ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2020 р. Справа № 917/1123/18
про визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н. І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.
Ухвалами суду від 18.09.2018р. та 04.10.2018 р. позовні заяви прийнято до розгляду, відкрито провадження у справах № 917/1123/18, №917/1127/18, №917/1129/18, № 917/1128/18, № 917/1130/18 у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справах на 18.10.2018р. та 23.10.2018 р.
Ухвалою від 22.10.2018р. призначено розгляд справ № 917/1123/18, №917/1127/18, №917/1129/18, № 917/1128/18 на 15.11.2018р., оскільки засідання, призначені на 18.10.2018р. не відбулися у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
Ухвалою від 22.10.2018 р. об`єднано справи № 917/1123/18, №917/1127/18, №917/1129/18, № 917/1128/18, № 917/1130/18 в одне провадження № 917/1123/18, призначено розгляд справи на 15.11.2018р. на 9-55 год.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач повністю дотримався вимог, визначених ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та є таким, що має переважне право на поновлення договорів оренди. Протиправне зволікання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в укладенні додаткової угоди про поновлення договорів оренди земельної ділянки зумовило порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, що і стало підставою для пред`явлення позову до суду.

- в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, а також визнається сторонами направлення позивачем 21.07.2016 року письмових повідомлень про намір продовжити дію договорів оренди земельних ділянок та отримання їх відповідачем 1 26.07.2016 року.
- в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, а також визнається сторонами отримання позивачем 06.10.2016 року листів відповідача 1, в яких відповідач 1 запропонував позивачу орендну плату в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та термін дії договору - 7 років, а також надати витяг з державного земельного кадастру та проект додаткової угоди.
- в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, а також визнається сторонами обставина направлення позивачем 24.11.2016 року клопотання, та отримання їх відповідачем 1 - 01.12.2016 року, в якому позивач вказував про те, що запропоновані відповідачем 1 в листах від 30.08.2016 року повністю погоджені. В додатках до вказаних клопотань відповідачеві 1 направлено три оригінальні примірники додаткової угоди (в редакції, запропонованій Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та прийнятій позивачем), витяг з державного земельного кадастру про земельні ділянки, довідки про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, та копії діючих Договорів оренди земельної ділянки.
Позивачем та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області також добровільно визнається обставина направлення позивачем 25.05.2018 р. вимоги (№ 417 від 11.05.2018р.) та 31.07.2018 року на адресу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області засобами поштового зв`язку (цінним листом з описом вкладення) повторної вимоги (вих. №532 від 30.07.2018 р.) про невідкладне усунення порушень та підписання додаткових угод про поновлення договорів оренди.
Позивач зазначає, що Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не спростовано жодним належним та допустимим доказом тверджень позивача про те, що позивачу відповідачем 1 не направлявся, і відповідно позивачем не отримувався лист відповідача 1 про розгляд повторної вимоги. Лист Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про розгляд повторної вимоги не містить реєстраційного індексу, а отже, відповідно до приписів п. 161 розділу ІІІ Типової інструкції з діловодства у Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, відсутній і сам факт створення та відправлення вищезазначеного листа, оскільки відповідно до п. 221 розділу ІІІ вказаної інструкції, не допускається надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства.
Позивачем не визнається та оспорюється обставина того, що між позивачем та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки (розмір орендної плати), а також обов`язок позивача розробляти агрохімічний паспорт поля та нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, які є обов`язковими при передачі земельної ділянки в оренду.
Позивач зазначає, що між сторонами в належній формі досягнуто згоди щодо зміни розміру орендної плати та строку дії договору (пропозиція відповідача 1 - листи від 30.08.2016 року на листи - повідомлення від 19.07.2016 року та згода позивача на запропоновані відповідачем 1 умови - листи від 23.11.2016року).
Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не доведено жодним належним та допустимим доказом того, що у визначеному законом порядку та строки (з 31.12.2016 року по 31.01.2017 року), позивачу направлено лист-повідомлення про відмову в поновленні Договорів оренди земельної ділянки.
