ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" серпня 2020 р. Справа № 911/1979/20

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву заяви Фізичної особи-підприємця Вергелес В`ячеслава Олександровича про забезпечення позову

за матеріалами позовної заяви Фізичної особи-підприємця Вергелес В`ячеслава Олександровича

до Фізичної особи-підприємця Гірник Миколи Анатолійовича

про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Вергелес Вячеслава Олександровича до Фізичної особи-підприємця Гірник Миколи Анатолійовича про визнання права власності на грошові кошти ФОП Вергелес В`ячеслава Олександровича в загальній сумі 23 600,00 грн, що знаходяться на розрахунковому рахунку ФОП Гірника М.А. № НОМЕР_1 , і зняття з нього арешту.

В обгрунтування вказаних вище вимог позивач посилається на отримання та збереження відповідачем без достатніх правових підстав грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.07.2020 у справі №911/1979/20 (суддя Лилак Т.Д.) залишено позовну заяву Фізичної особи-підприємця Вергелес В`ячеслава Олександровича без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

10.08.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа в межах відкритого виконавчого провадження №60828583.

В обґрунтування відповідно поданої заяви позивач посилається на викладені в позові обставини отримання 19.05.2020 та збереження відповідачем без достатніх правових підстав грошових коштів, а також обставини неможливості повернення вказаних коштів відповідачем з огляду накладення виконавцем арешту на рахунок відповідача, де знаходяться грошові кошти, право власності на які просить визнати позивач.

Так, позивач зазначив, що проведення виконавцем дій щодо списання грошових коштів в межах виконавчого провадження №60828583 може призвести до істотного ускладнення виконання рішення суду, оскільки належні позивачу гроші, що перебувають на рахунку відповідача, можуть бути списані та перераховані на погашення заборгованості відповідача перед третіми особами.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого протоколом б/н від 10.08.2020, заяву про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову у справі №911/1979/20 передано судді Яремі В.А.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Успіх" про вжиття заходів забезпечення зустрічного позову у справі №911/1202/19, суд дійшов таких висновків.

Згідно приписів ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З системного аналізу вищевказаних процесуальних приписів слідує, що інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Так, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в зазначеній справі позивач обґрунтовує припущенням, що належні позивачу грошові кошти будуть списані внаслідок вчинення виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження №60828583.

Як слідує з наявних у автоматизованій системі виконавчого провадження відомостей, дата відкриття виконавчого провадження №60828583 - 09.12.2019, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", тоді як з наданої позивачем інформації з Єдиного реєстру боржників слідує, що виконавче провадження стосується виконавчого документа про стягнення коштів, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області.

Відповідно до приписів ст. ст. 184, 192 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

За змістом статей 184, 192 ЦК України вбачається, що грошові кошти належать до речей, як об`єктів цивільних прав, що визначені родовими ознаками та є замінними, на відміну від речей, визначених індивідуальними ознаками, що дозволяють вирізнити їх з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи такі речі.

Однак, позивачем при зверненні із заявою про забезпечення позову не обґрунтовано існування обставин, які б утруднили або зробили неможливим виконання рішення в даній справі, а також захист та/або відновлення порушеного права позивача, оскільки грошові кошти, як об`єкти цивільних прав, є замінною річчю та індивідуально не визначаються серед інших коштів на рахунку відповідача.

До того ж, позивачем не обґрунтовано обставин утруднення та/або неможливості відновлення порушених прав з огляду на обставини замінності грошей, як наслідок можливості відновлення порушених прав позивача за рахунок будь-яких коштів, наявних у відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про необгрунтованість заяви позивача про забезпечення позову в розрізі як обставин утрудення та/або неможливості виконання судового рішення, так і обставин утруднення та/або неможливості відновлення порушених прав позивача.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно статті 129-1 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов`язковими до виконання, попри те, як господарський суд не наділений правом зупинення виконання іншого судового рішення в межах забезпечення позову у зазначеній справі, оскільки такі заходи можуть вплинути на права та обов`язки осіб, що не є учасниками справи.

За таких обставин, враховуючи необгрунтованість заяви Фізичної особи-підприємця Вергелес В`ячеслава Олександровича про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Вергелес В`ячеслава Олександровича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана 14.08.2020, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема