ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р.

м. Київ

Справа № 911/1099/20

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочка Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Борщагівський" (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, буд. 8, )

про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів членів кооперативу та скасування запису про державну реєстрацію змін установчих документів кооперативу,

за участю представників:
позивача: ОСОБА_2 (ордер, серія: КС №453829 від 28.04.2020);

відповідача: ОСОБА_3 (ордер, серія: ВН №095379 від 27.05.2020), ОСОБА_4 .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.01.2020 До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 28.04.2020 ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Борщагівський" про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів членів кооперативу та скасування запису про державну реєстрацію змін установчих документів кооперативу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.05.2020 вказану позовну заяву залишено без руху.

13.05.2020 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява б/н від 12.05.2020 про усунення недоліків позовної заяви. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.05.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 01.06.2020. Встановлено відповідачу строк на подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

28.05.2020 через канцелярію суду надійшов відзив вх. №10362/20 від 28.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановами Кабінету Міністрів України за квітень-липень карантинні заходи продовжувались, відтак Постановою від 22.07.2020 №641 продовжено на всій території України дію карантину з 01.08.2020 по 31.08.2020.

Відповідно до п. 3 ч. 11 Глави ХІХ прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (№ 540-IX) розділ Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

У підготовчому судовому засіданні 01.06.2020 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до наступного судового засідання та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 20.07.2020 на 15:15. Також, судом запропоновано сторонам, у зв`язку з ситуацією, що склалась з поширенням на території України коронавірусу "COVID-19" та введеними з цього приводу карантинними заходами, вирішити питання щодо можливості розгляду даної справи судом у підготовчому провадженні та по суті без участі представників сторін за матеріалами та доказами, які подані та будуть подані сторонами у справі, а також, з поданням письмових тез-виступів представників при розгляді справи по суті, у разі, якщо з 22.06.2020 карантин буде продовжено.

08.07.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 06.07.2020 про долучення доказів.

16.07.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. №14727/20 від 16.07.2020.

24.07.2020 до канцелярії суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив вх. №15413/20 від 24.07.2020.

У підготовчому судовому засіданні 27.07.2020 судом закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.08.2020.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 11.08.2020 позивач підтримав викладені у позовній заяві б/н від 28.04.2020 вимоги, відповідач проти позову заперечував.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 10.06.2019 було проведено чергові Загальні збори членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Борщагівський" (далі відповідач/Кооператив) на яких були прийняті рішення, що оформлені протоколом №10/06 від 10.06.2019;

- позивача як члена Кооперативу не було повідомлено про проведення Загальних зборів, не надано порядок денний, внаслідок чого, він не зміг прийняти участь у вказаних зборах та бути присутнім при обговоренні та прийнятті рішень, водночас, всі інші члени Кооперативу були присутні.

- на загальних зборах 10.06.2019, зокрема, було прийняте рішення про встановлення мінімального обов`язкового пайового внеску у сумі 12750000,00 грн (25% загального розміру пайового фонду кооперативу, що складає 51000000,00 грн), тоді як станом на 10.06.2019 пайовий внесок позивача становив 35% розміру пайового фонду Кооперативу

- загальними зборами кооперативу 10.06.2019 вирішено затвердити нову редакцію статуту Кооперативу, в якій зафіксувати нове співвідношення паїв членів Кооперативу та провести його державну реєстрацію.

- нова редакція статуту Кооперативу містить недостовірну інформацію щодо розміру паїв кожного з членів Кооперативу, а саме замість зазначення вартості фактично внесеного паю, вказано мінімальний розмір паю, що становить 12750000,00 грн, для кожного члена кооперативу, тобто по 25% від загального розміру пайового фонду, таким чином розміри паїв, що зазначені у новій редакції статуту Кооперативу не відображають дійсні розміри паїв, що фактично внесені членами Кооперативу. У зв`язку з цим, позивача протиправно позбавлено 10% його пайового внеску.

