ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м.Харків Справа № 913/180/20

Провадження №33/913/180/20

За позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області, (вул.Вілєсова, 1, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93406)

до відповідача Сєвєродонецької міської ради (бульвар Дружби Народів, буд.32, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 26204220)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Сєвєродонецьккомунсервис" (вул.Гагаріна, буд.89, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93412)

про відшкодування матеріальної шкоди

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Пата А.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув;

від третьої особи: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Головне управління Національної поліції в Луганській області звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства "Сєвєродонецьккомунсервис" про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 36 765 грн 92 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.07.2019 належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, причиною якої, зокрема була наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, а саме - відсутність дорожніх знаків 2.3 "Головна дорога" або 2.1 "Дати дорогу" на відповідній ділянці проїзної частини вул.Єгорова м.Сєвєродонецьк Луганської області на перехресті вул.Енергетиків та вул..Єгорова м.Сєвєродонецьк Луганської області.

Також позивач просив стягнути з відповідача витрати понесені у зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1224 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020 справа передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.03.2020 позовну заяву Головного управління Національної поліції в Луганській області до Комунального підприємства "Сєвєродонецьккомунсервис" залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із недодержання вимог 5 ч.3 ст.162, п.2 ч.ч. 1-3 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 27.04.2020 після усунення позивачем недоліків, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 26.05.2020; задоволено клопотання позивача, витебувано у Сєвєродонецької міської ради у встановлений строк письмову інформацію із долученням на підтвердження відповідних доказів з приводу визначених в ухвалі суду питань щодо з`ясування особи власника та балансоутримувача вказаних доріг та вулиць, компетенції щодо утримання вказаної вулично-шляхової мережі та забезпечення умов безпеки руху.

26.05.2020, до початку першого судового засідання, через канцелярію від позивача надійшло клопотання за вих.№487/111/28-2020 про заміну первісного відповідача Комунальне підприємство "Сєвєродонецьккомунсервис" належним відповідачем - Сєвєродонецькою міською радою, не закриваючи провадження у справі на підставі ст.48 ГПК України.

Також, 26.05.2020, до початку першого судового засідання, через канцелярію від позивача надійшло клопотання за вих.№488/111/28-2020 від 22.05.2020 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - КП "Сєвєродонецьккомунсервис".

Ухвалою господарського суду від 26.05.2020 задоволено клопотання позивача за вих.№487/111/28-2020 від 22.05.2020 про заміну первісного відповідача належним відповідачем. Замінено неналежного відповідача у справі - Комунальне підприємство "Сєвєродонецьккомунсервис", на належного відповідача - Сєвєродонецьку міську раду. Задовольно клопотання позивача за вих.№488/111/28-2020 від 22.05.2020 про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Комунальне підприємство "Сєвєродонецьккомунсервис". Залучено до участі у справі в якості третьї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - КП "Сєвєродонецьккомунсервис". Витребувано повторно у відповідача письмову інформацію із долученням доказів щодо викладених в ухвалі питань. Відкладено розгляд справи на 25.06.2020.

Ухвалою суду від 25.06.2020 відкладено розгляд справи на 04.08.2020.

Зокрема, визначаючи дату судового засідання, судом було враховано, що відповідно до положень п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Наразі постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" карантинні заходи неодноразово були продовжені на всій території України.

Від відповідача - Сєвєродонецької міської ради 30.06.2020 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву за вих.№2663 від 25.06.2020, в якому відповідач не погоджується з доводами викладеними в позовній заяві. Огрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.10.2019 №428/8540/19, однак, відповідач зазначає, що зі змісту постанови не зрозуміло, чи встановлено факт відстусності відповідних дорожніх знаків, чи дорожні знаки були в наявності, але були зламані. Крім того, у межах справи №428/8540/19 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області окремої ухвали відносно суб`єкта владних повноважень не приймалося, факт наявності вини КП "Сєвєродонецьккомунсервис" не встановлювався.

