ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/438/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС"

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.07.2020 (суддя Рога Н.В., м. Одеса, повний текст складено 13.07.2020)

у справі № 916/438/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-РЕЗЕРВ"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС"

про стягнення 189541,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮГ-РЕЗЕРВ" (далі також - ТОВ "ЮГ-РЕЗЕРВ") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС" (далі також - ТОВ "МВК ТРАНС") про стягнення збитків у розмірі 189 541 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «МВК ТРАНС» в порушення Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО-191/-[3]-19 від 06.09.2019 не організувало перевезення пшениці за заявкою №45 від 10.10.2019, що спричинило заподіяння збитків позивачу у вигляді оплати послуг із зберігання пшениці на елеваторі ПП "Аграрна компанія 2004" у розмірі 189541 грн. 16 коп.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.07.2020 у справі №916/438/20 позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем у справі доведено факт спричинення збитків у розмірі 189541 грн. 16 коп. невиконанням з боку відповідача Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО-191/-[3]-19 відповідно до заявки №45 від 10.10.2019. Також, як вказав суд, позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який відповідає тим, що передбачені законодавством, та забезпечить відновлення порушеного права позивача.

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ "МВК ТРАНС" звернулось із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального (ст. 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», ст.933 ЦК України) та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю.

Так, скаржник вказав, що відповідачем цілком правомірно не здійснювалось виконання заявки позивача через неузгодження сторонами вартості організації перевезення, відсутність необхідних документів, інформації від позивача про готовність вантажу до завантаження та неузгодження плану перевезень, оскільки таке право експедитора передбачено ст. 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Також апелянт послався на те, що укладений між сторонами договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО-191/-[3]-19 від 06.09.2019 не містить всіх істотних умов щодо конкретних перевезень. Умови, за яких цей договір породжує господарські зобов`язання експедитора (відповідача) і клієнта (позивача) щодо перевезення конкретного вантажу передбачені пунктами 1.2, 1.3, 2.1.2-2.1.4, 3.1 договору, однак сторони не укладали жодних додаткових угод до цього договору, якими було б погоджено порядок надання транспортно-експедиторських послуг. Крім того, пунктами 2.2.2, 4.10 договору передбачено, що у випадку ненадання клієнтом необхідної інформації та документів, а також у разі нездійснення клієнтом авансових платежів експедитор вправі не приступати до виконання послуг, заявлених клієнтом. Аналогічні права експедитора містить також стаття 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами ч. 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.09.2019 між ТОВ «ЮГ-РЕЗЕРВ» (Клієнт) та ТОВ «МВК ТРАНС» (Експедитор) був укладений Договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО-191/-[3]-19 (далі також - Договір) в цілях організації Експедитором транспортно-експедиторського обслуговування внутрішніх, експортно/імпортних вантажів Клієнта при перевезенні залізницями України відповідно до Правил перевезень вантажів, Статуту залізниць України, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р. зі змінами та доповненнями (а.с.9).

Відповідно п. 1.2. Договору на підставі письмових заявок Клієнта та за його рахунок Експедитор організовує виконання робіт і послуг, пов`язаних із завантаженням вагонів на станції відправлення (прийомом імпортних вантажів на прикордонних станціях) та їх подальшим перевезенням залізницями України, у тому числі у напрямку портів, а також надання послуг Клієнту щодо організації проведення сертифікації, митного оформлення і відправки зернових, олійних та інших вантажів зі станцій AT «Укрзалізниця» у відповідності до укладених Сторонами додаткових угод до цього Договору.

Згідно з п.2.1.2 Договору Експедитор зобов`язується забезпечити своєчасне замовлення і подачу вагонів під завантаження на станції відправлення вантажу, організувати відвантаження вантажу залізничними вагонами, відповідно до додаткових угод до даного Договору та отриманих від Клієнта заявок.

Клієнт зобов`язується на кожне перевезення передавати Експедиторові заявку (факсом або електронною поштою), надавати достовірну інформацію про готовність вантажу до завантаження не пізніше ніж за 5 (п`ять) діб до запланованої дати завантаження вагонів з найменуванням станції відправлення; надати Експедитору всі документи та інформацію, необхідні для здійснення ним відвантаження, сертифікації, митного оформлення вантажу та виконання інших обов`язків згідно умов Договору не пізніше ніж за 5 діб до запланованої дати завантаження вагонів. У випадку ненадання Клієнтом необхідної інформації та документів Експедитор вправі не приступати до виконання своїх обов`язків (п.п.2.2.1, п.2.2.2 Договору).

За умовами п.п. 1.3., 3.1 Договору найменування вантажів, перелік станцій, строки виконання, ціну та загальну вартість послуг сторони погоджують в додаткових угодах до даного Договору; сторони погоджують ставку на перевезення конкретного вантажу шляхом підписання додаткових угод до цього Договору.

