ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.2020м. ДніпроСправа № 904/6019/19
за позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС"

про стягнення 26 837,92 грн. за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, 3% річних, втрат від інфляції, пені

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Мамалига З.І. довіреність №5 від 02.01.2020 (провідний юрисконсульт юридичного відділу)

Відповідача - Кохан В.М. договір № 002-юр від 10.03.2020 (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 26 837,92 грн. за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, 3% річних, втрат від інфляції, пені за договором №224 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 17.02.2015р.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що протягом всього часу дії спірного Договору і до теперішнього часу, ТОВ "КОМПЛЕКС" не спожило жодного кубічного метру холодної води і не відвело жодного кубічного метру стічних вод для послуг з централізованого водовідведення. Отже, Позивач не зможе підтвердити документально жодного випадку фактичного користування Відповідачем послугами з централізованого водопостачання та водовідведення.

Окрім цього, Відповідач зазначає, що зі змісту актів, доданих до позовної заяви вбачається, що за період з лютого 2019р. по вересень 2019р. послугами Позивача користувалися інші суб`єкти господарювання, а саме - ПАТ "Електрозавод", ПАТ "ЕМПС", ПАТ "Дніпротрансмаш", ТДВ "Завод будівельних конструкцій", ТОВ "Полі Оіл Індастрі", ТОВ "ІФ "Імідж", ТОВ "Герон Трейд", ТОВ "ІВФ "Ремтехгаз", ТОВ "Євро Ойл Продакшн", ПП "ДС Фурнітура". В кожному з наданих актів приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, наведені конкретні обсяги спожитих послуг по кожному з цим підприємств, але дані акти не містять обсягів спожитих послуг саме Відповідачем. В той же час, між цими підприємствами та Позивачем є укладені договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до яких саме на ці підприємства покладається обов`язок оплачувати отримані від Позивача послуги з централізованого водовідведення. Проте, практично протягом усього часу Позивач направляє акти приймання-передачі послуг та виставляє рахунки на сплату спожитих послуг по зазначеним підприємствам Відповідачеві відповідно до умов Договору №224 від 17.02.2015р.

Виникнення даної ситуації Відповідач пояснює тим, що каналізаційна мережа завдовжки 1300 метрів з місця під`єднання до неї КНС №2 до КНС-45 Водоканалу, позначена на Схемі мереж водовідведення, в яку скидаються стічні води від зазначених суб`єктів господарювання, належить на праві власності Відповідачеві. З метою врегулювання даної ситуації споживачам, які здійснюють скид своїх стічних вод через каналізаційну мережу Відповідача в комунальну систему міста Кривого Рогу, Відповідачем направлені відповідні листи-повідомлення про те, що до укладених ними з Позивачем Договорів будуть внесені зміни про зобов`язання укласти оплатні Договори з Відповідачем і вже тільки після укладення таких договорів, на думку Відповідача, у Позивача виникає право на виставлення рахунків Відповідачеві за Договором №224 від 17.02.15р.

Також у відзиві Відповідач вказав, що з переліку споживачів, які зазначені Позивачем в актах приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за Договором №224 від 17.02.2015р. за період з лютого 2019 року по вересень 2019 року, Відповідачем на початок лютого 2019 року укладено договори про надання послуг з транзиту стічних вод до комунальної каналізаційної мережі м. Кривого Рогу з ПАТ "Електрозавод", ПАТ "ЕМПС", ТОВ "Полі Оіл Індастрі", ТОВ "ІФ "Імідж", ТОВ "Герон Трейд", ТОВ "ІВФ "Ремтехгаз". В подальшому, 19.04.2019р. було укладено відповідний Договір з ТОВ "Герон Трейд".

Відповідач вважає, що обґрунтованою сумою, яку Позивач мав би виставити Відповідачеві для оплати за спожиті послуги за лютий - вересень 2019 року становить 278 006, 95 грн., а враховуючи те, що Відповідач протягом періоду лютий-вересень 2019 року сплатив Позивачеві 292 690,06 грн., то заборгованість Відповідача перед Позивачем відсутня.

01.03.2020р. від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії Договору №743 від 17.07.2018р. про спільне використання каналізаційної мережі.

30.03.2020р. від Відповідача надійшли пояснення щодо питань, які виникли під час судового розгляду, в яких зазначає, що підписання Відповідачем актів приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за Договором №224 від 17.02.2015р. за період з лютого 2019 року по листопад 2019 року, без здійснення будь-яких застереджувальних написів на таких актах з боку Відповідача, не може свідчити про згоду як з обсягами послуг з водовідведення за цими актами, так і з сумами належними до сплати за такими актами. Оплати за Договором свідчать лише про те, що Відповідач визнає тільки фактично спожиті (надані) послуги.