- Загальними зборами членів кооперативу, зокрема, було вирішено: «Визнати, що одним із головних напрямків діяльності кооперативу в 2018 році було надання в оренду власних складських приміщень. Підтвердити, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 брали активну трудову участь в діяльності кооперативу, на відміну від ОСОБА_1 , який трудової участі в діяльності кооперативу не брав.»

- 11.06.2019 проведено державну реєстрацію нової редакції Статуту Кооперативу за наслідками проведених Загальних зборів Кооперативу 10.06.2019.

В заперечення проти позову відповідач зазначає, що 15.05.2019 року, тобто більше ніж за 20 (двадцять) днів до дня проведення загальних зборів, рішення яких оскаржуються відповідачем було надіслано позивачу повідомлення про скликання чергових загальних зборів, у зв`язку з цим права позивача в контексті недотримання процедури скликання загальних зборів не порушені.

Також, відповідач стверджує, що відповідно до Закону України «Про Кооперацію» один член кооперативу має один голос, а не відсоткове співвідношення голосів з часткою паю у пайовому фонді. Проте, у редакції статуту на момент проведення загальних зборів була відображена інформація з відсотковим співвідношенням голосів з часткою паю у пайовому фонді кожного з членів Кооперативу. При цьому, фактично сформований розмір пайового фонду позивача на момент проведення загальних зборів, рішення яких оскаржується, так і на даний момент становить 10795080,32 грн з тих підстав, що позивачем не були сплачені визначені статутом Кооперативу внески. Отже, беручи до уваги те, що кожен член кооперативу, не залежно від суми паю, має один голос і з огляду на те, що в трьох членів кооперативу в тому числі і позивача реально внесений пай, значно менший ніж був відображений у статуті, загальні збори членів кооперативу прийняли рішення змінити мінімально обов`язковий пайовий внесок визначивши його у розмірі 12750000,00 грн. Отже, жодного протиправного позбавлення належного пайового внеску не було.

Разом з тим, відповідач зауважує, що позивачем було надіслано одному із членів Кооперативу заяву про продаж паю від 02.03.2020, в якому позивач сам підтверджує те, що пайовий внесок останнього до пайового фонду Кооперативу становить 10795080,32 грн.

Відповідач, також стверджує, що підводячи підсумки діяльності Кооперативу у 2018 році було вирішено про те, що саме у 2018 році Позивачем не здійснювалось жодної трудової участі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Враховуючи суб`єктний склад переданного на розгляд суду спору, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про Кооперацію" та Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію".

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.

Відповідно під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом частин першої та другої статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

Громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності, є учасниками відносин у сфері господарювання, а відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю належать до господарських відносин (стаття 2, частина шоста статті 3 ГК України).

Питання господарської діяльності кооперативів врегульовано статтею 94 ГК України, яка визначає кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань, які можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Кооперативи здійснюють свою господарську діяльність відповідно до вимог ГК України, інших законодавчих актів.

Законодавець врегулював приписами статей 95-100 ГК України порядок створення та діяльності виробничих кооперативів, як таких, що є, поміж інших, підприємствами колективної власності, передбачивши водночас існування відповідного закону, що регулює діяльність різних видів кооперативів (частина перша статті 94 ГК України).

Зазначені вище норми ГК України кореспондуються із приписами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Сільськогосподарський виробничій кооператив «Борщагівський» (далі Кооператив) створений його засновниками на добровільних засадах у відповідності з чинним законодавством, на підставі рішення установчих зборів засновників (протокол №1 від 17.10.2020 року) (п. 1.1. Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Борщагівський» в редакції від 29.07.2013, далі - Статут).

Відповідно до 1.4. Статуту засновниками та членами Кооперативу є:

ОСОБА_5 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 25.06.1999 року, податковий номер ;

ОСОБА_1 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві 19.03.1998 року, податковий номер ;

ОСОБА_6 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 28.09.2007 року, податковий номер ;

ОСОБА_4 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області 17.05.1996 року, податковий номер НОМЕР_6 .

Кооператив утворений та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію», інших нормативно-правових актів України цього Статуту, який затверджений рішенням установчих зборів Коопративу (п. 2.1. Статуту).