Частиною 3 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (спеціального закону) чітко визначено перелік документів, які орендар земельної ділянки повинен надати орендодавцю для поновлення договору оренди землі на новий строк, а саме: до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. В спеціальному законі відсутня вимога щодо надання орендарем орендодавцю при поновленні договору агрохімічного паспорта поля, та проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Від позивача до суду надійшли клопотання про витребування доказів у відповідача (вх. № 9838 від 23.10.2018р., вх. № 9891 від 24.10.2018р., вх. № 9892 від 24.10.2018р., вх. № 9889 від 24.10.2018р., вх. № 9890 від 24.10.2018р.).
15.11.2018р. ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 20.12.2018р. на 11-40 год. Запропоновано відповідачу до 10.12.2018 р. надати суду документи, зазначені позивачем у клопотаннях про витребування доказів.
14.01.2019 р. на виконання ухвали суду від 20.12.2018 р. від відповідача 1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи реєстраціно-контрольних карток в кількості 17 прим. на 20 арк. (вх. №294).
Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області у запереченнях (вх. № 295 від 14.01.2019р.) зазначає, що між ним та позивачем не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки (розмір орендної плати). Також позивачем не розроблено агрохімічний паспорт поля та нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, які є обов`язковими при передачі земельної ділянки в оренду.
Щодо направлення кореспонденції Головним управлінням, відповідач зазначає, що в Головному управлінні Держгеокадастру у Полтавській області фінансування (кошти) для направлення рекомендованих листів з оголошеною цінністю чи без оголошеної цінності не виділяються і листи направляються простим поштовим відправленням, що відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку є поштовим відправленням, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється, вручається без розписки.
Одночасно відповідач 1 повідомляє, що жодний законодавчий акт не зобов`язує Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області направляти кореспонденцію рекомендованими листами.
До суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача територіальну громаду Сергіївської сільської ради в особі Сергіївської сільської ради (вх. № 918 від 01.02.2019р.).
До суду надійшла заява про вступ прокурора у справу (вх. № 924 від 01.02.2019р.)
12.02.2019р. ухвалою суду залучено до участі у справі співвідповідача Територіальну громаду Сергіївської ради в особі Сергіївської сільської ради (відповідач 2), відкладено розгляд справи на 19.03.2019р. на 14-00 год.
06.03.2019р. позивач подав до суду заяву про остаточне визначення предмета спору, характеру спірних правовідносин та позовних вимог (вх. №2236), якою позивач просить визнати укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди земельних ділянок в редакції, запропонованій відповідачем 1 в листах від 30.08.2016р. - акцепт, та прийнятій позивачем в клопотаннях від 19.07.2016р., та відповідних додаткових угодах (підписаних уповноваженою особою позивача та скріплених печаткою товариства) доданих до вищезазначених клопотань оферта.
19.03.2019р. ухвалою суду відкладено розгляд справи на 25.04.2019р. на 10-00 год.
15.04.2019р. від позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі (вх. № 3838), якою позивач просить суд зупинити провадження у справі № 917/1123/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 917/429/19.
25.04.2019р. ухвалою суду зупинено провадження у справі № 917/1123/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 917/429/19.
15.10.2019р. ухвалою суду поновлено провадження у справі № 917/1123/18, підготовче засідання призначено на 04.11.2019р. на 14-00 год.
Ухвалою суду від 27.11.2019 р. призначено розгляд справи на 18.12.2019р. на 14-00 год., оскільки судове засідання, призначене на 04.11.2019р. на 14-00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
В обгрунтування заяви позивач посилається, зокрема на те, що 26.06.2019 року господарський суд Полтавської області ухвалив рішення, яким відмовив ПрАТ "Райз-Максимко у задоволенні позову по справі № 917/429/19 про визнання незаконним (протиправним) та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 8953-СГ від 21.12.2018 р. та акту приймання-передачі до нього в частині передачі спірних земельних ділянок з державної у комунальну власність.
28.11.2019 року Постановою колегії суддів Східного апеляційного господарського суду у справі № 917/429/19, апеляційну скаргу ПрАТ "Райз-Максимко" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 26.06.2019 у справі № 917/429/19 без змін.