17.07.2020р. від Відповідача надійшла заява в порядку ст. 169 ГПК України про те, що станом на 14.07.2020р., тобто на день проведення чергового судового засідання, всупереч вимогам ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020р. та приписам ст. 18 ГПК України, Відповідачем не отримано відповідь Позивача на пояснення Відповідача щодо питань, які виникли під час судового розгляду.

30.07.2020р. від Позивача надійшли заперечення на пояснення Відповідача щодо питань, які виникли під час судового розгляду, мотивовані тим, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності Відповідача є: код КВЕД:37:00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод. Для здійснення цієї діяльності Відповідач має у власності приватну каналізаційну мережу довжиною 1300м., врізану у самопливний колектор Позивача у каналізаційному колодязі КК21 КНС-45 на мікрорайоні Індустріальний, через яку скидає до централізованої комунальної каналізаційної мережі міста Кривого Рогу стічні води власні та споживачів, які знаходяться уздовж цієї каналізаційної мережі та врізані до цієї каналізаційної мережі. Як видно зі схеми мереж водовідведення від КНС №2 Відповідача до КНС-45 Водоканалу, на момент її складення вже були врізані: ТОВ "ТРАНСМАШ " (КК1.1), ПАТ "Дизельний завод" (КК1.2), ДП "Агролайт" (КК1.3), а також ще збудовані каналізаційні колодязі, через які можливі врізки інших споживачів: з КК4 до КК-20.

Окрім цього, Позивач повідомив, що рахунки та акти приймання-передачі послуг з водовідведення за спірний період направлялись Позивачем щомісяця на електронну адресу юридичної особи Відповідача та нарочно з реєстром-попередженням під підпис. Оплата за надані послуги з водовідведення за спірний період Відповідачем оплачені частково у розмірі 292 690,06 грн. Таким чином, підписання Відповідачем актів приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а також приймання і оплата Відповідачем виставлених рахунків свідчить про фактичне належне виконання Позивачем умов Договору №224 від 17.02.2015р. Також Позивач вважає, що Договір №743 від 17.07.2018р. про спільне використання каналізаційної мережі підприємства не впливає на розрахунки між Позивачем та Відповідачем за надані послуги водовідведення, оскільки відповідно до п.1.6. даного Договору цей Договір не є Договором про надання комунальних послуг Водоканалом Підприємству.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.02.2015р. сторонами укладено Договір №224 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі Договір№224), за п.1.1. якого Виробник (Позивач) зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві (Відповідачеві) - відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі - послуги), а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Відповідно до п.1.2. Договору орієнтовний обсяг послуг визначається на підставі розрахункової заявки Споживача узгодженої з відділом Водозбуту Виробника, яка є невід`ємною частиною Договору.

Загальний обсяг послуг з централізованого постачання холодної води орієнтовно складає: 256,84 м3/рік.

Загальний обсяг послуг з централізованого водовідведення орієнтовно складає: 256,84 м3/рік.

Згідно з п.1.3. Договору№224 договірний обсяг централізованого постачання питної води та водовідведення може бути змінений (збільшений або зменшений) за письмовою заявкою Споживача. Заявка повинна бути надіслана на адресу Виробника та отримана останнім не пізніше, ніж за один місяць до початку кварталу. У випадку, якщо Виробник має технічну можливість виконати таку заявку, зміна оформлюється додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.4. Договору №224 визначено характеристику засобів обліку та регулювання споживання води: розрахунки проводяться згідно наданої розрахункової заявки.

Відповідно до п. 2.1. Договору №224 тарифи на послуги (за 1м3 без ПДВ) становлять:

Згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №1154 від 15.08.2014р. складають за 1м3 без ПДВ: вода - 2,99 грн.; стоки - 2,91 грн.

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил №630 (п.2.2. Договору №224).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.3.1. Договору №224).

Пунктом 3.2. Договору №224 визначено, що розрахунки за надані послуги здійснюються Споживачем у грошовій формі протягом трьох банківських днів з дати отримання платіжного доручення, рахунку або квитанції, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виробника. Можливі інші форми оплати наданих послуг, які не суперечать діючому законодавству України.

Плата за надані послуги при наявності засобів обліку води здійснюється за їх показниками та розподілом у відповідності до п.1.4. Договору. У разі відсутності засобів обліку або їх показників, плата за надані послуги здійснюється, тимчасово, розрахунковим шляхом за затвердженими нормами водоспоживання (п.3.3. Договору №224).

Відповідно до п. 4.2.2. Договору №224 Споживач зобов`язаний своєчасно в повному обсязі у встановлені Договором строки, оплачувати послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, відповідно до встановлених тарифів.