Відповідно до сесії Сєвєродонецької міської ради №488 від 05.04.2011 КП "Сєвєродонецьккомунсервис" є балансоутримувачем автомобільних доріг загальноміського значення комунальної власності м.Сєвєродонецька, який в межах своєї технічної та фінансової спроможності виконує покладені обов`язки з утримання автомобільних доріг.

Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 29.08.2018 №587, з метою покращення та підвищення стану безпеки дорожнього руху на вулицях міста, запобігання скоєнню та попередження дорожньо-транспортних пригод, створення налагодженої взаємодії у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та контролю за утриманням вулично-дорожньої мережі у безпечному для учасників дорожнього руху стані, обладнання вулиць міста технічними засобами регулювання, було затверджено склад та Положення міської комісії з безпеки дорожнього руху.

Додатком 1 до вищевказаного рішення визначено, що до складу комісії входять представники не тільки органу виконавчої влади м.Сєвєродонецька та керівники комунальних підприємств, а й, представники правоохоронних органів та установ, які також приймають безпосередню участь в організації безпеки дорожнього руху на певній території, а саме - Управління патрульної поліції в Луганській області, ГУ МНС України у Луганській області, Управління Укртрансбезпеки у Луганській області тощо.

Відповідно до Положення до компетенції комісії зокрема належить розробка заходів з питань безпеки дорожнього руху, запобігання дорожньо-транспортних пригод та підвищення рівня транспортної дисципліни учасників дорожнього руху, організації дорожнього руху на території міста, надання рекомендацій щодо впровадження заходів, які запобігають шкідливому впливу транспорту на здоров`я людини та навколишнє природне середовище, вирішення інших питань з безпеки дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Таким чином, розгляд питань, які стосуються зокрема встановлення дорожніх знаків та нанесення дорожньої розмітки є повноваженнями постійної міської комісії з безпеки дорожнього руху у м. Сєвєродонецьку.

З огляду на вищевикладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Судом було враховано, що 17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-ІХ, пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З метою належного розгляду справи по суті та забезпечення процесуальних прав учасників справи, з огляду на вказані норми, ухвалою суду від 04.08.2020 відкладено розгляд справи на 20.08.2020 (за межами 20-денного строку після набрання чинності цим Законом).

У судове засідання 20.08.2020 учасники повновноважних представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача 05.08.2020 через канцелярію суду надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного на 04.08.2020 без участі представника.

Оскільки зазначене клопотання надійшло до суду поштою 05.08.2020, після проведення судового засідання, суд залишив клопотання без задоволення, про що постановив протокольну ухвалу.

Від третьої особи 05.08.2020 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення за вих.№1131 від 30.07.2020 з додатковими документами, в яких комунальне підприємство зазначає, що згідно вимог ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ніш органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Таким чином, розгляд питань, які стосуються зокрема встановлення дорожніх знаків та нанесення дорожньої розмітки є повноваженнями постійної комісії з безпеки дорожнього руху у м.Сєвєродонецьку.

Так, відповідно до рішення сесії Сєвєродонецької міської ради № 488 від 05.04.2011 КП «СКС» є баланбоутримувачем автомобільних доріг загальноміського значення комунальної власності м.Сєвєродонецька, який забезпечує виконання та реалізацію окремих рішень органу місцевого самоврядування, а також приписів посадових осіб спеціально-уповноважених органів у сфері безпеки дорожнього руху, спрямовані на забезпечення утримання, експлуатації та ремонту автомобільних шляхів міста Сєвєродонецька та прилеглих селищ.

Разом з тим, КП «СКС», як балансоутримувач автомобільних доріг Сєвєродонецька на свій розсуд не може розпоряджатися комунальним майном, зокрема встановлювати дорожні знаки, наносити відповідну дорожню розмітку на об`єктах комунальної власності, або здійснювати інші функції, пов`язані з управлінням або віданням комунальним майном. Вищезазначені заходи реалізовуються та забезпечуються КП «СКС» у разі прийняття відповідних протокольних доручень постійної міської комісії з безпеки дорожнього руху у м.Сєвєродонецьку та на виконання вимог (приписів) посадових осіб спеціально-уповноважених органів у сфері безпеки дорожнього руху.