Позивач зазначає, що в мотивувальній частині Постанови від 28.11.2019 року у справі № 917/429/19 колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вказала на те, що зміна фактичного орендодавця земельних ділянок, не породжує негативних наслідків для позивача.
Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними, договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.
За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки.
Вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень від одного органу державної влади до іншого при розпорядженні земельними ділянками державної власності, які перебувають у їх постійному користуванні.
Аналіз зазначеної норми свідчить, як зазначає позивач, що зміна власника земельної ділянки не тягне за собою припинення договору оренди земельної ділянки або неможливість її поновлення на новий строк.
Таким чином, як стверджує позивач, до нового власника земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця і ніяким чином не зачіпають права орендаря.
Позивач зазначає, що з матеріалів справи чітко вбачається, що позивач до закінчення строку дії договорів оренди землі звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з пропозицією поновити їх дію з проектами додаткових угод про їх поновлення, як це передбачено умовами самих договорів, до виникнення підстав для автоматичної пролонгації договору. Отже, сторони за обопільною згодою увійшли у процедуру поновлення договору на підставі правової конструкції, унормованої частинами 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".
При цьому, сторони дійшли згоди щодо зміни умов вищезазначених договорів оренди землі в частині строку дії договорів - з 5 на 7 років та орендної плати - з 5% на 8 % від нормативної грошової оцінки, однак, в зв`язку з наявним протиправним зволікання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в укладенні відповідних додаткових угод до вищезазначених договорів оренди землі, відповідні додаткові угоди до вищезазначених договорів оренди землі про їх поновлення в супереч вимогам ЗУ "Про оренду землі" у місячний строк в обов`язковому порядку сторонами не було укладено.
Права позивача були порушені у тій частині, що дійшовши згоди щодо зміни умов договорів оренди землі в частині строку дії договорів та розміру орендної плати, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у подальшому ухилився від укладення відповідних додаткових угод щодо продовження дії вказаних договорів оренди землі на нових погоджених умовах.
Позивач зазначає, що в матеріалах справи міститься лист ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вих. № 27-16-7777.3-9095/2-16 від 30.12.2016 року на № 2415 від 23.11.2016 року, в якому, як стверджує ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, позивачу запропоновано орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та термін дії договору - 7 років, а також розробити нормативно-грошову оцінку та агрохімічний паспорт поля на вищезазначену земельну ділянку. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази направлення вищезазначеного листа позивачу, та відповідно отримання його позивачем.
Вищезазначений лист відповідача (вих. № 27-16-7777.3-9095/2-16 від 30.12.2016 року на №2415 від 23.11.2016 року) не містить реєстраційного індексу, а отже відповідно до приписів пункту 161 розділу III Інструкції з діловодства у Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 16.06.2015 № 111 Про затвердження Інструкції з діловодства у Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру (діюча на момент реєстрації документу; втратила чинність на підставі наказу Держгеокадастру від 03.08.2018р. № 123), відсутній і сам факт створення та відправлення вищезазначеного листа, оскільки відповідно до пункту 221 розділу III вказаної інструкції, не допускається надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства.
При цьому, не повідомивши у визначений законом спосіб про ці обставини позивача, позбавило останнього фізичної можливості розглянути та в разі погодження прийняти пропозиції ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, не зважаючи на те, що остання була створена в порушення порядку визначеного ч. 3 ст. 641 ЦК України.
Позивач вказує, що з моменту проведення державної реєстрації права власності територіальної громади на спірні земельні ділянки за територіальною громадою Сергіївської сільської ради, остання в особі Сергіївської сільської ради, є розпорядником цих земельних ділянок.