Згідно п. 8.1. Статуту за рахунок паїв засновників формується пайовий фонд Кооперативу, який становить 51000000,00 (п`ятдесят один мільйон) гривень. Пайовий фонд може збільшуватися за рахунок пайових внесків нових членів кооперативу.

Відповідно до п. 8.2. Статуту в редакції від 29.07.2013 розмір пайових внесків Кооперативу : ОСОБА_5 20400000,00 грн, що становить 40% пайового фонду Кооперативу; ОСОБА_1 17850000,00 грн, що становить 35% пайового фонду Кооперативу; ОСОБА_6 - 7650000,00 грн, що становить 15% пайового фонду Кооперативу; ОСОБА_4 - 5100000,00 грн, що становить 10% пайового фонду Кооперативу.

Загальні збори проводяться щорічно після закінчення фінансового року. Вони можуть скликатись позачергово за рішенням правління кооперативу або з ініціативи не менше третини членів Кооперативу. Загальні збори за вимогою третини членів мають бути скликані не пізніше ніж через два тижні після висунення вимоги. Членів Кооперативу необхідно повідомити про скликання проведення Загальних зборів не пізніше ніж за 10 (десять) днів до їх проведення. Правилами внутрішньої господарської діяльністю визначаються способи інформування членів кооперативу про місце і дату кликання Загальних зборів. Загальні збори правомочні приймати рішення, якщо на них присутні більше половини членів Кооперативу, а збори уповноважених за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожен член Кооперативу чи уповноважений Кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів приймається відкритим або таємним голосуванням простою більшістю голосів, за винятком питань, пов`язаних із внесенням змін та доповнень до Статуту та питань щодо реорганізації або ліквідації Кооперативу. Рішення по цих питаннях приймаються ѕ від присутніх на Загальних зборах (п.п. 13,2., 13,3., 13.4. Статуту).

Відповідно до ст. 163 Цивільного кодексу України виробничим кооперативом є добровільне об`єднання громадян на засадах членства для спільної виробничої або іншої господарської діяльності, яка базується на їхній особистій трудовій участі та об`єднанні його членами майнових пайових внесків. Статутом кооперативу та законом може бути передбачено участь у діяльності виробничого кооперативу на засадах членства також інших осіб. Члени виробничого кооперативу несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями кооперативу у розмірах та порядку, встановлених статутом кооперативу і законом. Найменування кооперативу має містити його назву, а також слова "виробничий кооператив". Правовий статус виробничих кооперативів, права та обов`язки їх членів встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Особливості створення і діяльності сільськогосподарських кооперативів можуть встановлюватися законом.

За приписами ст. 164 Цивільного кодексу України установчим документом виробничого кооперативу є його статут, що затверджується загальними зборами його членів. Статут виробничого кооперативу має містити крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, відомості про: розмір пайового внеску члена кооперативу; склад і порядок внесення пайових внесків членами кооперативу та про їхню відповідальність за порушення зобов`язання щодо внесення пайових внесків; характер і порядок трудової участі його членів у діяльності кооперативу та їхньої відповідальності за порушення зобов`язань щодо особистої трудової участі; порядок розподілу прибутку і збитків кооперативу; розмір і умови субсидіарної відповідальності його членів за зобов`язаннями кооперативу; склад і компетенцію органів управління кооперативу та про порядок ухвалення ними рішень. Кількість членів кооперативу не може бути меншою, ніж встановлено законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 165 Цивільного кодексу України майно, що є у власності виробничого кооперативу, поділяється на паї його членів відповідно до статуту кооперативу. Член виробничого кооперативу зобов`язаний внести до дня державної реєстрації кооперативу не менше десяти відсотків пайового внеску, а частину, що залишилася, - протягом року з дня його державної реєстрації, якщо інший строк не встановлений статутом кооперативу. Порядок внесення пайових внесків членами виробничого кооперативу встановлюється статутом кооперативу і законом.