Разом з цим третьою особою повідомлено, що протокол про адміністративне правопорушення за ст, 140 КупАП за фактом ДТП, яка сталася 15.07.2019 в м. Сєвєродонецьку на перехресті вул .Енергетиків та вул.Єгорова при зіткненні транспортного засобу «HYUNDAI Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 , відносно посадових осіб КП «СКС» не складався; при розгляді Сєвєродонецьким міським судом Луганської області справи №428/8540/19 про адміністративне порушення по вищевказаному ДТП факт наявності вини КП «СКС» не встановлювався. Припис ДПП УПП в Луганській області №97 від 15.0.7.2020 з вимогою негайного встановлення дорожніх знаків від 15.07.2020 було своєчасно виконано.

Вказані письмові пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Також 18.08.2020 від третьої особи через канцелярію суду надійшло клопотання за вих.№116 від 13.08.2020 про розгляд справи без участі її представника, яке судом розглянуто та задоволено, про що постановлено протокольну ухвалу.

Сторони не скористались наданими їм процесуальними правами та згідно ст.251 ГПК України у встановлений судом строк інших заяв по суті - відповідь на відзив та заперечення на відповідь, суду не надали.

Відповідно до ч. 4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні суд продовжив встановлювати обставини та дослідив їх доказами.

В судовому засіданні 20.08.2020 судом постановлено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.07.2019 року серії БД № 122950, 15.07.2019 року о 12 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 в м. Сєвєродонецьку на перехресті вул. Енергетиків та вул. Єгорова, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надав дорогу автомобілю марки «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого трапилось їх зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

В поясненнях у складеному протоколі про адміністративне порушення водій ОСОБА_1 зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з причини відсутності знака «другорядна дорога» (а.с.10-11).

Також відповідно до складеної схеми місця ДТП від 15.07.2019 вбачається, що дорожні знаки пріоритету на другорядній дорозі відсутні. Наявні недоліки в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП (а.с.12).

Матеріали справи свідчать про те, що постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.10.2019 у справі № 428/8540/19 (провадження № 3/428/1666/2019) провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно водія ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту постанови вбачається, що суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження про адміністративне порушення з огляду на встановлення обставин, що вказують на відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як знаку приорітету головної дороги, або 2.1 «Дати дорогу» зі сторони його руху встановлено не було, обставини на дорозі не надавали йому змоги визначити, що він перетинає головну дорогу, так як розмітка та зовнішні ознаки доріг також не вказували на зазначене (а.с.8).

Зазначена постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.10.2019 у справі № 428/8540/19 не оскаржувалася, набрала законної сили.

У відповідності до положень ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить позивачу - Головному управлінню Національної поліції в Луганській області (а.с.24).

04.11.2019 між позивачем та ТОВ «Ленкор» було укладено договір №43/648 на проведення незалежної оцінки вартості збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.34-37).

Сторонами підписано акт прийому-передачі роботи по незалежній оцінці від 04.11.2019, за яким експерт передав, а замовник прийняв експертний висновок (а.с.38)

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу №66 від 07.11.2019, який був наданий судовим експертом Бондаренко О.А., було встановлено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної володільцю транспортного засобу Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час ДТП складає 36765 грн 92 коп. (а.с.18-33).

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди на суму 36765 грн 92 коп., заподіяна позивачу у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, а також витрати в сумі 1224 грн., понесені у зв`язку з оплатою експертного дослідження.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд зауважує наступне.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

За приписами частини першої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки визначаються як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами частини першої статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з частиною другою статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до положень частини першої статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Враховуючи положення статті 22 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв`язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання з відшкодування шкоди є деліктними і вимагають наявності складу правопорушення, а саме:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

2) шкідливого результату такої поведінки (шкоди);

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Правовідносини у сфері користування дорогами врегульовано нормами Закону України "Про дорожній рух" та Закону України "Про автомобільні дороги".