Пунктом 9.1. Договору №224 визначено, що цей Договір укладається на 3 (три) роки та набирає чинності з 01.04.2015р. у відповідності до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України і діє в частині надання послуг з водопостачання та водовідведення до 01.04.2018р., а в частині розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості.

Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п.9.2 Договору №224).

Відповідно до п.10.8 Договору №224 обсяги постачання послуг, визначаються згідно показників технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки, встановлених власними коштами та засобами Споживача, згідно з технічними умовами виданими Виробником. Місяця встановлення, вид, тип технічних засобів та інші необхідні характеристики зазначаються в акті опломбування, що підписується у встановленому порядку уповноваженими представниками Виробника. Показники технічних засобів обліку знімаються представниками Виробниками щомісячно, у присутності представника Споживача. У разі відсутності, або тимчасової несправності таких технічних засобів - облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом, згідно з установленими нормами водопостачання.

Згідно з п.10.11. Договору №224 кількість стічних вод (водовідведення), що надходять до каналізації, визначається кількістю води, що надходить з комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками технічних засобів обліку, а при їх відсутності по нормам водопостачання.

Пунктом 10.12. Договору №224 визначено, що Споживач для підписання акту про кількість отриманих послуг направляє свого представника у відділ Водозбуту Виробника не пізніше 01 числа кожного місяця наступного за звітним. Якщо представник Споживача не прибув у встановлений термін, або відмовився від підписання акту, Виробник на підставі даних технічних засобів обліку води, або нормативів (норм) водопостачання у односторонньому порядку складає акт, який вважається узгодженим Споживачем та є підставою для здійснення нарахувань та подальшої оплати останнім, один примірник акта в триденний строк направляється на адресу Споживача.

На виконання умов Договору №224 Позивачем у період з 01.02.2019р. по 30.09.2019р. надавалися послуги з центрального водовідведення, що підтверджується підписаними обома сторонами без заперечень та зауважень Актами приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за Договором №224 від 17.02.2015 особовий рахунок № 1590 та рахунками на оплату послуг на загальну суму 313 030,75 грн., які направлялися Відповідачеві щомісяця на електронну адресу та нарочно з реєстром-попередженням під підпис.

Відповідач за надані послуги розрахувався частково, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 20 340,06 грн. за період з 01.02.2019р. по 30.09.2019р.

Посилаючись на п.5.1.2. Договору №224, Позивач нарахував Відповідачеві пеню у розмірі 5 697,02 грн. за період прострочення з 28.02.2019 по 31.10.2019р. за кожним актом окремо.

З посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував 3 % річних - 569,74 грн. за період з 28.02.2019 по 31.10.2019р. та індекс інфляції - 231,10 грн. за період з квітень-листопад 2019р. за кожним актом окремо.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт надання послуг, наявність порушення Споживачем умов Договору в частині своєчасної оплати наданих Позивачем послуг, правомірність та обґрунтованість нарахування стягуваної суми.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно із ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд не приймає позицію й доводи Відповідача, а погоджується з Позивачем.

Так, 17.02.2015р. сторонами укладено Договір №224 про надання послуг з централізованого постачання холодної води, за умовами якого Позивач зобов`язався надавати Відповідачеві послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, а Відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

На виконання даного Договору Позивачем направлялися Відповідачеві акти приймання-передачі послуг за Договором, які Відповідач підписав без зауважень. Також Позивач за спірний період (01.02.2019р. по 30.09.2019р.) виставляв рахунки, на загальну суму 313 030,75 грн., які Відповідач частково оплатив у розмірі 292 690, 06 грн.

Заперечуючи позовні вимоги, Відповідач посилається на те, що він не є Споживачем за даним Договором, а дана ситуація виникла внаслідок того, що каналізаційна мережа завдовжки 1300 метрів належить на праві власності Відповідачеві, в яку скидаються стічні води від інших суб`єктів господарювання.

Окрім цього, Відповідач посилається на те, що 17.07.2018р. сторонами укладено Договір №743 про спільне використання каналізаційної мережі підприємства (далі - Договір №743), відповідно до п. 1.2. якого, за цим договором сторони дійшли згоди спільно діяти для обліку кількості отриманих споживачами послуг та наданню останнім можливості здійснення відведення стічних вод в межах нормативів, встановлених у відповідності до вимог чинного законодавства України та укладених договорів.

На думку Відповідача, сторони Договором №743 від 17.07.2018р. погодили, що обов`язок з оплати послуг наданих Позивачем на підставі Договору №224 від 17.02.2015р. виникає у Відповідача після укладення оплатних Договорів із споживачами, які використовують його приватну каналізаційну мережу, а оскільки на даний час такі Договори не укладено з усіма користувачами (споживачами), то і не виник обов`язок щодо оплати.

