ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/297/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз-2», с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент капітал менеджмент», с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення грошових коштів

У засіданні суду брали участь:

представник позивача: Камільовський В.В. (посвідчення адвоката №5321/10 від 12.03.2015; ордер серії КВ №793524 від 03.02.2020);

представник відповідача: Товстуха С.В. (керівник, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, посвідчення водія НОМЕР_1 від 31.03.2018)

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 04.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Зараз-2» (далі - позивач, ТОВ «Зараз-2») звернулось до Господарського суду Київської області (далі - суд) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент капітал менеджмент» (далі - відповідач, ТОВ «Консент капітал менеджмент») про стягнення з останнього основного боргу у розмірі 20 254,73грн; пені у розмірі 497,71грн; 3% річних у розмірі 660,30грн; суму інфляційного збільшення у розмірі 788,40грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 11, 509, 625, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 173, 175Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 1, 7, 9, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та з урахуванням додаткових пояснень (вх. №12349/20 від 22.06.2020) вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №01/07/16-10 від 01.07.2016 в частині оплати за надані позивачем послуги, у зв`язку із чим у ТОВ «Консент капітал менеджмент» наявна сума заборгованості за надані послуги з утримання будинку у розмірі 7 523,94грн за період з 01.07.2016 по 10.02.2019, та з постачання теплової енергії у розмірі 12 233,08грн за період з 01.01.2018 по 10.02.2019.

17.08.2020 під час судового засідання представник позивача підтримав позовну заяву, надав пояснення аналогічні викладеним у ній та просив суд задовольнити позов.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідний договір відповідач не підписував, а наявний на ньому підпис свідчить про використання «факсиміле», що свідчить про не укладання відповідного договору. Крім того, позивачем не було надано жодних доказів направлення відповідних рахунків, які передбачені п. 2.6 договору. Зазначає, що долучена ТОВ «Зараз-2» до позовної заяви довідка не містить у собі посилання на спірний договір та ТОВ «Консент капітал менеджмент», що спростовує твердження позивача про наявність заборгованості у відповідача у розмірі 20 254,73грн. Вказує, що із позову неможливо встановити за який саме період виникла відповідна заборгованість у відповідача. За таких обставин просить суд у задоволенні позову відмовити.

17.08.2020 під час судового засідання представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, та проси суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

1.3. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що у довідці ТОВ «Зараз-2», яка долучена до матеріалів справи, указана загальна сума заборгованості за надані послуги у розмірі 35 857,04грн. З огляду на те, що 11.02.2020 відповідач продав належну йому квартиру, то позивач просить суд стягнути відповідну заборгованість із ТОВ «Консент капітал менеджмент» саме за послуги отримані у період з 01.07.2016 по 10.02.2019 у розмірі 20 254,73грн. Щодо посилання відповідача на те, що останній не підписував зазначений договір, зазначив, що у ТОВ «Консент капітал менеджмент» наявний відповідний екземпляр договору, що дає йому можливість визначити, яким саме чином здійснено підписання договору. До того ж, вказує, що відсутність укладеного між сторонами у письмові формі договору про надання послуг не є підставою виконавцю таких послуг не проводити нарахування оплати за послуги. Щодо твердження відповідача про відсутність рахунків, зазначає, що відповідно до п. 2.3 договору, послуги оплачуються незалежно від наявності або відсутності виставленого рахунку. За таких обставин, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

2.1. 02.03.2020 під час судового засідання представником позивача заявлено суду клопотання про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив, яке судом з урахування положень ст. 119 ГПК України було задоволено, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 02.03.2020 (протокол судового засідання від 02.03.2020).

2.2. 28.02.2020 через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання (вх. №4672/20) про відкладення судового засідання, призначеного на 02.03.2020, яке ухвалою суду від 02.03.2020, яка занесена до протоколу судового засідання від 02.03.2020, задоволено та оголошено перерву у судовому засіданні.

2.3. 29.05.2020 через канцелярію суду представником ТОВ «Консент капітал менеджмент» подано клопотання (вх. №10532/20) про відкладення судового засідання, призначеного на 01.06.2020, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 01.06.2020 відмовлено (протокол судового засідання від 01.06.2020).

2.4. 16.07.2020 представником ТОВ «Зараз-2» через канцелярію суду подано клопотання (вх. №14567/20) про відкладення розгляду справи, яке ухвалою суду від 20.07.2020 було задоволено.

2.5. 16.07.2020 представником ТОВ «Консент капітал менеджмент» на електронну пошту суду надіслано клопотання (вх. №14567/20) про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено, про що постановлено ухвалу від 20.07.2020.

2.6. 16.07.2020 представником ТОВ «Зараз-2» подано суду клопотання (вх. №14566/20) про поновлення процесуального строку для подання додаткових письмових доказів до справи.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Ураховуючи те, що позивачем подані відповідні докази разом із клопотанням про поновлення процесуального строку, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення.

2.7. 17.08.2020 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання від 17.08.2020 (вх. №17328/20) про відкладення розгляду справи, у зв`язку його із перебуванням на лікуванні.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 ГПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд останньої здійснюється досить тривалий час, з огляду на введення постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» на всій території України карантину та у зв`язку із оголошенням перерви у судових засіданнях, зокрема, за клопотаннями представника відповідача.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 42 ГПК України зобов`язує учасників справи, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Положеннями п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Таким чином, подання представником відповідача черговий раз клопотання про оголошення перерви у судовому засідання, зважаючи на те, що у засіданні присутній керівник ТОВ «Консент капітал менеджмент», є таким що не відповідає принципам господарського судочинства.

Ураховуючи зазначене, суд не вбачає правових підстав для задоволення відповідного клопотання представника відповідача.

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 05.02.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 02.03.2020 та запропоновано учасникам справи подати суду заяви по суті справи, визначені ст. 161 ГПК України.

3.2. На підставі ст. 216 ГПК України та ч. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України, у зв`язку із введенням на території України постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» карантину, у судовому засіданні неодноразово оголошувалась перерва. Чергове засідання призначено на 17.08.2020.

3.3. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 17.08.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

01.04.2016 між ТОВ «Керуюча компанія «Зараз-1» (довіритель) та ТОВ «Зараз-2 (повірений) укладено договір доручення №2 (далі - Договір доручення) відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого довіритель є суб`єктом господарської діяльності, що здійснює виробництво та постачання споживачам теплової енергії. Повірений є виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №51 від 24.02.2016 (т. 1 а.с. 168-172).

У п. 1.3 Договору доручення сторони домовились, що з метою обліку спожитої споживачами теплової енергії та отримання довірителем плати за неї довіритель доручає повіреному вчинити наступні юридичні дії, зокрема, щомісяця приймати від споживачів плату за фактично спожиту теплову енергію згідно виставлених рахунків та перераховувати дані кошти довірителю у строк не пізніше 10-ти робочих днів х моменту їх зарахування на поточний рахунок повіреного.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 8.1 цього договору та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором (п.п. 8.1, 8.2 Договору доручення).

06.07.2016 Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - Виконавчий комітет) прийнято рішення №237, яким визнано ТОВ «Зараз-2» виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в с.Чайки Києво-Святошинського району Київської області по вул. Лобановського Валерія, буд. 25, 29, 26 корпус 3 (т. 1 а.с. 175-176).

26.04.2017 Виконавчим комітетом прийнято рішення №153 «Про погодження відкоригованих тарифів ТОВ «Керуюча компанія «Зараз-1» на послуги з виробництва теплової енергії, її транспортування, постачання споживачам за адресою с. Чайки, Києво-Святошинського району Київської області», із змісту якого вбачається, що для населення (житлові приміщення) І група споживачів тариф становить 1 198,62грн за І Гкал (т. 1 а.с. 48-49).

У цей же день Виконавчим комітетом прийнято рішення №136, яким погоджено та введено в дію з 07.05.2017 відкориговані тарифи ТОВ «Зараз-2» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для споживачів, а саме 10,92грн - вартість за 1 кв.м. загальної площі в будинках.

