ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2020 Справа № 917/1846/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., при секретарі судового засідання Тертична О. О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське"

до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про витребування майна з чужого незаконного володіння

за участю представників: від позивача: Кузьменко В. С., від відповідача: Довбня О. С.;

від третьої особи: не з`явився.

встановив:

До господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння транспортного засобу самоскиду КАМАЗ-55102 (ШАСІ № НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником транспортного засобу самоскиду КАМАЗ-55102, який було вилучено військовим комісаріатом під час мобілізації, та не повернуто після оголошення демобілізації.

Ухвалою від 28.01.2020 за клопотанням позивача суд замінив первісного відповідача у справі - ІНФОРМАЦІЯ_1 на належного відповідача - Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку та залучив до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (а.с.119-121).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відзиві (вхід. №13125 від 27.11.2019р.) проти позову заперечує, оскільки транспортний засіб самоскид КАМАЗ-55102 (ШАСІ № ХТС 6606) був залучений для задоволення потреб військових формувань на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 № 15 «Про часткову мобілізацію»; згідно з актом приймання-передачі транспортних засобів транспортний засіб був переданий до Полтавського зональний відділ Військової служби правопорядку. Вимога позивача про повернення транспортного засобу є безпідставною, оскільки демобілізацію в Україні не оголошено, а відповідно підстави для повернення транспортного засобу відсутні (а.с.56-58).

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 13577 від 09.12.2019р.) зазначив, що вилучення транспортного засобу відбулось без визначення підприємства, на які покладаються завдання з передачі транспортних засобів, без встановлення лімітів вилучення транспортних засобів, а отже і без відповідних правових підстав (а.с.76-77).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у запереченні на позов (вхід. № 13852 від 13.12.2019р.) зазначив, що на підставі Указів Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», від 06.05.2014 № 454 «Про часткову мобілізацію», від 21.07.2014 № 607 «Про часткову мобілізацію», від 14.01.2015 № 15 «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період, який діє в Україні з 17 березня 2014 року. Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховної Ради України приймає Президент України. На даний час таке рішення не приймалося (а.с.91-93).

Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку у поясненні (вхід. № 869 від 24.01.2020р.) зазначив, що відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної України» було розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. На цей час замість проведення Антитерористичної операції з 30 квітня 2018 року проводиться Операція об`єднаних сил. Враховуючи зазначене, наразі існує кризова ситуація, що загрожує національній безпеці України. Тобто особливий період триває. З такою правовою позицією погоджується і Верховний суд відповідно до листа від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 у якому повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Верховний Суд дотримується правової позиції від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц, згідно з якою особливий період в Україні діє. З огляду на викладене, відсутні підстави для повернення спірного транспортного засобу (а.с.107-110).

Відповідач - Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку у відзиві (вхід. № 1795 від 13.02.2020р.) проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що транспортний засіб самоскид КАМАЗ-55102 (ШАСІ № ХТС 6606) залучений для задоволення потреб військових формувань на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 № 15 «Про часткову мобілізацію». Вимога позивача про повернення транспортного засобу є безпідставною, оскільки демобілізацію в Україні не оголошено, а відповідно підстави для повернення транспортного засобу відсутні (а.с.127-130).

Інші заяви по суті справи від сторін до суду не надходили.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Ухвалою господарського суду від 28.10.2019р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 12.11.2019 відкрито провадження у справі № 917/1846/19, призначено справу до розгляду в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 10.12.2019р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів (а.с.85-86).

Ухвалою від 28.01.2020 суд замінив первісного відповідача у справі - ІНФОРМАЦІЯ_1 на належного відповідача - Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку та залучив до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (а.с.119-121).

Ухвалою від 20.02.2020р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.03.2020р. (а.с.140-142). В зв`язку з перебуванням судді у відпустці, судове засідання не відбулося.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 на усій території України. який продовжено до 22.06.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 та до 31.07.2020 - постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 розділ Х Прикінцевих положень ГПК України доповнено пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвалою від 20.05.2020р. суд призначив справу до судового розгляду по суті.