Позивач зазначає, що 25.01.2019 року ним було подано до нового розпорядника спірних земельних ділянок (до відповідача 2) повідомлення вих. № 11 від 24.01.2019 року, в якому позивач повідомив нового розпорядника про те, що позивач зберіг за собою переважне право на оренду вищезазначених земельних ділянок та те, що відповідно до вимог п. 15 ч. 2 ст. 134 ЗК України, вказані вище земельні ділянки не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) або права на них у разі поновлення договорів оренди землі. Однак, як зазначає позивач, відповіді на вищезазначене повідомлення позивачем від відповідача 2 досі не отримано.
Ухвалою суду від 18.12.2019р. відкладено розгляд справи на 12.02.2020р. на 14-00 год.
Відповідач 2 у додаткових поясненнях (вх. № 1751 від 12.02.2020р.) зазначає, що на адресу сільської ради повідомлення вих. № 11 від 24.01.2019р. не надходило. В матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення повідомлення Сергіївській сільській раді, та відповідно отримання його відповідачем 2. Отже, твердження ПрАТ «Райз - Максимко» стосовно направлення повідомлення не відповідають дійсності. Всі п`ять земельних ділянок мають різну площу, проте, в запропонованих додаткових угодах зазначена однакова сума орендної плати. Вказане є недопустимим та порушує норми чинного законодавства, як і сама орендна плата в розмірі 8% для органу місцевого самоврядування є неприйнятною.
12.02.2020р. ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу № 917/1123/18 до судового розгляду по суті на 25.03.2020р. на 15:00 год.
Ухвалою суду від 25.03.2020 р. відкладено розгляд справи на 29.04.2020р. на 11-00 год.
Ухвалою суду від 29.05.2020 р. призначено розгляд справи на 31.07.2020р. на 10-00 год., оскільки судове засідання, призначене на 29.04.2020р. на 11-00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Від позивача надійшла заява про встановлення судом строку для надання відповідачем заперечень на відповідь, а третій особі пояснень по суті спору з урахуванням п.4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України (вх. № 8006 від 28.07.2020р.).
Суд вважає вищезазначену заяву позивача безпідставною, оскільки ухвалою суду від 12.02.2020р. у справі № 917/1123/18 закрито підготовче провадження, призначено дану справу до судового розгляду по суті на 25.03.2020р. Ухвалою суду від 25.03.2020р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, зважаючи на приписи Постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 та рішення Ради суддів України від 16.03.2020р., та ухвалою суду від 29.05.2020р. призначено розгляд справи на 31.07.2020р., оскільки судове засідання, призначене на 29.04.2020р., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Від відповідача 2 надійшло клопотання (вх. № 8146 від 31.07.2020р.) про розгляд справи без участі представника Сергіївської сільської ради, в якому проти позовних вимог представник заперечує в повному обсязі.
В судовому засіданні 31.07.2020р. ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
Між Гадяцькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (орендар) були укладені договори оренди земельної ділянки від 17.07.2012р., відповідно до яких орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Качанівської сільської ради, Гадяцького району, Полтавської області за межами населеного пункту:
Передача орендодавцем орендарю земельних ділянок підтверджуються актами приймання-передачі земельної ділянки від 17.07.2012р., які підписані та скріплені печатками орендодавця та орендаря. Спірні земельні ділянки передавалися у строк до 31.12.2016р. відповідно до умов договорів, зауважень до переданих земельних ділянок не має.
Відповідно до п.8 договорів договір укладено терміном до 31.12.2016р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

На виконання п. 8 вказаних договорів та вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з письмовими повідомленням про намір продовжити дію договорів на тих самих умовах, на строк 7 років, що підтверджується:
До повідомлень позивачем додано три оригінальних примірника додаткових угод на продовження дії договорів оренди земельних ділянок від 17.07.2012 р., підписаних зі сторони позивача.
У відповідь на письмові повідомлення позивача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області направив позивачу листи:
Відповідно до змісту вищезазначених листів, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомило позивачу про те, що строк дії договорів які позивач бажає поновити закінчується 31.12.2016 року, а отже, поновлення вказаних вище договорів оренди земельних ділянок є передчасним, та запропоновано вказати у клопотанні розмір орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки гектара відповідного угіддя, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995-1997 років з урахуванням індексації та термін дії договору 7 років, що відповідає ст. 93 Земельного кодексу, та запропоновано провести за власний рахунок нормативну грошову оцінку земельних ділянок.
Позивач розглянув вищезазначені листи ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, за результатами розгляду яких позивач письмово звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, та повторно повідомив про намір продовжити (поновити) дію вищезазначених договорів оренди земельних ділянок, а також зазначив, що погоджується з пропозиціями щодо поновлення договорів оренди на запропонованих ГУ Держгеокадастру у Полтавській області умовах.
Даний факт підтверджується:
До кожного з вищезазначеного клопотань позивачем додано три оригінальні примірники додаткової угоди на продовження дії вищезазначених договорів оренди земельних ділянок, витяги з державного земельного кадастру про вказані земельні ділянки та довідки про нормативну грошову оцінку вказаних у клопотаннях земельних ділянок.
Проте, відповідні додаткові угоди у формі єдиного підписаного сторонами документа (документів) позивач та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не уклали.
В матеріалах справи знаходиться лист ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вих. № 19-16-7777.3-9095/2-16 від 30.12.2016 року на № 2415 від 23.11.2016 року, в якому ГУ Держгеокадастру у Полтавській області запропонував позивачу орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та термін дії договору - 7 років, а також розробити нормативно-грошову оцінку та агрохімічний паспорт поля на земельні ділянки. 11.05.2018 р. та 30.07.2018 р. позивач звертався до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з вимогою та повторною вимогою про невідкладне усунення порушень та підписання додаткових угод про поновлення договорів оренди землі.
Листами від 26.06.2018 р. за № 28-16-0.6-3758/2-18 та від 23.08.2018 р. за № 28-16-0.6-5035/2-18, посилаючись на лист ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за № 19-16-7777.3-9095/2-16 від 30.12.2016 року, відповідач-1 зазначив, що у Головного управління відсутні правові підстави для укладення та направлення додаткових угод про поновлення договорів оренди землі на запитувані земельні ділянки ПАТ «Райз-Максимко».

Позивач 14.09.2018 р. звернувся з позовними заявами до суду по справах № 917/1127/18, № 917/1123/18, № 917/1129/18, № 917/1128/18, № 917/1130/18, які об`єднано в одне провадження № 917/1123/18.
Відповідно до наказів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 21.12.2018 року № 8953-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та від 07.02.2019 р. № 903-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та актів приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 21.12.2018 р. та 07.02.2019 р. земельні ділянки:
передано з державної у комунальну власність, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (наявні в матеріалах справи).
Таким чином, на даний час розпорядником спірних земельних ділянок є Територіальна громада Сергіївської сільської ради в особі Сергіївської сільської ради (відповідач 2) і позивач просить суд визнати укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди земельних ділянок в редакції, запропонованій ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (розпорядник земельної ділянки на момент поновлення договорів) в листах від 30.08.2016 року - акцепт, та прийнятій позивачем в клопотаннях від 19.07.2016 року, та відповідних додаткових угодах (підписаних уповноваженою особою позивача та скріпленої печаткою товариства) доданих до вищезазначених клопотань - оферта (з врахуванням зміни розпорядника земельних ділянок на момент розгляду справи судом).
При цьому в додаткових угодах про поновлення договорів оренди земельних ділянок позивач зазначає орендодавця - Сергіївську сільську раду та орендаря Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», а також посилається на те, що 25.01.2019 р. позивач звертався до Сергіївської сільської ради з повідомленням за вих. № 11 від 24.01.2019 р., в якому повідомив відповідача 2 про те, що позивач зберіг за собою переважне право на оренду вищезазначених земельних ділянок і дані земельні ділянки не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) у разі поновлення договорів оренди землі.
Відповідач 2 проти позовних вимог заперечує, а також зазначає про те, що повідомлення за вих. № 11 від 24.01.2019 р. від позивача на адресу Сергіївської сільської ради не надходило.
При прийнятті рішення судом враховано наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Як неодноразово зазначав Верховний Суд, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у частинах 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», друга - у частині 6 вказаної статті.