Однак, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд не погоджується з такою позицією Відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, у тому числі з наданих сторонами Договорів №224 від 17.02.2015р. та №743 від 17.07.2018р., Відповідач має у власності приватну каналізаційну мережу довжиною 1300м, врізану у самопливний колектор Позивача від КНС № 2 до КНС-45, через яку скидає до централізованої комунальної каналізаційної мережі міста Кривого Рогу стічні води власні та споживачів, які знаходяться уздовж цієї каналізаційної мережі та врізані до неї.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містить ст. 319 ЦК України, якою передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Підсумовуючи вищевикладене, можна зробити висновок про те, що оскільки каналізаційна мережа є приватною власністю Відповідача, то і обов`язок з оплати за скид до централізованої комунальної каналізаційної мережі Кривого Рогу з каналізаційної мережі Відповідача, покладається саме на нього. Ці обов`язки сторони унормували, уклавши договір №224 від 17.02.2015р.

Так, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Порядок сплати платежів за договором сторони визначили у п. 3.2. Договору протягом трьох банківських днів з дати отримання платіжного доручення, рахунку або квитанції, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виробника. Можливі інші форми оплати наданих послуг, які не суперечать діючому законодавству України.

Окрім цього, не знаходить свого підтвердження позиція Відповідача й відносно того, що Договором №743 від 17.07.2018р обумовлено, що обов`язок оплати отриманих Відповідачем від Позивача послуг за Договором №224 від 17.02.2015р. виникає лише після укладення оплатних договорів з безпосередніми споживачами.

Так, відповідно до п.1.1. Договору №743 від 17.07.2018р. сторони дійшли згоди протягом всього строку дії спільно діяти для досягнення мети по перегляду договірних з підприємствами-споживачами, що входять до водорозподільчого куста "Шерстепрядильної фабрики" та Коломойцівського промвузла, які розташовані впродовж каналізаційної мережі ТОВ "КОМПЛЕКС" завдовжки 1300 метрів від КНС №2 до КНС-45 КП "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", та здійснюють скид таких стічних вод через каналізаційну мережу ТОВ "КОМПЛЕКС" в комунальну систему каналізації міста Кривого Рогу.

Пунктом 1.6. цього Договору №743 визначено, що цей Договір не є Договором про надання комунальних послуг Водоканалом Підприємству.

Отже, Договір №743 про спільне використання каналізаційної мережі підприємства від 17.07.2018р. не визначає порядок розрахунків між Позивачем та Відповідачем за надані послуги з водовідведення відповідно до умов Договору №224 від 17.02.2015р., як і не визначає порядок виконання Відповідачем своїх обов`язків щодо оплати наданих Позивачем послуг за Договором №224 від 17.02.2015р.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано твердження Позивача.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, з урахуванням положень ст.530 ЦК України, а також враховуючи п.3.2. Договору, Відповідач повинен був оплатити надані послуги протягом 3 банківських днів з дня отримання рахунку.

Також суд звертає увагу, що до матеріалів справи додані підписані сторонами без зауважень акти приймання-передачі послуг, які й за твердженням Відповідача містять дані про погоджених у Договорі №224 споживачів, а також докази часткової оплати Відповідачем за спірним Договором, що само по собі свідчить про визнання Відповідачем факту надання Позивачем послуг за Договором.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За перерахунком суду, пеня становить більше ніж нараховано Позивачем, тому суд приймає розрахунки Позивача. Розрахунки 3% річних проведено неправильно, оскільки при здійсненні розрахунку, Позивачем неправильно визначено дату початку прострочення зобов`язання, оскільки відповідно до п.3.2. Договору розрахунки за надані послуги здійснюються Споживачем у грошовій формі протягом трьох банківських днів з дати отримання платіжного доручення, рахунку або квитанції, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виробника. При розрахунках Позивач не врахував відстрочення на три календарні дні, що в свою чергу суперечить умовам Договору, тому 3% річних з простроченої суми становлять 517,94 грн. Нарахування індексу інфляції, Позивачем проведено всупереч Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" (нарахування проведено не за повний місяць існування боргу), тому, вимоги про стягнення індексу інфляції, задоволенню не підлягають. За перерахунком суду індекс інфляції становить 81,76 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, до стягнення належать 20 340,06 грн. - основного боргу, 517,94 грн. - 3% річних, 81,76 грн. - індексу інфляції, 5 697,02 грн. - пені .

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог..

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС" - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС", 50015, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 5 Г (код 06959123) на користь Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", 50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6а (код 03341316) 20 340,06 грн. - основного боргу, 517,94 грн. - 3% річних, 81,76 грн. - індексу інфляції, 5 697,02 грн. - пені, 1 906,60 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 18.08.2020

Суддя С.Г. Юзіков