ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"25" серпня 2020 р. Справа№ 927/1361/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 29.10.2019 року

у справі № 927/1361/13 (суддя Белов С.В.)

за заявою Дочірнього підприємства "Чернігівська механізована колона Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро"

до Публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Домобудівник"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 29.10.2019 року у справі №927/1361/13, серед іншого, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано юридичну особу ПАТ "Будівельна компанія "Домобудівник" у зв`язку із банкрутством, провадження у справі №927/1361/13 закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 06.08.2020 року, згідно відмітки на конверті, звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 29.10.2019 року у даній справі в зазначеній вище частині та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження ліквідаційної процедури ПАТ "Будівельна компанія "Домобудівник".

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судового справи між суддями вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що вона має бути залишена без руху з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, відповідно до частини третьої якої до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору та надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно ст. 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Отже, надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи листом з описом вкладення є обов`язком заявника апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії апеляційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

У справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 5 ст. 41 ГПК України).

За приписами ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Згідно абз. 5 ч. 6 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з додатків до апеляційної скарги, у якості доказів направлення копії апеляційної скарги ПАТ "Державний ощадний банк України", прокуратурі міста Чернігова, ГТУ юстиції у Чернігівській області, ініціюючому кредитору - ДП "Чернігівська механізована колона ПАТ "Київсільелектро", боржнику - ПАТ "Будівельна компанія "Домобудівник", ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Бандолі О.О. та представнику ДП "Укрсівербуд" ЗАТ "ДСК" Куліш Ю.М. скаржником додано фіскальні чеки відділення поштового зв`язку.

Разом з тим апелянтом не надано відповідних описів вкладення у цінний лист, відтак колегія суддів позбавлена можливості дійти однозначного висновку щодо вмісту вказаних поштових відправлень.

Таким чином, колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги докази відправлення учасникам справи копії цієї скарги у якості належних.

Крім того, в порушення вищенаведених вимог ГПК України, апелянтом не надано доказів направлення копії апеляційної скарги комітету кредиторів боржника, створеного у відповідності до вимог Закону про банкрутство, до якого входять: Управління капітального будівництва Чернігівської ОДА, Чернігівське об`єднане УПФУ, Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, ТОВ "Чернігівський ДКБ", Куліда С.О. та Бороденко О.А.

В свою чергу, вказані у додатках до апеляційної скарги копії квитанцій та листів з описом вкладення (підтвердження направлення копій апеляційної скарги учасникам) на 73 аркушах відсутні, про що Північним апеляційним господарським судом складено Акт № 09.1-26/336/20 від 06.08.2020 року.

Позиція скаржника про те, що у вказаній справі до сотні кредиторів та десятки інших учасників, інформацією про місцезнаходження яких володіє тільки ліквідатор банкрута, є помилковою, оскільки відповідна інформація щодо місця реєстрації та місцезнаходження всіх учасників провадження у справі про банкрутство міститься в матеріалах справи, є відкритою та доступною для ознайомлення таким учасникам. Більш того, згідно матеріалів справи, апелянт ознайомилась з матеріалами справи 20.07.2020 року, про що свідчить відповідна відмітка на її клопотанні (т. 126, арк.с. 200), а відтак повинна бути обізнана щодо складу учасників провадження у справі та їх місцезнаходження для належного виконання вимог ГПК України під час звернення до суду з апеляційною скаргою.

Окрім того, відповідно до приписів Закону України „Про судовий збір" судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір сплачується у розмірі 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб (пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" № 3674-VI).

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 року у справі № 915/955/15).

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 гривень.

Скаржником в апеляційному порядку оскаржується ухвала господарського суду Чернігівської області від 29.10.2019 року про затвердження звіту ліквідатора, а відтак за подання даної апеляційної скарги апелянтом мало бути сплачено судовий збір у сумі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2102,00 грн.

Але, як вбачається із апеляційної скарги, апелянтом, в порушення ст. 258 ГПК України, не подано жодних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, як і не зазначено про такі документи в додатках до скарги.

Частиною 2 статті 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У свою чергу, частина 1 ст. 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Крім того, згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 4 ст. 116 ГПК України).

Повний текст оскаржуваної апелянтом ухвали підписано 29.10.2019 року, відтак останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського Чернігівської області від 29.10.2019 року є 08.11.2019 року.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду лише 06.08.2020 року, про що свідчить відмітка відділення поштового зв`язку на конверті, тобто з пропуском десятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження на дев`ять місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення.

Одночасно апелянт просив поновити строк для подання апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що викладені в ньому причини не є поважними з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини цього пропуску поважними.

Відповідну заяву (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою.

Відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 119 та 256 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 ГПК України вирішується судом з своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі № Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що повідомлень про розгляд справи як і копію оскаржуваної ухвали вона не отримувала.

В силу положень ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідні докази повинні подаватись до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії і у випадку подання копії такого доказу, така копія має бути засвідчена належним чином, зокрема, відповідати вимогам п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.12.2014 року ОСОБА_1 визнано кредитором боржника шостої черги, тобто остання є учасником провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.08.2019 року поданий на затвердження ліквідатором звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута призначено до розгляду на 01.10.2019 року.