У подальшому, 28.11.2017 Виконавчим комітетом прийнято рішення №264 «Про погодження відкоригованих тарифів ТОВ «Керуюча компанія «Зараз-1» на послуги з виробництва теплової енергії, її транспортування, постачання споживачам за адресою с. Чайки, Києво-Святошинського району Київської області», яким погоджено та введено в дію з 01.12.2018 відкориговані тарифи, а саме, для населення (житлові приміщення) І група споживачів тариф становить 1 423,07грн за 1Гкал.

Водночас, у матеріалах справи наявний договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №01/07/16-10 від 01.07.2016 (далі - Договір, т. 1 а.с. 34-41), на якому містяться підписи та печатки ТОВ «Зараз-2» (управитель) та ТОВ «Консент капітал менеджмент» (власник). Із змісту вказаного Договору вбачається, що ТОВ «Консент капітал менеджмент» належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 70,5м2, житловою площею 24,8м2, яка розташована на 13 поверсі, 13 поверхового житлового будинку. Відповідно до п.п.1.1, 2.1 Договору, зокрема, управитель зобов`язується надавати власнику послуги з управління багатоквартирним будинком.

Крім того, 11.02.2019 між ТОВ «Консент капітал менеджмент» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до п. 1.1 якого продавець продає (передає у власність), а покупець купує (приймає у власність) квартиру АДРЕСА_1 . Нерухоме майно складається х 2-ох кімнат, загальною площею 70,5кв.м., житловою площею 24,8кв.м. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н., що підтверджується відповідною мімікою, яка міститься на останньому аркуші відповідного договору (т. 1 а.с. 44-47).

20.11.2019 ТОВ «Зараз-2» направив ТОВ «Консент капітал менеджмент» претензію №280, в якій зазначив про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за надані послуги по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 . Заборгованість позивач вимагав погасити у строк до 27.11.2019 (т. 1 а.с. 54-56).

Проте, відповідач вказану претензію залишив без задоволення, доказів протилежного суду не надав.

5. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не здійснив оплату заборгованості за надані позивачем житлово-комунальні послуги у розмірі 20 254,73грн, ТОВ «Зараз-2» звернувся із даним позовом до суду.

6. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

6.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з актів цивільного законодавства.

Так, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III від 29.11.2001 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Водночас, особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 7 вищезазначеного Закону, співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Отже, ТОВ «Зараз-2» є управителем багатоквартирного будинку, а ТОВ «Консент капітал менеджмент» - власником квартири у розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Водночас, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги поділяються за: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо).

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Так, Виконавчим комітетом були затверджені відповідні тарифи: на послуги з управління будинком у 2016 році у розмірі 8,76грн, а з 07.05.2017 - 10,92грн; на послуги з постачання теплової енергії 1 198,62грн, а з 28.11.2018 - 1 423,07грн, що підтверджується відповідними рішеннями.

Частиною 1 ст. 16 З Закон України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, встановлено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Із матеріалів справи вбачається та зазначене не заперечується відповідачем, що в останнього перебувала у власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 70,5м2, житловою площею 24,8м2, яка розташована на 13 поверсі, 13 поверхового житлового будинку, зокрема, у період з 01.07.2016 по 10.02.2019.

У зв`язку із зазначеним, позивачем здійснено нарахування відповідачу за послуги з утримання будинку у розмірі 7 523,94грн за період з 01.07.2016 по 10.02.2019, та з постачання теплової енергії у розмірі 12 233,08грн за період з 01.01.2018 по 10.02.2019.

Так, ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (аналогічна норма міститься у п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону, станом на 04.02.2020).

При цьому, суд зазначає, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 910/7968/19).

Отже, посилання відповідача про те, що останнім не було укладено із позивачем відповідного Договору як на підставу відсутності зобов`язання з оплати наданих ТОВ «Зараз-2» житлово-комунальних послуг судом до уваги не приймається.

Разом з цим, суд також зазначає, що неотримання відповідачем платіжного документа не звільняють його від оплати отриманих послуг (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.03.2019 у справі №910/8730/18).

