ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020м. ДніпроСправа № 904/1835/20

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Атаманчук Ольги Олександрівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення суми боргу в розмірі 37757грн., пені в розмірі 724грн.07коп., 7% штрафу в розмірі 412грн.89коп., інфляційної складової в розмірі 2162грн.26коп., 3% річних в розмірі 1151грн.65коп.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до фізичної особи - підприємця Атаманчук Ольги Олександрівни з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 37757грн., пені в розмірі 724грн.07коп., 7% штрафу в розмірі 412грн.89коп., інфляційної складової в розмірі 2162грн.26коп., 3% річних в розмірі 1151грн.65коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати одержаної теплової енергії згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії №390 від 03.03.2014; договір купівлі-продажу від 03.10.2001; акти подачі теплоносія до будинку від 24.10.2014, від 21.10.2015, від 22.10.2016, від 06.11.2017, від 14.11.2018, від 28.10.2019.

Позивач зазначає, що відповідно до договору №390 від 03.03.2014 належно виконував свої зобов`язання та постачав відповідачу теплову енергію до об`єкту - нежитлового приміщення, вбудованого в перший поверх чотирьохповерхового житлового будинку за адресою м. Кривий Ріг, проспект Південний, 17.

Позивач стверджує про існування заборгованості з оплати поставленої теплової енергії за період лютий 2015 - грудень 2019 в розмірі 37757грн.

На підставі пункту 7.3 договору купівлі-продажу теплової енергії №390 від 03.03.2014 позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 724грн.07коп., нараховану за загальний період з 21.03.2019 по 17.03.2020, та штраф в розмірі 412грн.89коп., нарахований за порушення зобов`язань з оплати теплової енергії за лютий 2019 - грудень 2019.

Також відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційну складову в розмірі 2162грн.26коп.,нараховану за загальний період квітень 2019 - січень 2020, та суму 3% річних в розмірі 1151грн.65коп., нараховану за загальний період з 21.03.2017 по 17.03.2020, щодо зобов`язань за лютий 2019 - грудень 2019.

Позивач вказує, що на його адресу від відповідача не надходили письмові повідомлення про зміну організаційно-правової форми, про припинення дії договору. Тому, на думку позивача, договір продовжує діяти.

Позивач зазначає, що 20.07.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Атаманчук Ольги Олександрівни .

Посилаючись на приписи статей 51, 52 Цивільного кодексу України, позивач вказує, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

В обґрунтування наведеної правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду України від 04.12.2013 у справі №6-125цс13; Верховного Суду України від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц; Верховного Суду України від 09.08.2017 у справі №3-788гс17; Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №12-113гс18.

Обґрунтовуючи підвідомчість цього спору господарському суду, позивач вказує, що правовідносини виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача не припинились через втрату статусу приватного підприємця. Аналогічну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Задоволено клопотання позивача та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 06.05.2020.

Також вказаною ухвалою запропоновано позивачу надати до суду письмові пояснення щодо права власності відповідача на об`єкт, вказаний у додатку №3 до договору купівлі-продажу теплової енергії №390 від 03.03.2014, протягом спірного періоду (лютий 2015-грудень 2019).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2020 судове засідання відкладене на 03.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2020 підготовче засідання відкладено на 30.06.2020.

На адресу суду 23.06.2020 до суду від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 25.06.2020 представник позивача ознайомився з матеріалами справи

На електронну пошту суду 30.06.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що подане позивачем клопотання не підписано електронним цифровим підписом, отже не належать до офіційного документу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 розгляд справи відкладений на 15.07.2020.

13.07.2020 на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до змісту вказаної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 69грн.31коп. Позивач зазначає, що йому стало відомо про зміну власника приміщення, куди здійснювалась поставка теплової енергії. Наведене і є причиною зменшення розміру позовних вимог.

Також позивач посилається на положення пункту 4 розділу Х Господарського процесуального кодексу України, яким продовжені процесуальні строки.

Пунктом 4 розділу Х Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 4 розділу Х Господарського процесуального кодексу України продовжені процесуальні строки на період дії карантину, зокрема, строки визначені статтею 46 Господарського процесуального кодексу.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, дослідивши обставини, викладені в ній, перевіривши повноваження особи, яка її підписала, суд встановив, що подана заява відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог.

З урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, предметом розгляду у справі є стягнення з Фізичної особи - підприємця Атаманчук Ольги Олександрівни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" суми боргу в розмірі 69грн.31коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 18.08.2020.

Позивач 12.08.2020 надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі його повноважного представника.

В судове засідання від 18.08.2020 представники сторін не з`явились.

Положеннями частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2020, 03.06.2020, 30.06.2020, 15.07.2020 направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який наявний в матеріалах справи (а.с. 81-82).

Поштова кореспонденція з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2020, від 03.06.2020 від 15.07.2020 повернулась до суду з відміткою підприємства зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Поштова кореспонденція з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 повернулась до суду з відміткою підприємства зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

На день розгляду справи у судовому засіданні 18.08.2020 будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

- укладення між сторонами договору купівлі - продажу теплової енергії №390 від 03.03.2014;

- здійснення позивачем поставки теплової енергії у лютому 2015 на суму 6477грн.96коп.;

- визначення строку оплати поставленої теплової енергії;

- визначення розміру заборгованості відповідача за поставлену теплову енергію;

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 81-82), 20.07.2015 було зареєстровано припинення підприємницької діяльності Атаманчук Ольги Олександрівни.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18.

03.03.2014 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - теплопостачальна організація - продавець) та Фізичною особою - підприємцем Атаманчук Ольгою Олександрівною (далі - споживач - покупець) укладений договір купівлі - продажу теплової енергії №390 (далі - договір).

За цим договором теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором (пункт 1.1 договору).

За умовами пункту 4.2.5 договору теплопостачальна організація-продавець має право виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному, зі свого боку, вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.

Згідно з пунктами 6.1., 6.2. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається-покупцем проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 6.3. договору оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30% попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70% вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місцем споживання теплової енергії.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено сторонами у три роки.

За умовами пункту 10.1. договору договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 10.3. договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово на виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договору купівлі - продажу теплової енергії №390 від 03.03.2014 є чинним протягом спірного періоду.

Позивач зазначає, що у лютому 2015 року поставив відповідачу теплову енергію на суму 6477грн.96коп., що підтверджується актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) №1528 від 28.02.2015. Відповідач розрахувався за теплову енергію частково, сплативши позивачу грошові кошти у розмірі 6408грн.65коп. Таким чином, на теперішній час залишається несплаченою сума боргу у розмірі 69грн.31коп. Стягнення вказаної суми і є причиною спору у цій справі.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 83 -89), у лютому 2015 року Атаманчук Ольга Олександрівна ще була власником приміщення, розташованого за адресою м. Кривий Ріг, просп. Південний, буд. 17б, загальною площею 135,8кв.м.

Саме до вказаного приміщення здійснювалась поставка теплової енергії за договором купівлі - продажу теплової енергії №390 від 03.03.2014, що підтверджується додатком №3 до договору.

Як вбачається з акту про подачу теплоносія 24.10.2014 у зв`язку з початком опалювального сезону була здійснена подача теплоносія, зокрема, не об`єкт за адресою м. Кривий Ріг, просп. Південний, буд. 17.

Як вбачається з матеріалів справи, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) №1528 від 28.02.2015 на суму 6477грн.96коп. направлений відповідачу разом із супровідним листом №2511/30 від 30.06.2015. Вказане направлення повернуто позивачу із відміткою підприємства зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідач розрахувався за теплову енергію частково, сплативши позивачу грошові кошти у розмірі 6408грн.65коп. Таким чином, на теперішній час залишається несплаченою сума боргу у розмірі 69грн.31коп.

Таким чином, на теперішній час строк виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо сплати суми боргу у розмірі 69грн.31коп. є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 69грн.31коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Судовий збір у сумі 2102грн. покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 41, 42, 74, 76-80, 86, 91, 129, 178, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи - підприємця Атаманчук Ольги Олександрівни про стягнення суми боргу в розмірі 69грн.31коп.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Атаманчук Ольги Олександрівни (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (ідентифікаційний код: 00130850; місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1) суму боргу в розмірі 69грн.31коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 18.08.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст підписаний 20.08.2020.

Суддя Р.Г. Новікова