ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020 Справа № 917/683/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Ураковій І. Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант"

до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм"

про стягнення 242942,27 грн.

За участю представника позивача: Мухінський В. О.; від відповідача: не з"явився

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ГАРАНТ" до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" про стягнення 242942,27 грн., у тому числі: 229255,82 грн. основного боргу за договором постачання природного газу № 16г/328-18 від 03.08.2018р. та № 16гД/123-2019 від 27.02.2019р., 10961,69 грн. пені, 1578,48 грн. - 3% річних, 1146,28 грн. інфляційних; а також 3644,14 грн. судових витрат.

Позивачем подано заяву (вхід. № 8932 від 19.08.2020) про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач прохає стягнути з відповідача 229201,68 грн. основного боргу за договором постачання природного газу № 16г/328-18 від 03.08.2018р. та № 16гД/123-2019 від 27.02.2019р., 10783,75 грн. пені, 1578,11 грн. - 3% річних, 1140,51грн. інфляційних; а також 3644,14 грн. витрат на сплату судового збору.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на викладене, заява позивача приймається судом. Подальший розгляд справи проводиться в межах зменшених позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо розрахунку за поставлений газ.

Відповідач відзив на позов не надав.

В ухвалі суду від 15.05.2020 року було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. Ухвала від 15.05.2020 р. була вручена відповідачу 20.05.2020р., що підтверджується поштовим повідомленням.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 розділ Х Прикінцевих положень ГПК України доповнено пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було установлено карантин з 12.03.2020 на усій території України, який продовжено до 31.07.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500.

В Законі України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року. Отже, строк для подання відзиву закінчився 07.08.2020. Клопотання про продовження цього строку відповідач суду не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Ухвалою господарського суду від 04.05.2020р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

Ухвалою суду від 15.05.2020р. відкрито провадження у справі № 917/683/20 постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалами від 16.06.2020р., від 21.07.2020р. суд відкладав розгляд справи.

Про відкриття провадження у справі та дату її розгляду позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 18.05.2020р., від 18.06.2020р., від 23.07.2020.

За клопотанням позивача розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

26.08.2020р. в нарадчій кімнаті судом було постановлено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ГАРАНТ" (позивачем) та та Полтавським обласним комунальним підприємством "Полтавафарм" (відповідачем) укладено договір постачання природного газу № 16 г/328-18 від 03.08.2018р. (далі Договір № 16 г/328-18; а.с.104-108).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 16 г/328-18 постачальник (позивач) зобов`язався передати у власність споживача (відповідача) природний газ (товар), а споживач - прийняти і оплатити такий товар.

Додатковою угодою № 4 від 19.12.2018р. сторони визначили вартість газу за 1 тис. куб. м. у сумі 11400,00 грн. (а.с.109). Додатковою угодою № 5 від 28.01.2019р. сторони визначили вартість газу за 1 тис. куб. м. у сумі 10600,02 грн. (а.с.110).

Згідно п.8.1 Договору № 16 г/328-18 цей Договір складений у двох примірниках, набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками Сторін (дата, вказана у верхньому правому куті першої сторінки договору) і діє до « 31» грудня 2018 року включно в частині постачання газу, а в іншій частині зобов`язань - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При цьому договір являється дійсним за умови наявності відбитку печатки обох сторін на кожному аркуші договору.

Згідно 8.2 Договору № 16 г/328-18 у випадку, якщо жодна зі сторін не заявить про свій намір розірвати та/або внести зміни до нього, даний договір вважається автоматично пролонгованим на аналогічних умовах з урахуванням всіх додатків до нього на кожен наступний рік.

27.02.2019р між ТОВ "ГАЗ-ОІЛ ГАРАНТ" (позивачем) та Полтавським обласним комунальним підприємством "Полтавафарм" (відповідачем) укладено договір на постачання природного газу № 16 гД/123-2019 (далі Договір № 16 гД/123-2019; а.с.111-117).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 16 гД/123-2019 постачальник (позивач) зобов`язався передати у власність споживача (відповідача), а споживач - прийняти і сплатити на умовах цього Договору газ природній.

Згідно п. 1.3. Договору № 16 гД/123-2019 обсяг газу, який постачальник зобов`язується передати, а споживач прийняти та оплатити, зазначається в додаткових угодах до даного договору на кожен газовий місяць з щодобовим розподілом споживання протягом газового місяця.

Згідно п. 2.1. Договору № 16 гД/123-2019 ціна газу, з урахуванням вартості транспортування газу до точки виходу з газотранспортної системи, що передається по договору, визначається сторонами по кожному місяцю постачання окремими додатковими угодами, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п. 2.3. Договору № 16 гД/123-2019 оплата загальної вартості газу за кожен місяць постачання (звітний місяць) проводиться на умовах зазначених у додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 3.3. Договору № 16 гД/123-2019 передача фактичного обсягу газу за звітний місяць оформлюється сторонами актом прийому-передачі газу.

В додаткових угодах № 1 від 27.02.2019р., № 2 від 19.03.2019р., № 3 від 19.04.2019р., № 4 від 20.05.2019р., № 5 від 19.06.2019р., № 6 від 22.07.2019р., № 7 від 21.08.2019р., № 8 від 23.09.2019р., № 9 від 21.10.2019р., № 10 від 21.11.2019р., № 11 від 19.12.2019р. до Договору № 16 гД/123-2019 сторони визначили щомісячний обсяг та вартість природного газу; умови його оплати (а.с.118-142).

Позивач у позові (з врахуванням уточнення, викладеного у заяві (вхід. № 8932 від 19.08.2020) про зменшення розміру позовних вимог) посилається на те, що на виконання договорів № 16 г/328-18 та № 16 гД/123-2019 він поставив відповідачу за період січень 2019 - березень 2020 природній газ в об`ємі 88064м3 загальною вартістю 822201,50 грн.

В підтвердження поставки за договором № 16 г/328-18 позивачем надано двостороннє підписані акти прийому-передачі на загальну суму 373274,90 грн., а саме акти № 136 від 31.01.2019р. на суму 214126,20 грн., № 364 від 28.02.2019р. на суму 159148,70 грн. (а.с. 143-146).

В підтвердження поставки за договором № 16 гД/123-2019 позивачем надано двостороннє підписані акти прийому-передачі природного газу на загальну суму 333656,15 грн., а саме акти № 531 від 31.03.2019р. на суму 96983,74 грн., № 531-Т від 31.03.2019р., № 810 від 30.04.2019р. на суму 10115,86 грн., № 810-Т від 30.04.2019р., № 989 від 31.05.2019 на суму 85,80 грн., № 989-Т від 31.05.2019, № 1936 від 31.10.2019р. на суму 4581,56 грн., № 1936-Т від 31.10.2019р., № 2172 від 30.11.2019р. на суму 43062,77 грн., №2172-Т від 30.11.2019р., № 2419 від 31.12.2019р. на суму 94355,94 грн., № 2419-Т від 31.12.2019р., № 514 від 29.02.2020р. на суму 84470,48 грн., № 514-Т від 29.02.2020р. (а.с.147-160,164-165).

Також позивачем надано акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 115270,45 грн., а саме акти № 215 від 31.01.2020р. на суму 98117,30 грн., № 215-Т від 31.01.2020р, та № 772 від 31.03.2020р. на суму 17153,15 грн., № 772-Т від 31.03.2020р., які не підписані відповідачем (а.с.161, 166).

Згідно п. 4.3.6 Договору № 16 гД/123-2019 споживач зобов`язаний протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу від постачальника повернути один примірник оригіналу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У разі не повернення споживачем переданого йому постачальником акта прийому-передачі газу (фактично переданого газу), або відсутності вмотивованої відмови споживача від підписання відповідного акту у цей же строк, такий акт вважається підписаним, а газ переданий споживачу.

Акти приймання-передачі природного газу № 215 від 31.01.2020р. на суму 98117,30 грн., № 215-Т від 31.01.2020р., № 772 від 31.03.2020р. на суму 17153,15 грн., № 772-Т від 31.03.2020р. були направлені позивачем відповідачу для підписання, що підтверджується поштовими експрес-накладними від 06.02.2020 та від 14.04.2020 (а.с.163, 168).

Відповідачем не надіслано позивачу вмотивованої відмови від підписання цих актів. Отже, відповідно до п. 4.3.6. Договору ці акти вважаються прийнятими відповідачем.

Факт споживання відповідачем вказаних обсягів газу в січні та березні 2020 року підтверджуються також витягами з платформи оператора Г`ГС України (а.с.82).

Крім того, поставку газу за вказаними актами від 31.01.2020р. на суму 98117,30 грн. та від 31.03.2020р. на суму 17153,15грн. було визнано відповідачем у двостороннє підписаному акті звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2019-13.04.2020 (а.с.169-170).

Таким чином, загальна вартість поставленого відповідачу газу становить 822201,50 грн.

Пунктом 4 Додаткових угод № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11 до Договору № 16 гД/123-2019, передбачено, що оплата планової вартості газу, що передається у відповідному місяці постачання, проводиться відповідачем на користь позивача в наступному порядку: 30% - не пізніше 10 числа місяця поставки газу; 30% - не пізніше 20 числа місяця поставки газу; 30% - не пізніше 30 числа місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється за остаточною ціною та остаточною вартістю газу до 15-го числа місяця.

Відповідач частково оплатив позивачу 616642,91 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 01.10.2019-13.04.2020р. З вказаної суми позивач направив 23643,09 грн. на погашення відповідача минулих періодів, наявність якого підтверджено вказаним актом звірки, а 592999,82 грн. - на погашення боргів за спірний період (а.с. 169-170).

Залишок вартості поставленого газу на суму 229201,68 грн. відповідач не оплатив.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи сплати боргу відповідач суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 229201,68 грн. основного боргу підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові

Пунктом 5.3 Договору № 16 гД/123-2019 визначено, що за порушення грошових зобов`язань (умов та строків розрахунків) згідно договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, - пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

На цій підставі позивачем заявлено до стягнення 10783,75 грн. пені, нарахованої за період з 07.02.2020 по 30.04.2020 (з врахуванням уточнення, викладеного у заяві (вхід. № 8932 від 19.08.2020) про зменшення розміру позовних вимог).

Після проведеної перевірки розрахунку, судом встановлено, що належна до стягнення сума пені становить 7660,35 грн. (розрахунок суду залучено до справи). Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення пені слід відхилити за їх безпідставністю

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 1578,11 грн. - 3% річних період 07.02.2020 - 30.04.2020 та 1140,51 грн. інфляційних за період лютий 2020 березень 2020 (з врахуванням уточнення, викладеного у заяві (вхід. № 8932 від 19.08.2020).

Після проведеної перевірки розрахунку пені, судом встановлено, що належна до стягнення сума 3% річних за вказаний період становить 1145,99 грн. (розрахунок суду залучено до справи). Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення 3% річних слід відхилити за їх безпідставністю

Суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач нарахував інфляційні на заборгованість за актами від 29.02.2020 та від 31.01.2020р. які не входять в заявлений позивачем період нарахування, оскільки у березні борг за актом від 29.02.2020 існував не повний місяць, а строк оплати боргу за актом від 31.03.2020 на період розрахунку позивача ще не настав.

Після перевірки правильності нарахування інфляційних судом встановлено, що розмір інфляційних становить 931,81 грн. (розрахунок суду залучено до справи). В цій частині позовні вимоги задовольняються судом.

В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних слід відхилити за їх безпідставністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі, до яких включає витрати на оплату судового збору.

При подачі даного позову позивачем сплачено 3644,14 грн. судового збору за платіжним дорученням № 2310 від 21.04.2020р. (а.с.15). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 22.04.2020 р. (а.с.94).

У заяві про зменшення розміру позовних вимогу позивачем заявлено до стягнення загальну суму 242704,05 грн. Судовий збір з цих вимог становить 3640,56 грн.

Отже, судовий збір у розмірі 33,58 грн. підлягає поверненню позивачу після подання ним відповідної заяви на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір»

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 3584 грн. 10 коп.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ГАРАНТ" (вхід. № 8932 від 19.08.2020) про зменшення розміру позовних вимог.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" (вул. Горбанівська, буд.2, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751; ідентифікаційний код 32986923) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ-ОІЛ ГАРАНТ" (вул. Болсуновська, буд. 6, офіс 505, м. Київ, 01014; ідентифікаційний код 40327128) 229201грн. 68 коп. основного боргу, 7660грн. 35коп. пені, 1145грн. 99 коп. - 3% річних, 931грн. 81 коп. інфляційних, 3584грн. 10коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 26.08.2020.

Суддя Т. М. Безрук