УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.08.2020Справа № 910/8054/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Москіто Мобайл"

про стягнення 140 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Москіто Мобайл" (далі - відповідач) про стягнення 140 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначення у позовній заяві обґрунтованого розрахунку суми, заявленої до стягнення з відповідача;

- зазначення у позовній заяві щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Крім того, в ухвалі суду від 15.06.2020 позивачеві було роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

10.08.2020 (надіслане засобами поштового зв`язку 06.08.2020) до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про надання додаткового строку для подання обґрунтованого розрахунку суми, заявленої до стягнення з відповідача, на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Нечая О.В. у період з 03.08.2020 по 21.08.2020 у відпустці суд розглядає клопотання позивача про надання додаткового строку 26.08.2020 та зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Частинами 2, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У поданому до суду клопотанні позивач, на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2020, надав інформацію щодо наявності у нього або інших осіб оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Щодо надання обґрунтованого розрахунку суми, заявленої до стягнення з відповідача, позивач зазначив, що у зв`язку з карантином, пов`язаним із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), співробітники позивача перебували в режимі дистанційної роботи, відтак виконання ухвали суду від 15.06.2020 в частині надання вказаного розрахунку, станом на 06.08.2020, є неможливим.

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, з урахуванням пункту 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Водночас, 17.07.2020 року набрав чинності Закон України № 731-IX від 18.06.2020, яким пункт 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в новій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 731-IX від 18.06.2020 визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Суд звертає увагу, що, станом на поточну дату, описані судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки позовної заяви позивачем не усунуто.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин 4, 5 статті 80 Господарського процесуального кодексу України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Доказів того, що співробітники позивача перебували в режимі дистанційної роботи, зокрема, в період з дати вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (19.06.2020) по 06.08.2020 позивачем не надано, відтак суд не може визнати причину неподання позивачем доказів на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2020 поважною.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для встановлення позивачу додаткового строку для подання доказів.

Враховуючи визначені Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку, суд вважає, що у позивача було достатньо часу на виконання вимог ухвали суду від 15.06.2020.

Таким чином, оскільки позивач не усунув всі недоліки позовної заяви, на які звертав увагу позивача суд, залишаючи позовну заяву без руху, позовну заяву і додані до неї документи, на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Суд звертає увагу позивача, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про встановлення додаткового строку для подання доказів відмовити.

2. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Москіто Мобайл" про стягнення 140 000,00 грн вважати неподаною і повернути позивачу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява вих. № 03-932 від 05.06.2020 з додатками.

Суддя О.В. Нечай