Про час та місце розгляду справи позивач, відповідач та третя особа повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 13.11.2019р., від 11.12.2019р., від 31.01.2020р., від 24.02.2020р., від 22.05.2020р., від 25.06.2020р.

За клопотанням позивача розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 19.08.2020р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" від 24.09.2019 станом на цю дату на балансі даного Товариства знаходився самоскид КАМАЗ-55102 (ШАСІ № ХТС 6606); (а.с.16).

Згідно зведеного наряду, складеного головою Машівської державної адміністрації та ТВО військового комісара Карлівсько-Машівського ОРВК, було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" з оголошенням мобілізації доставити в Збройні Сили України техніку - самоскид КАМАЗ-55102 (а.с.22-23).

22.05.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" було вручено відповідний наряд на поставку техніки - самоскиду КАМАЗ-55102 до Збройних Сил України (а.с.20-21).

За Актом приймання-передачі транспортного засобу № 2 від 25.05.2015 Полтавським зональним відділом Військової служби правопорядку було прийнято від позивача транспортний засіб - самоскид КАМАЗ-55102 (ШАСІ № ХТС 6606); (а.с.17-20). Це також підтверджено довідкою прийому машини до Збройних Сил України від 25.05.2015 та контрольним талоном мобілізаційного розпорядження (а.с.19).

Листом від 02.09.2019 позивач звернувся до Карлівсько-Машівського ОРВК з вимогою про невідкладне повернення наведеного вище транспортного засобу в зв`язку з оголошенням демобілізації.

Оскільки спірний транспортний засіб не було повернуто, позивач звернувся з даним позовом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно зі ст.6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Указів Президента України від 25 березня 2016 року № 1 15/2016, від 24 червня 2016 року №271/2016, від 26.09.2016 року №411/2016 про звільнення в запас у березні-квітні, червні- липні, вересні-жовтні 2016р. в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час першої черг і часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 "Про часткову мобілізацію" транспортний засіб підлягає поверненню позивачеві.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Пунктами 1, 3, 4 Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом № 113-VIII від 15.01.2015, постановлено: оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію (далі мобілізація) у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом; здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву; провести у період з 18 березня по 1 травня 2015 року звільнення в запас (демобілізацію) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію".

В п. 8 цього Указу встановлено, місцевим органам виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності організувати і забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно ст. 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.

Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування державою вартості майна чи збитків, яких зазнають центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, а також громадяни внаслідок вилучення чи примусового відчуження транспортних засобів в особливий період, визначається законом.

Виконання військово-транспортного обов`язку під час мобілізації, якщо не введений правовий режим воєнного чи надзвичайного стану, здійснюється згідно з Мобілізаційним планом України шляхом безоплатного залучення транспортних засобів підприємств, установ та організацій усіх форм власності для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на умовах їх повернення власникам після оголошення демобілізації.

Залучення транспортних засобів під час мобілізації здійснюється військовими комісаріатами на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, які оформлюються відповідними розпорядженнями.

Приймання-передача транспортних засобів, залучених під час мобілізації, та їх повернення після оголошення демобілізації здійснюються на підставі актів приймання-передачі, в яких зазначаються відомості про власників, технічний стан, залишкову (балансову) вартість та інші необхідні відомості, що дають змогу ідентифікувати транспортні засоби.

Повернення транспортних засобів власнику здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту оголошення демобілізації.

Порядок компенсації шкоди, завданої транспортним засобам внаслідок їх залучення під час мобілізації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.

Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування державою вартості майна чи збитків, яких зазнають центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, а також громадяни внаслідок вилучення чи примусового відчуження транспортних засобів в особливий період, визначається законом.

Виконання військово-транспортного обов`язку під час мобілізації, якщо не введений правовий режим воєнного чи надзвичайного стану, здійснюється згідно з Мобілізаційним планом України шляхом безоплатного залучення транспортних засобів підприємств, установ та організацій усіх форм власності для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на умовах їх повернення власникам після оголошення демобілізації.

Залучення транспортних засобів під час мобілізації здійснюється військовими комісаріатами на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, які оформлюються відповідними розпорядженнями.

Приймання-передача транспортних засобів, залучених під час мобілізації, та їх повернення після оголошення демобілізації здійснюються на підставі актів приймання-передачі, в яких зазначаються відомості про власників, технічний стан, залишкову (балансову) вартість та інші необхідні відомості, що дають змогу ідентифікувати транспортні засоби.

Повернення транспортних засобів власнику здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту оголошення демобілізації.

Порядок компенсації шкоди, завданої транспортним засобам внаслідок їх залучення під час мобілізації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" підприємства, установи і організації зобов`язані, зокрема:

планувати і здійснювати заходи щодо розробки мобілізаційних планів та підготовки до виконання покладених на них мобілізаційних завдань (замовлень) і забезпечувати поставку продукції згідно з укладеними договорами (контрактами) та надавати звіти з цих питань відповідним органам виконавчої влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування, які є замовниками мобілізаційних завдань (замовлень);

здійснювати під час мобілізації заходи щодо переведення виробництва (діяльності) на функціонування в умовах особливого періоду;

утримувати в належному стані техніку, будівлі, споруди та об`єкти інфраструктури, що належать для передачі в разі мобілізації Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту або призначені для спільного з ними використання у воєнний час;

сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації;

забезпечувати в разі мобілізації доставку техніки на збірні пункти та у військові частини згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);

здійснювати заходи щодо підготовки до розгортання спеціальних формувань, призначених для передачі в разі мобілізації до Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, розгортання та передачі їх в особливий період згідно з мобілізаційними планами;

надавати під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні та інші матеріально-технічні засоби Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту згідно з мобілізаційними планами з наступним відшкодуванням їх вартості в порядку, встановленому законом;

створювати та утримувати мобілізаційні потужності, створювати і зберігати мобілізаційний резерв матеріально-технічних і сировинних ресурсів згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);

у разі реєстрації (перереєстрації), переобладнання чи зняття з обліку транспортних засобів, які можуть бути призначені для доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, подавати до відповідних органів та підрозділів, що згідно із Законом України "Про дорожній рух" здійснюють державну реєстрацію та облік транспортних засобів, документи з відміткою районного (міського) військового комісаріату про постановку їх на військовий облік (зняття з військового обліку).

Згідно зі ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України "Про оборону України").

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України від 07.03.2002року №3099-ІІІ, військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної України» було розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Указом Президента України від 14.01.2015 №15/2015 "Про часткову мобілізацію" постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію; призов військовозобов`язаних, у тому числі резервістів, та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України здійснити в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву; забезпечити в установленому порядку, зокрема, виділення тимчасово транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

В п. 6 Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1921 від 28.12.2000 (зі змінами) встановлено, що військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням.

В п. 30 Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1921 від 28.12.2000 (зі змінами) вказано, що повернення підприємствам, установам та організаціям транспортних засобів і техніки здійснюється військовими частинами (підрозділами), установами та організаціями військових формувань, для задоволення потреб яких вони залучалися, протягом 30 календарних днів з дати оголошення демобілізації через військові комісаріати, які здійснили таке залучення.

Аналіз положень Указів Президента України від 14.01.2015 №15/2015, від 25 березня 2016 року № 115/2016, від 24 червня 2016 року № 271/2016, від 26.09.2016 року № 411/2016 про звільнення в запас військослужбовців у березні-квітні, червні-липні, вересні жовтні 2016 р. свідчить, що проводилася ротація військовослужбовців.

Зазначеними Указами не скасовано дію особливого періоду в Україні.

В ст. 1 ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що демобілізація це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію та штати мирного часу.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України.

На даний час рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою Президентом України не приймалося.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що умови, за настання яких передбачено повернення транспортного засобу, залученого під час мобілізації не настали, у зв`язку з чим, позов не підлягає задоволенню.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1921,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № від 10.10.2019 (а.с.10).

Ці судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача, оскільки у позові судом відмовлено.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 26.08.2020р.

Суддя Т. М. Безрук