Відтак, з позовної заяви вбачається, що Загальними зборами членів Кооперативу прийняті рішення оформлені протоколом №10.06 від 10.06.2019 (копія наявна в матеріалах справи), які, зокрем, оскаржуються учасником Кооперативу ОСОБА_1 (позивачем) з підстав наведених вище.

Так, позивач зазначає, що його як члена Кооперативу не було повідомлено про проведення загальних зборів членів Кооперативу та не було надано порядок денний цих зборів.

З огляду на вказане позивачем, суд повідомляє, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про Кооперацію» чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Разом з тим, як наведено вище, членів Кооперативу необхідно повідомити про скликання проведення Загальних зборів не пізніше ніж за 10 (десять) днів до їх проведення.

Відтак, в матеріалах справи наявна копія повідомлення про скликання чергових загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Борщагівський», а також докази направлення останньої на адресу позивача (вказані докази подані разом з відзивом).

Так, відповідачем подано до суду копію опису вкладення №818 від 15.05.2019, копію накладної №818 від 15.05.2019 та копію фіскального чека №55 від 15.05.2019 на суму 42,20 грн (оригінали досліджені в судовому засіданні). З поданих документів вбачається, що вищевказане повідомлення про скликання чергових загальних зборів було надіслано на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ), тобто на адресу, зазначену у Статуті Кооперативу, яка одночасно є і адресою реєстрації позивача.

Водночас, відповідачем також додано до позовної заяви копію конверта (поштового повернення) з якого можна встановити, що ОСОБА_1 не отримав вказану кореспонденцію та остання повернулась на адресу відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відтак, з наведеного вбачається, що відповідач належним чином виконав всі юридично значімі дії по повідомленню позивача щодо скликання чергових загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Борщагівський».

Між тим, позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтверджував об`єктивну неможливість отримання кореспонденції за місцем реєстрації (доказів: перебування за кордоном, проживання в іншому місці, хвороби тощо).

При цьому суд не бере до уваги твердження позивача, що відповідачем надано до суду копії доказів (конвертів, повідомлень про вручення, довідок про повернення листів) не належної якості, позаяк, в матеріалах справи всі ці вищевказані копії належної якості та цілком читабельні. У разі надходження на адресу позивача примірника відзиву та додатків до нього не належної якості, останній мав право ознайомитись з матеріалами справи.

Також, твердження позивача про те, що на веб-сторінці Укрпошти, якщо здійснити пошук за номером відправлення №818, з`являється наступне повідомлення: «дані про відправлення відсутні, тому що не зареєстровані в системі» тобто, такого відправлення в базі даних Укрпошти не існує, судом не приймаються з тих підстав, що за даними веб-сторінки Укрпошти інформація про наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації.

Тобто, повідомлення «дані про відправлення відсутні, тому що не зареєстровані в системі» жодним чином не підтверджує факт не існування такого відправлення, а лише констатує, що інформація за пересиланням №818 була автоматично видалена з ресурсів Укрпошти, зі спливом 6-місячного строку.

Відтак, з огляду на наведене, відповідачем спростовано твердження позивача щодо неналежного повідомлення останнього про скликання чергових загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Борщагівський».

Щодо твердження позивача про розподіл паїв відповідно до нової редакції Статуту суд зазначає наступне.

Як вже, зазначалося відповідно до Статуту Кооперативу пайовий фонд Кооперативу становить 51000000,00 грн.

Разом з тим, відповідно до Статуту в редакції від 29.07.2013 ОСОБА_1 належить майновий пай у розмірі 17850000,00 грн, що становить 35% пайового фонду Кооперативу.

Водночас, позивачем не додано до позовної заяви доказів, які підтверджують факт внесення останнім у пайовий фонд Кооперативу зазначеної суми (17850000,00 грн), як в грошовому еквіваленті так і шляхом внесення майна.

В той же час, відповідачем до справи додано довідку №27/05-01 від 27.05.2020 щодо фактично сформованого розміру пайового фонду, з якої вбачається, що фактично сформований розмір пайового внеску ОСОБА_1 станом на 27.05.2020 становить 10795080,32 грн.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що в матеріалах справи наявна заява позивача б/н від 02.03.2020 про продаж паю, в тексті якої, позивач зазначає про те, що внесок ОСОБА_1 до пайового фонду СВК «Борщагівський» становить 10795080,32 грн.