Згідно з п. 3.4 Договору оплата послуг Експедитора по погодженим заявкам здійснюється Клієнтом у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Експедитора на умовах попередньої оплати в розмірі 80% від вартості послуг після надіслання Експедитором Клієнту сканкопій 4-х примірників залізничних накладних електронною поштою на адресу Клієнта:ІНФОРМАЦІЯ_1 та доплати в розмір 20% від вартості послуг протягом 3 банківських днів після вивантаження вантажу в пункті призначення.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіяний збиток відповідно до діючого законодавства

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що при виникненні необхідності деталізації і уточнення окремих умов дійсного Договору складаються додатки і додаткові угоди до Договору.

В силу п.2.2.5 Договору Клієнт зобов`язується підписувати документи, підготовлені Експедитором, в цілях належного виконання юридичного і бухгалтерського оформлення цього Договору (протоколи, додаткові угоди, акти виконаних робіт і інші).

У пункті 6.4 Договору сторони узгодили, що усі додаткові угоди, додатки, зміни і доповнення до даного Договору оформлюється сторонами у письмовій формі та підписується обома сторонами, після чого стають невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.8.1 Договору термін дії Договору встановлюється з дня підписання і діє до 31.12.2019р. Договір автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії не повідомить іншу сторону в письмовій формі про розірвання Договору.

На виконання умов Договору 10.10.2019 сторонами була погоджена заявка №45 на організацію перевезення 3500 тон пшениці рухомим складом у 54 вагони із залізничної станції Закупне 333401 до Морського торговельного порту «Чорноморськ» з поставкою товару до 05.11.2019 по станції призначення. У цій заявці позивачем було запропоновано ставку на перевезення у розмірі 650 грн. за тонну. Також заявка містить інформацію щодо вантажоодержувача, інформацію для заповнення залізничної накладної щодо Експортера товару, продавця товару, експедитора в порту та номер контракту. Щодо переліку документів, які необхідні та будуть надані до перевізних документів та супроводження вантажу на всьому шляху слідування зазначено, що такими документами є: посвідчення про якість зерна (форма 42) та протоколи на безпеку та ГМО.

11.10.2019 зазначену заявку, підписану директора ТОВ «ЮГ-РЕЗЕРВ», було надіслано в електронному вигляді на адресу ТОВ «МВК ТРАНС» та прийнято менеджером ОСОБА_1

15.10.2019 ТОВ «МВК ТРАНС» прийняло участь та перемогло в аукціоні «ProZorro.Продажі» за лотом №UZ081003/M про продаж послуг з використання вагонів власності AT «Укрзалізниця»: 1 маршрут по 54 вагони (хопери-зерновози) з однієї маршрутної станції навантаження філії «Південно-Західна залізниця» на 24.10.2019, про що у той же день (15.10.2019) повідомило Клієнта та надіслало на його адресу прохання узгодити план на маршрутне відвантаження зі станції Закупне на 23.10. (маршрут Прозоро).

Враховуючи викладене, ТОВ "ЮГ-РЕЗЕРВ" правомірно очікувало прийняття відповідачем заявки №45 від 10.10.2019 до виконання, оскільки Експедитор, як організатор перевезення, подає AT «Укрзалізниця» замовлення на узгодження плану перевезень за формою ГУ-12 на підставі прийнятої заявки від Замовника на організацію перевезення. При цьому метою подання форми ГУ-12 є включення замовленого перевезення у Графік руху AT «Укрзалізниця», потім Експедитор з/без допомогою замовника направляє форму ГУ-12 на узгодження з отримувачем, а він в системі АС МЕСПЛАН має надати підтвердження. Разом з тим, отримувач не має змоги здійснити підтвердження, доки перевезення не буде включено до Графіку руху AT «Укрзалізниця».

У зв`язку з тим, що відповідач не включив дане перевезення до Графіку руху AT «Укрзалізниця», воно не було погоджене з боку перевізника - AT «Укрзалізниця».

28.10.2019 ТОВ «МВК ТРАНС» листом (вих.№189) повідомило ТОВ «ЮГ-РЕЗЕРВ» про те, що по станції Закупне було сплановано в жовтні 2019 року відвантаження маршруту в кількості 54 вагона-зерновоза. Під час погодження плану та електронних заявок перевезення було скасовано у зв`язку з відправленням зі станції Закупне маршрутного поїзда згідно розкладу руху. Про графік руху поїздів попередньо АТ «Українська залізниця» не попереджала, що призвело до невиконання перевезення даного маршруту на 23.10.2019.