Крім того, ч. 3 ст. 12 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Отже, з огляду на те, що своєчасна оплата наданих позивачем послуг є одним з основних обов`язків відповідача, належне виконання якого вимагається законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми боргу, суд вважає його арифметично неправильним, у зв`язку із чим з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 19 757,02грн (7 523,94+12 233,08=19 757,02).

6.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за надані позивачем послуги, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 497,71грн за період з прострочення з 30.11.2018 по 31.05.2019. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій та іншими способами, передбаченими законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Водночас, як зазначає відповідач у своєму відзиві, відповідний Договір не підписувався директором ТОВ «Консент капітал менеджмент» ОСОБА_2 та на Договорі можуть міститься можливі відбитки факсимільного відтворення підпису директора. Проте, сторонами не було досягнуто угоди щодо використання факсиміле при укладенні Договору. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставо виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ГПК України).

«Факсиміле» позначають печатку (кліше), за допомогою якої відтворюють підпис особи.

Отже, для застосування факсимільного підпису для оформлення правочинів, вчинення інших господарських операцій, необхідна письмова згода сторін, яка може виражатись, зокрема, в укладеній між сторонами письмовій угоді, в якій погоджується використання факсиміле і зразки справжнього та факсимільного підписів посадових осіб або представників сторін договору чи іншого документу. Саме таким способом закріплюється юридична сила факсиміле як особистого підпису і засвідчені ним документи вважатимуться укладеними відповідно до вимог законодавства (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №910/4050/17, від 28.04.2020 у справі №902/452/19).

Проаналізувавши зміст Договору, суд зазначає, що останній не містить у собі положень щодо використання факсиміле, а окрема угода в якій би сторонами було досягнуто згоди щодо такого використання позивачем суду надано не було. До того ж, позивачем не заперечується та обставина, що відповідний Договір підписаний з використанням факсимільного відтворення підпису, а доказів які б вказували на протилежне ТОВ «Зараз-2» суду надано не було.

Таким чином, відповідний Договір не береться судом до уваги, як доказ у розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України.

Ураховуючи зазначені обставини та зважаючи на те, що ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено лише граничний розмір пені, який може бути стягнутий за прострочення виконання зобов`язання, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 497,71грн.

6.3. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за надані послуги, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 660,30грн за період з прострочення з 21.11.2018 по 31.01.2020. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем невірно визначено суму основної заборгованості за надані послуги по Договору. Проте, у перерахунку, сума 3% річних становить значно більший розмір, аніж заявлений ТОВ «Зараз-2» у позові, а тому суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 660,30грн.

6.4. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, щодо сплати заборгованості за надані послуги, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 788,40грн з 21.11.2018 по 31.01.2020.

Суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу здійснюються з урахуванням рекомендацій Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №927/206/19).

Отже, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем невірно визначено суму основної заборгованості за надані послуги по Договору. Проте, у перерахунку, сума інфляційних втрат становить значно більший розмір, аніж заявлений ТОВ «Зараз-2» у позові, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 237 ГПК України дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 788,40грн.

7. Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення відповідного позову, то судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволено вимог.

Щодо витрат пов`язаних із розглядом справи, то суд зазначає, що вказане питання розглядається у порядку встановленому ГПК України за відповідної заявою учасників справи.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 123, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент капітал менеджмент» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. В.Лобановського, буд. 21, корп. 2, ідентифікаційний код 35575477) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз-2» (08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія , буд. 23, ідентифікаційний код 40166158) суму основного боргу у розмірі 19 757,02грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім грн 02 коп); 3% річних у розмірі 660,30грн (шістсот шістдесят грн 30 коп.), інфляційних втрат у розмірі 788,40грн (сімсот вісімдесят вісім грн 40 коп); судового збору у розмірі 2 007,75грн (дві тисячі сім грн 75 коп.).

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зараз-2» (08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія , буд. 23, ідентифікаційний код 40166158)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консент капітал менеджмент» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. В.Лобановського, буд. 21, корп. 2, ідентифікаційний код 35575477)

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.08.2020

Станом на 27.08.2020 рішення законної сили не набрало.