Тобто позивач, належними доказами не довів факт внесення ним пайових внесків на суму 17850000,00 грн, а вказаною заявою фактично визнав розмір свого внеску до пайового фонду СВК «Борщагівський», а тому суд не може брати до уваги доводи останнього, щодо розміру паю - 17850000,00 грн та стверджувати про те, що рішеннями загальних зборів оформленими протоколом від 10.06.2019 були порушені права позивача щодо розміру його пайового внеску.

Крім того, судом встановлено, що рішення прийняті на спірних зборах приймалися трьома членами Кооперативу, що вказує на правомочність останніх, оскільки на загальних зборах були присутніми більше половини членів Кооперативу, як того вимагав пункт 13.3. та 13.4. Статуту в редакції від 29.07.2013.

Стосовно трудової участі позивача у СВК «Борщагівський».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Кооперацію» виробничий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних осіб для спільної виробничої або іншої господарської діяльності на засадах їх обов`язкової трудової участі з метою одержання прибутку.

Так, позивач стверджує, що він (через компанію Бергхофф Ост Європа) під його особисті гарантії у 2007 році забезпечував відповідачу отримання кредиту від міжнародної компанії «ING Groep N.V.», який був використаний в т.ч. на будівництво складських та офісних приміщень адміністративного корпусу Кооперативу. Погашення кредиту закінчилось тільки в середині 2019 року. А весь час з моменту отримання кредиту до моменту його повної сплати (в тому числі і у 2018 році) саме позивач від імені відповідача здійснював взаємодію з міжнародною компанією.

Відтак, на підтвердження трудової участі у СВК «Борщагівський» позивач надає суду Договір процентної позики №01/08 від 21.07.2007 укладений між «BergHOFF Oost Europa NV» в особі управляючого директора Таранцова В.М. (позикодавцем) та СВК «Борщагівський».

З наданого договору вбачається, що ОСОБА_1 під час укладення вказаного договору, виступав як працівник (директор) іншої компанії, а тому в суду немає підстав стверджувати, що укладення вказаного договору може бути розцінене, як трудова участь у СВК «Борщагівський», позаяк позивач в контексті умов даного договору виконував трудові обов`язки лише стосовно представництва позикодавця.

Водночас, позивачем не додано жодних доказів того, що він виступав гарантом СВК «Борщагівський» під час всієї дії Договору процентної позики №01/08 від 21.07.2007, не вбачається, що позивач ризикував своїм майном (заставним майном) як гарантією виконання відповідачем умов вищевказаного договору, позаяк доказів цього позивачем суду не надано.

Отже, з наведеного суд робить висновки про те, що укладення Договору процентної позики №01/08 від 21.07.2007 де позивач виступав посадовою особою на стороні позикодавця (як працівник), а відповідач - позичальником, не може мати ознак трудової участі позивача у СВК «Борщагівський».

Висновки суду.

Відтак, суд дослідивши усі наявні (подані стронами) у матеріалах справи докази доходить позиції, що Загальними зборами учасників СВК «Борщагівський» та прийнятими на них рішеннями, оформленими протоколом №10/06 від 10.06.2019 права та законні інтереси позивача порушені не були.

Позивача було належним чином повідомлено про скликання вказаних чергових Загальних зборів, а прийняті на відповідних загальних зборах рішення не порушують положень діючої на той момент редакції Статуту та норм законодавства, отже вимога про скасування рішень Загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Борщагівський» від 10.06.2020, що оформлені протоколом є такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язвку з цим, не підлягає і задоволенню вимога позивача про скасування запису про державну реєстрацію №1001218 від 11.06.2019 вчинену держаним реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченком Олександром Валерійовичем, позаяк, позивачем не доведено незаконності вчинення реєстратором відповідних дій.

Отже, позовні вимоги є такими, що не доведені, спростовані відповідачем та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.08.2020.

Суддя А.Ф. Черногуз