У зв`язку з організацією перевезення 08.10.2019 ТОВ «ЮГ-РЕЗЕРВ» уклало з Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» Договір складського зберігання №718/10-19, за умовами якого назване підприємство прийняло на відповідальне зберігання позивача як Поклажодавця зерно, а саме 4000 метричних тон, строком до 10.01.2020.

Вартість зберігання зерна на елеваторі ПП «Аграрна компанія 2004» у смт. Закупне за 1 день зберігання становить 1,87 грн. за одну метричну тонну. Враховуючи, що загальний об`єм, переданий на зберігання з метою відвантаження за заявкою №45 від 10.10.2019, становив 3087,636 метричних тон, з розрахунку за 35 днів зберігання з врахуванням того, що з 26.11.2019 по 28.11.2019 відбувалось відвантаження, загальна вартість послуг із зберігання становила 189541 грн. 16 коп., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №22660 від 31.10.2019, №24699 від 28.11.2019 та платіжними дорученнями: №14041 від 26.11.2019, №14050 від 26.11.2019, №14117 від 28.11.2019, №14127 від 29.11.2019.

На виконання договору складського зберігання позивачем було сплачено ПП «Аграрна компанія 2004» 189541 грн. 16 коп., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №22660 від 31.10.2019, №24699 від 28.11.2019 та платіжними дорученнями: №14041 від 26.11.2019, №14050 від 26.11.2019, №14117 від 28.11.2019, №14127 від 29.11.2019.

16.12.2019 Клієнт звернувся до Експедитора з претензією про відшкодування понесених збитків у сумі 189541 грн. 16 коп., яка отримана відповідачем 24.12.2019, згідно з відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, у своїй відповіді від 09.01.2020 вих.№176 ТОВ «МВК ТРАНС» вказало, що дана претензія є необґрунтованою, а викладені в ній вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання.

Частиною 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.316 Господарського кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з абзацами 1, 3, 5 ч. 3 ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України; здійснюють роботи, пов`язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів; організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання тощо.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (ст.ст. 224, 225 ГК України).

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, для відшкодування збитків необхідна наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вини боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин обов`язок доведення в суді факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданої шкоди, а також прямого причинного зв`язку між ними покладається на позивача з документальним підтвердженням обґрунтованого розрахунку суми, що стягується на відшкодування заподіяної шкоди. Відповідач, у свою чергу, повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відсутність або ж недоведеність хоча б одного з елементів складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків).

За положеннями ч.ч. 1, 3, 4 ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі, якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судова колегія зазначає, що з огляду на зміст п.2.2.5 Договору саме ТОВ «МВК ТРАНС» як Експедитор після отримання заявки від ТОВ «ЮГ-РЕЗЕРВ» на виконання умов Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО-191/-[3]-19 від 06.09.2019 мало підготувати проект додаткової угоди до цього Договору із зазначенням у ній найменування вантажів, переліку станцій, строків виконання, ціни та загальної вартості послуг, ставки на перевезення конкретного вантажу, а у випадку необхідності - іншої додаткової інформації, та направити її для підписання Клієнту - ТОВ «ЮГ-РЕЗЕРВ».

Проте у матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем таких дій.

Також відповідачем не надано доказів надіслання ним Клієнту сканкопій 4-х примірників залізничних накладних електронною поштою, що відповідно до п. 3.4 Договору є підставою для внесення попередньої оплати вартості послуг перевезення, тому така оплата позивачем не здійснювалась.

За таких обставин, як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, саме відповідачем як Експедитором не було вчинено належних дій щодо організації перевезення, замовленого ТОВ «ЮГ-РЕЗЕРВ» у заявці №45 від 10.10.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 933 ЦК України, на яку посилається скаржник, експедитор повинен повідомити клієнта про виявлені недоліки одержаної інформації, а в разі її неповноти - вимагати у клієнта необхідну додаткову інформацію, проте ТОВ «МВК ТРАНС» не надано доказів повідомлення Клієнта про недоліки одержаної інформації та витребування додаткової інформації.

Відтак, матеріали справи свідчать про наявність протиправної поведінки відповідача у вигляді невиконання своїх зобов`язань за Договором, його вини, шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою ТОВ «МВК ТРАНС» та завданою шкодою, оскільки саме невиконання названим товариством своїх зобов`язань за Договором призвело до необхідності зберігання зерна на складі у період жовтень-листопад 2019 року.

Виходячи з вищевикладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про те, що позивачем доведено факт спричинення збитків у розмірі 189541 грн. 16 коп. через невиконання відповідачем умов Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ТЕО-191/-[3]-19 відповідно до заявки №45 від 10.10.2019, враховуючи, що в силу п.4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіяний збиток відповідно до діючого законодавства. Згідно із статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про навність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МВК ТРАНС" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.07.2020 у справі № 916/438/20 залишити без змін.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, у строк, встановлений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран