був укладений договір № 01-09/2019/ФА про надання послуг охорони, за умовами якого охоронне агентство зобов`язалось забезпечити недоторканість об`єкту охорони, що передається замовнику під охорону згідно акту приймання об`єкту під охорону, а замовник - щомісячно сплачувати охоронному агентству встановлену цим договором плату.

У додатках до договору сторонами було визначено та підписано Протокол узгодження договірної ціни на надання послуг з охорони об`єкта (додаток № 3) на суму 256 200,00 грн, Акт приймання об`єкту під охорону (додаток №4), Акт обстеження технічного стану об`єкту (додаток №5), Акт прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей згідно договору (додаток №7).

Відповідно до п.7.3 договору, загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 256 200,00 грн.

Оплата щомісячної суми договору за надані послуги здійснюється протягом місяця, що слідує за звітним (п.7.4 договору).

Згідно п.7.5 договору, охоронне агентство зобов`язано надати замовнику Акти про надання охоронних послуг до 2 числа місяця, наступного за звітним. В Акті про надання охоронних послуг охоронне агентство вказує ціну наданих послуг з урахуванням відшкодування понесених штрафних санкцій, зменшення вартості послуг, виходячи із фактичного забезпечення кількості постів охорони та коефіцієнту наповнення постів, іншої шкоди, спричиненої замовникові неналежним виконанням умов договору. Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів розглянути поданий акт та підписати його або надати заперечення (претензію) щодо викладеного в акті про надання охоронних послуг.

У п.10.1 договору визначено, що договір набирає чинності з 01.09.2019 і діє до 01.01.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що за Актом № ОУ-000000006 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2019 позивачем було надано та відповідачем прийнято послуги з охорони об`єктів згідно договору № 01-09/2019/ФА від 01.09.2019 за вересень на суму 252 200,00 грн. Вказаний акт був підписаний та скріплений печатками у тому числі замовником без будь яких претензій та зауважень.

16.10.2019 відповідач за платіжним дорученням № було здійснено часткову оплату за послуги охорони на суму 50 000,00 грн.

Посилаючись на відсутність повної оплати вартості наданих послуг з охорони за Актом від 30.09.2019 по договору, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача у судовому порядку 206 200,00 грн заборгованості, за прострочення оплати нараховує 875,65 грн пені, 84,74 грн 3% річних.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши правовідносини сторін та умови розділу 7 Порядку взаєморозрахунків укладеного між сторонами договору № 01-09/2019/ФА про надання послуг охорони від 01.09.2019, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вірними висновки суду першої інстанції, що підписаний без претензій та зауважень, як виконавцем, так і замовником Акт № ОУ-000000006 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2019 на суму 252 200,00 грн є належним доказом на підтвердження факту надання виконавцем та отримання замовником послуг охорони на суму Акту та є достатньою підставою для здійснення взаєморозрахунків між сторонами.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем, відповідачем частково сплачено заборгованість за послуги з охорони на суму 50 000,00 грн.

За умовами п.7.4 договору строк оплати вартості послуг охорони за Актом від 31.09.2019 є таким, що настав 31.10.2019.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення суму 206 200,00 грн основного боргу, з яких враховуючи підписаний сторонами Акт надання послуг від 31.09.2019 на суму 252 200,00 грн та часткову оплату на суму 50 000,00 грн, несплачена заборгованість підтверджена на суму 202 200,00 грн.

Оскільки, доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду сплати у суді апеляційної інстанції суду не надано, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову на суму 202 200,00 грн основного боргу, а не 206 200,00 грн, як просив позивач.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.9 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати замовником вартості послуг охоронного агентства згідно договору, замовник зобов`язаний сплатити охоронному агентству пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань підтверджений матеріалами справи та скаржником, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не спростований належними та допустимими засобами доказування, на переконання колегії суддів, вимоги про нарахування та стягнення пені на підставі п.5.9 договору та 3% річних є обґрунтованими.

Здійснивши перевірку розрахунку заявлених позивачем 875,65 грн пені, 84,74 грн 3% річних за період з 01.11.2019 по 05.11.2019 прострочення, нарахування яких здійснено на суму 206 200,00 грн боргу, враховуючи підтверджену судом заборгованість у сумі 202 200,00 грн, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача 858,66 грн пені та 83,10 грн 3% річних розрахованих з боргу у сумі 202 200,00 грн. Розрахунок суду першої інстанції є обґрунтований та арифметично вірний.

При цьому, враховуючи часткове задоволення позову, беручи до уваги приписи ст. 123, 126, 129 ГПК України та надані суду копії договору про надання правової допомоги від 01.01.2019, укладеного між ФОП Мазурчак Я.І. та адвокатом Шевченко О.В., додаткової угоди від 05.11.2019 про розмір ставки гонорару із зазначенням строку сплати гонорару протягом 10 робочих днів з дня винесення рішення суду, Акт наданих послуг/виконання робіт від 05.11.2019 на суму 5000,00 грн, детальний опис вчинений робіт, та те, що відповідач в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не звертався до суду з клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4903,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних та переконливих доказів на заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі відповідача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2020, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2020 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/15865/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/15865/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард».

4. Матеріали справи №910/15865/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25.08.2020 (після виходу суддів з відпустки).

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Я. Дикунська