За змістом частин 1-5 вказаної статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом вказаної статті Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.
Отже, частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» ГУ Держгеокадастру у Полтавській області розглянуло надіслані позивачем листи-повідомлення від 19.07.2016 р. з проектами додаткових угод, перевірило їх на відповідність вимогам закону, та в листах від 30.08.2016 р. запропоновано позивачу вказати у клопотанні розмір орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки гектара відповідного угіддя, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995-1997 років з урахуванням індексації та термін дії договору 7 років, що відповідає ст. 93 Земельного кодексу.
Позивач розглянув вищезазначені листи ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, за результатами розгляду яких повторно письмово звернувся з клопотаннями від 23.11.2016 р. до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, та повторно повідомив про намір продовжити (поновити) дію вищезазначених договорів оренди земельних ділянок, а також повідомив, що повністю погоджується з пропозиціями щодо поновлення договорів оренди на запропонованих ГУ Держгеокадастру у Полтавській області умовах та додав три оригінальні примірники додаткової угоди на продовження дії вищезазначених договорів оренди земельних ділянок, витяги з державного земельного кадастру про вказані земельні ділянки та довідки про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.
Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди, зокрема, в частині строку дії договорів 7 років та розміру орендної плати - 8 % від нормативної грошової оцінки землі.
Враховуючи вищезазначене, посилання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на його лист за вих. № 19-16-7777.3-9095/2-16 від 30.12.2016 року на № 2415 від 23.11.2016 року, в якому ГУ Держгеокадастру у Полтавській області запропонував позивачу орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та термін дії договору - 7 років є безпідставним, оскільки суперечить нормам чинного законодавства щодо порядку укладення, продовження та поновлення договорів.
Щодо розроблення позивачем нормативно-грошової оцінки та агрохімічних паспортів поля на земельні ділянки, суд зазначає, що нормами діючого законодавства не передбачено обов`язковості надання орендарем орендодавцю вищезазначених документів при поновлення договору оренди землі на новий строк відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Проте, позивач просить суд визнати укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди земельних ділянок в редакції, запропонованій ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (розпорядник земельної ділянки на момент поновлення договорів) в листах від 30.08.2016 року - акцепт, та прийнятій позивачем в клопотаннях від 19.07.2016 року, та відповідних додаткових угодах (підписаних уповноваженою особою позивача та скріпленої печаткою товариства) доданих до вищезазначених клопотань - оферта (з врахуванням зміни розпорядника земельних ділянок на момент розгляду справи судом).
В додаткових угодах про поновлення договорів оренди земельних ділянок позивач зазначає орендодавця - Сергіївську сільську раду та орендодавця Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко».
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.
Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Аналогічні норми встановлено главою 20 Господарського кодексу України «Господарські договори».

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що позивач звертався до Сергіївської сільської ради з повідомленням за вих. № 11 від 24.01.2019 р., а також з пропозицією до відповідача 2 укласти додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок від 17.07.2012 р. на умовах: в частині строку дії договорів 7 років та розміру орендної плати - 8 % від нормативної грошової оцінки землі, і між сторонами в ході узгоджень істотних умов договору виникли розбіжності.
Суд також не погоджується з посиланням позивача на ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України, оскільки в частині 1 цієї статті зазначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки (ч. 4 ст. 148-1 Земельного кодексу України).
Строк дії договорів оренди земельних ділянок від 17.07.2012 р. закінчився 31.12.2016 р., і посилання позивача на ч. 1, ч. 4 ст. 148-1 Земельного кодексу України є безпідставними.
Суд вважає безпідставними і посилання позивача на ч. 2 та ч. 5 ст. 148-1 Земельного кодексу України, оскільки в них зазначено, що у разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.
Вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень від одного органу державної влади до іншого при розпорядженні земельними ділянками державної власності, які перебувають у їх постійному користуванні.
Таким чином, вищезазначені норми не підлягають застосуванню у правовідносинах оренди землі.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 191, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
В позові відмовити.
Згідно частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя Солодюк О.В.