Відповідно до статті 5 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги поділяються на:

- автомобільні дороги загального користування;

- вулиці і дороги міст та інших населених пунктів;

- відомчі (технологічні) автомобільні дороги;

- автомобільні дороги на приватних територіях.

Статтею 16 вказаного Закону встановлено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно статті 17 Закону України "Про автомобільні дороги" управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

За приписами підпунктів 1, 4 частини першої статті 21 Закону "Про автомобільні дороги" органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

В частині першій статті 6 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно із статтею 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Указані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов`язок із забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів дорогами міст (селищ, сіл), утримання вулиць і доріг міст (селищ, сіл) покладений виключно на органи місцевого самоврядування.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 26.11.2018 у справі №742/2509/16-ц, що враховується судом під час розгляду спору.

Під час розгляду спору судом з`ясовано, що рішеннями сесії Сєвєродонецької міської ради №488 від 05.04.2011 "Про передачу доріг комунальної власності на баланс КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» безкоштовно передні на баланс КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» автошляхи, тротуари загальноміського значення та міжміського сполучення згідно додатку до цього рішення (а.с.185).

Додатком до рішення виконавчого комітету №448 від 05.04.2011 визначено перелік автошляхів, тротуарів загальноміського значення та мостів міжміського сполучення, до якого зокрема входить вул.Єгорова та вул.Енергетиків (а.с.186).

Наразі судом враховується, що КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» є лише балансоутримувачем, а не власником вказаної інфраструктури.

З наданих пояснень третьою особою від 30.07.2020 вбачається, що комунальне підприємство забезпечує виконання та реалізацію лише окремих рішень органу місцевого самоврядування, органів у сфері безпеки дорожнього руху, спрямовані на забезпечення утримання, експлуатації та ремонту автомобільних шляхів міста Сєвєродонецька та прилеглих селищ; не може самостійно розпоряджатися комунальним майном, зокрема встановлювати дорожні знаки, наносити відповідну дорожню розмітку на об`єктах комунальної власності, або здійснювати інші функції, пов`язані з управлінням або віданням комунальним майном (а.с.216-218).

Відповідно до статуту КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» (далі-підприємство) затвердженого рішенням 75 (позачергової) сесії Сєвєродонецької міської ради №4449 від 19.12.2019, останнє зареєстровано 03.11.1992 року згідно рішення виконкому міської ради №633 п.14. Підприємство набуло права комунальної власності на підставі рішення виконавчого комітету Луганської обласної ради народних депутатів від 29.09.1992 №56 «Про розмежування комунального майна між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування» (п.1.1 статуту) (а.с.95-106).

Від імені територіальної громади м.Сєвєродонецька повноваження власника підприємства здійснює Сєвєродонецька міська рада (п.1.2 статуту).

Підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями держави та Сєвєродонецької міської ради Луганської області (п.1.8 статуту).

Управління підприємством від імені територіальної громади міста Сєвєродонецька здійснюють: власник - Сєвєродонецька міська рада, орган, що уповноважений управляти комунальним майном - Фонд комунального майна Сєвєродонецької міської ради, Наглядова рада, створена за рішенням власника, яка діє на підставі положення, затвердженого власником, дирекція підприємства, яку очолює генеральний директор (п.3.1 статуту).

Майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади м.Сєвєродонецька. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном у визначеному порядку за погодженням з органом, що уповноважений управляти комунальною власністю - Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради (п.4.2 статуту).

Підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах закріпленого за ним майна, на яке відповідно до чинного законодавства України може бути звернено стягнення (п.5.2 статуту).

Підприємство не несе відповідальність за зобов`язаннями держави, територіальної громади, органу управління та інших органів місцевого самоврядування, так само як і держава, територіальна громада, орган управління та інші органи місцевого самоврядування не несуть відповідальність за зобов`язаннями підприємства, крім випадків, передбачених чинним законодавством України (п.5.3 статуту).