Копію вказаної ухвали було направлено 16.08.2019 року всім учасникам справи, про що свідчить відповідна відмітка канцелярії Господарського суду Чернігівської області на зворотньому боці останнього аркушу ухвали, в тому числі і скаржнику на адресу: АДРЕСА_1 , проте була повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату ОСОБА_1 з відміткою „інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (т. 116, арк.с.110-113).

У зв`язку із заявленим головуючому судді відводом, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута 01.10.2019 року судом не розглядався.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 07.10.2019 року поданий на затвердження ліквідатором звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута призначено до розгляду на 29.10.2019 року.

Копію вказаної ухвали було направлено 08.10.2019 року всім учасникам справи, про що свідчить відповідна відмітка канцелярії Господарського суду Чернігівської області на зворотньому боці останнього аркушу ухвали, в тому числі і скаржнику на адресу: АДРЕСА_1 , проте була повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату ОСОБА_1 з відміткою „за закінченням терміну зберігання" (т. 118, арк. с. 171-172).

Вказані обставини спростовують відповідні посилання скаржника про неповідомлення її про розгляд справи.

Більш того, як було зазначено вище, згідно абз. 5 ч. 6 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу. Аналогічні за змістом положення містив Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

В даній справі створено комітет кредиторів до якого входять: Управління капітального будівництва Чернігівської ОДА, Чернігівське об`єднане УПФУ, Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, ТОВ "Чернігівський ДКБ", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відтак належне повідомлення членів комітету кредиторів, представники частини з яких були присутні в судовому засіданні 29.10.2019 року під час прийняття оскаржуваної ухвали, свідчить про обізнаність всіх кредиторів у справі про відповідне судове засідання та про його наслідки.

Копію оскаржуваної ухвали від 29.10.2019 року було направлено 31.10.2019 року всім учасникам справи, про що свідчить відповідна відмітка канцелярії Господарського суду Чернігівської області на зворотньому боці останнього аркушу ухвали, в тому числі і скаржнику на адресу: АДРЕСА_1 , проте була повернута відділенням поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату ОСОБА_1 з відміткою „за закінченням терміну зберігання" (т. 125 арк. с. 57-84).

Зважаючи на зазначене вище, судом першої інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення, зокрема, апелянта про призначення справи до розгляду так і про прийняття оскаржуваної ухвали.

Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. (Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2018 року у справі № 916/3188/16).

Таким чином, колегія суддів вважає, що несвоєчасне оскарження ухвали місцевого господарського суду зумовлене, з огляду на доводи, наведені скаржником, не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

При цьому, до апеляційної скарги не надано жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин щодо неотримання апелянтом ухвал про призначення справи до розгляду та оскаржуваної ухвали.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що необхідною передумовою здійснення стороною права апеляційного оскарження є обізнаність зі змістом рішення (ухвали) суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку.

Водночас, необхідно зазначити, що відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами, мають право знайомитися з матеріалами справи, та зобов`язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

В силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Колегія суддів враховує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. зокрема, через Єдиний державний реєстр судових рішень, а особливо в даному випадку, коли саме скаржник зацікавлений в оперативному вирішенні питання щодо вчасного подання апеляційної скарги, оскільки саме він не погоджується з ухвалою суду першої інстанції і ставить під сумнів її законність.

При цьому, згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ухвалу господарського суду Чернігівської області від 29.10.2019 року у справі №927/1361/13 було оприлюднено на сайті 30.10.2019 року.

В свою чергу, можливість отримання копії даної ухвали з часу підписання повного її тексту та подальше подання апеляційної скарги в установлений законом строк залежала виключно від волевиявлення скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Судова колегія зауважує, що згідно приписів ч. 1 ст. 119 ГПК України суд може поновити пропущений встановлений законом процесуальний строк у разі визнання причини його пропуску поважними.

Однак, будучі учасником провадження у справі та маючи доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень апелянт не був позбавлений можливості дізнатись про стан розгляду справи в суді першої інстанції, здійснити відповідний запит членам комітету кредиторів або ліквідатору з приводу розгляду справи, а також своєчасно ознайомлюватись з відповідними судовими рішеннями місцевого господарського суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, скаржником при зверненні до суду з апеляційною скаргою на судове рішення через дев`ять місяців після його прийняття не наведено достатніх обґрунтувань поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання апеляційної скарги, з якими закон пов`язує можливість відновлення такого строку після спливу значного періоду часу, не зазначено жодних непереборних обставин, які б унеможливили вчинення ним процесуальних дій упродовж цього терміну та не надано доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи викладене, дослідивши подану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції визнав наведені в ній доводи та причини в її обґрунтування, неповажними.

Згідно ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 29.10.2019 року у справі №927/1361/13 підлягає залишенню без руху у зв`язку з визнанням причин пропуску строку на подання апеляційної скарги неповажними, а також неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі та документів, які підтверджують відправлення учасникам провадження у справі копії цієї скарги і доданих до неї документів, з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема надати докази сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн. та направлення копії апеляційної скарги з доданими до неї додатками з описом вкладення комітету кредиторів боржника та іншим учасникам провадження у справі, а також вказати інші підстави для поновлення попущеного строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами на їх підтвердження.

Керуючись статтями 234, 255, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 29.10.2019 року у справі №927/1361/13 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

3. Попередити скаржника про передбачені ч. 4 ст. 174 та ч. 4 ст. 260 ГПК України наслідки невиконання вимог зазначеної ухвали суду у встановлений пунктом 2 її резолютивної частини строк.

4. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

С.В. Сотніков