Наразі КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» не є уповноваженим власником органом, якому надані повноваження щодо удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; здійснення відшкодування витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів в розумінні ст.ст.6, 9 Закону України "Про дорожній рух".

Відповідні докази про те, що Сєвєродонецька міська рада як власник вказаної інфраструктури, уповноважений в силу вказаних вище норм Законів орган місцевого самоврядування надала відповідні повноваження КП «Сєвєродонецьккомунсервіс», як балансоутримувачу, щодо виконання обов`язків із забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів дорогами міст (селищ, сіл), утримання вулиць і доріг міст (селищ, сіл) та здійснення відшкодування шкоди, заподіяної ДТП через незадовільне експлуатаційне утримання автомобільних доріг, вулиць, в матеріалах справи відсутні.

Натомість, як уже зазначалося вище, саме на орган місцевого самоврядування - наразі відповідача у справі, нормами вказаних Законів покладені відповідні повноваження.

Крім того, суд зауважує про те, що вказаними нормами Законів та Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, визначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, наділяються відповідними повноваженнями та обов`язками.

За вказаних обставин, зазаначені норми не обмежують позивача у праві заявлення вимоги про відшкодування понесеної шкоди безпосередньо до Сєвєродонецької міської ради як компетентного органу місцевого самоврядування, на який нормами Закону покладений обов`язок щодо здійснення відшкодування внаслідок неналежного утримання доріг.

Дослідивши обставини справи та надані докази, суд не може погодитися із доводами відповідача та третьої особи щодо відсутності вини відповідача, з огляду на те, що постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.10.2019 у справі № 428/8540/19 вина відповідача або третьої особи у скоєнні ДТП безпосередньо не встановлювалася, судом окрема ухвала відносно порушень, допущених посадовими особами з експлуатації вказаної ділянки, не постновлялася.

Суд зауважує про те, що дійсно протокол про адміністративне правопорушення згідно ст.140 КУпАП за фактом ДТП, яка сталася 15.07.2019 в м. Сєвєродонецьку на перехресті вул..Енергетиків та вул.Єгорова при зіткненні транспортного засобу «HYUNDAI Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 , не складався та посадова особа відповідача або третьої особи до відповідальності не притягалася.

Адміністративним судом під час розгляду в жовтні 2019 року провадження у справі №428/8540/19 також окрема ухвала щодо усунення встановлених порушень не приймалась.

Як вбачається з матеріалів, дорожньо-транспортна пригода виникла 15.07.2019, що підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення від 15.07.2019 року серії БД № 122950.

В поясненнях учасників пригоди, зафіксованих в ньому, у складеній схемі місця події ДТП, а також в постанові Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.10.2019 у справі № 428/8540/19, встановлені обставини, що підтверджують відсутність дорожнього знаку пріоритету на другорядній дорозі, наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо організації безпеки руху та неналежного утримання доріг.

Зафіксовані недоліки у схемі місця події ДТП від 15.07.2019 повністю відповідають поясненням, наданим учасниками пригоди в суді та під час складання адміністративного протоколу.

Разом з цим, матеріали справи свідчать про те, що в цей же день, 15.07.2019, інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції Луганської області Департаменту патрульної поліції Гончаренком Є.О. було складено припис (вимогу) від 15.07.2019 №97, відповідно до якої директора КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» було зобов`язано в м.Сєвєродонецьк на перехресті вул.Єгорова та вул.Енергетиків негайно встановити дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу» та 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Громадянин ОСОБА_3 вказану вимогу отримав, про що поставив свій підпис (а.с.15).

Відповідно до листів КП «Сєвєродонецьккомунсервіс» до управління патрульної поліції в Луганської області Департаменту патрульної поліції за вих.5127 від 17.07.2019 та за вих.№5195 від 18.07.2019 вказаний припис було виконано та поставлено дорожні знаки (а.с.16-17).

За змістом позовних вимог, які є предметом розгляду у даному спорі, позивач, як власник пошкодженого майна, який має статус юридичної особи, вимагає від відповідача, який є відповідальним за стан означеної ділянки автодороги, відшкодувати матеріальну шкоду.

За загальним правилом, відсутність своєї вини має доводити особа, до якої предявлений позов про відшкодування шкоди.

Отже, саме на відповідача, завданням якого є утримання в належному стані означених доріг та вулиць, покладено обов`язок доводити відсутність вини у не виконанні своїх зобовязань.

Не складання адміністративного протоколу про притягнення посадових осіб відповідача до відповідальності наразі не спростовує факту, що пошкодження означеного автотранспортного засобу відбулося через неналежне забезпечення безпеки руху, утримання вулично-шляхової мережі.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає також Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

За статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Згідно частини 1 статі 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

За статтею 6 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Як вбачається з Висновку експертного дослідження №66 від 07.11.2019, визначення матеріальної шкоди спричиненої належному позивачу автомобіля було виконано експертом Бондаренко О.А, яка має кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю "Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу".

Як зазначено у вказаному вище висновку, визначення матеріальної шкоди здійснено з урахуванням вартості відновлювального ремонта з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зношення складових, за відповідною формулою та складає 36765, 92 грн.

Відповідачем не надано суду заперечень щодо правильності визначення у вказаному Висновку розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди.

Таким чином, висновок експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу №66 від 07.11.2019 слід визнати належним та допустимим доказом, яким підтверджено, що розмір матеріальної шкоди, яку спричинено означеному автотранспортному засобу, в результаті його пошкодження при ДТП 15.07.2019, складає 36765, 92 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач також просить стягнути з відповідача 1224 грн витрат, понесених на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, зазначаючи їх в якості судових витрат.

Однак, суд зауважує про те, що наразі зазначені кошти не є за своєю природою судовими витратами позивача, а є об`єктивно необхідними, які позивач несе у зв`язку із пошкодженням його майна та мусив понести для відновлення свого порушеного права у зв`язку із необхідністю визначення розміру спричиненої шкоди, як це передбачено законом - не безпосередньо самим потерпілим, а іншою особою, яка має спеціальні знання та правомочності.

Такі витрати за загальним правилом підлягають включенню до складу збитків, які підлягають відшкодуванню.

Разом з цим суд звертає увагу позивача на те, що згідно положень ст.ст.224- 225 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.5.1 договору про проведення незалежної оцінки №43/648 від 04.11.2019 загальна вартість виконаних робіт становить 1224 грн 00 коп. без ПДВ.

Сторонами за цим договором було погоджено, що оплата здійснюється на підставі даного договору, шляхом перерахування «замовником» на рахунок «виконавця» грошових коштів у розмірі 100% від загальної суми договору впродовж 7 календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання наданих послуг обома сторонами (п.5.2 договору).

Матеріали справи свідчать про те, що сторони за договором 04.11.2019 підписали акт прийому-передачі роботи по незалежній оцінці, в матералах справи наявний наданий позивачем висновок експертного дослідження №66 від 07.11.2019.

Разом з цим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження здійснення ним оплати за договором, на яку він посилається у позові, а отже позивачем не доведено суду понесення заявлених до стягнення з відповідача витрат (збитків) насуму 1224 грн 00 коп., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, позов визнається обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. З відповідача на користь позивача слід стягнути заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 36 765 грн 92 коп., в іншій частині заявлених вимог - стягнення витрат (збитків) понесених у зв`язку з проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1224 грн 00 коп. - відмовити.

Також згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі суми пропорційно задоволених вимог - 2 034 грн 28 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління Національної поліції в Луганській області до Сєвєродонецької міської ради про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

2. Стягнути з Сєвєродонецької міської ради (бульвар Дружби Народів, буд.32, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 26204220) на користь Головного управління Національної поліції в Луганській області (вул.Вілєсова, 1, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93406, ідентифікаційний код 40108845) матеріальну шкоду в розмірі 36 765 грн 92 коп., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 034 грн 28 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення (з урахуванням положень п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення підписано 21.08.2020.

Суддя О.В. Драгнєвіч