РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2020Справа № 910/5086/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак»

до Фізичної особи-підприємця Слєпченко Олександра Станіславовича

про стягнення неповернутої зворотної тари в розмірі 12 720,00 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Слєпченко Олександра Станіславовича (відповідач) про стягнення неповернутої зворотної тари в розмірі 12 720,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Договору поставки продукції № 3584 від 16.05.2011 щодо повернення відповідачем зворотної тари, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі Договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) № 4 від 23.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5086/20 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

21.05.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

05.06.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про автоматичне продовження процесуальних строків на час дії карантину. В обґрунтування цього клопотання відповідач посилався на те, що з огляду на похилий вік перебуває в групі ризику що захворювання на COVID-19 та є обмеженим в пересуванні з огляду на карантинні заходи, а тому не може подати докази у даній справі.

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі.

Згідно з статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Разом з цим, відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон України від 30.03.2020 № 540-IX), яка діяла до 16.07.2020) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон України від 18.06.2020 № 731-IX), згідно розділу І якого внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, пункт 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За змістом п. 2 розділу ІІ Закону України від 18.06.2020 № 731-IX, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" в редакції Закону України від 30.03.2020 р. № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. № 731-IX. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 № 731-IX.

Проте, протягом 20-денного строку після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 № 731-IX та станом на дату ухвалення цього рішення учасники справи не подавали заяву про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 № 731-IX.

Суд зазначає, що карантин вже не є перешкодою для розгляду справи, оскільки з 22.05.2020 Кабінет Міністрів України дозволив регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні, з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами (аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 16.07.2020 № 924/369/19).

У встановлений двадцятиденний строк відповідач не подав жодних доказів та клопотань у справі. Відзиву відповідач також не подав.

Судом встановлено, що інтереси відповідача у справі представляє адвокат Денисов В.Є. на підставі ордеру серії КС № 549876 від 19.05.2020, а тому суд не вбачає наявності тих обставин, на які посилався відповідач у клопотанні про автоматичне продовження процесуальних строків на час дії карантину, як на підставу неподання відповідачем доказів у даній справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 24.04.2020 про відкриття провадження у справі № 910/5086/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до стст 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

16.05.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Слєпченко Олександром Станіславовичем (покупець) було укладено Договір поставки продукції № 3584 (далі - Договір поставки), за умовами якого:

- Постачальник зобов`язаний поставляти продукцію покупцю згідно із замовленням покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати продукцію, оплачувати її вартість на умовах Договору поставки та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених Договором. Замовлення передається в будь-якій зрозумілій сторонами формі (електронною поштою, через торгового пердставника, факсимільним, телефонним зв`язком, усто тощо) (пункт 1 розділу І Договору поставки);

- Під терміном продукція в даному договорі сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Пивоварня Зіберта», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПАТ «Красилівське» та ПАТ «Бершадський пиво комбінат». Продукція, що поставляється, повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності та якості (пункт 2 розділу І Договору поставки);

- Договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2020. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін письмово не повідомить про своє бажання розірвати цей Договір або між сторонами не буде укладений новий Договір поставки, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах. В частині зобов`язання покупця щодо оплати продукції та повернення (або відшкодування вартості) зворотної тари, торгово-рекламного і холодильного обладнання цей Договір діє до моменту повного виконання зазначених зобов`язань (пункт 6 розділу І Договору поставки);

- постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги та балони (надалі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в Договорі шляхом підписання акту прийому-передачі майна, які є невід`ємною частиною даного Договору, а покупець зобов`язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Пляшка, у якій міститься продукція, що продається покупцю, є незворотною тарою. Покупець зобов`язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передавати свої права та обов`язки по даниму Договору третім особам (пункт 1 розділу ІІ Договору);

- заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних. Якщо заставну ціну у накладних з технічних або інших причин вказано таким чином, що сторони або інші особи не можуть встановити за ними заставну ціну (ціна або сума не зазначені взагалі, цифри погано пропечатані, розмиті тощо), покупець зобов`язаний письмово повідомити про це постачальника у строк не пізніше 5 (п`яти) календарних днів від дня підписання накладних. Сторони домовилися, що у випадку, якщо покупець не повідомив постачальника про наявність дефектів у накладних, вказаних в другому реченні даного пункту Договору, і сторони не можуть встановити з технічним або іншим причинам заставну ціну зворотної тари, вказану у накладних, то заставна ціна встановлюється постачальником в день проведення розрахунків в односторонньому порядку (пункт 3 розділу ІІ Договору поставки);

- покупець зобов`язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, бутлі, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернута покупцем постачальнику в термін не більше 90 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 60 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 80 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 60 діб. Покупець зобов`язується протягом 1 (одного) календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі:

- демонтажу обладнання для розливу пива та напоїв;

- письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умови даного Договору;

- письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари;

- дострокового розірвання або припинення строку дії цього Договору або закінчення терміну повернення зворотної тари (пункт 6 розділу ІІ Договору поставки);

- якщо зворотна тара при поверненні має механічні пошкодження (деформацію) та включає подальше використання, то вона не приймається постачальником, про що складається відповідний акт. При пошкодженні, псуванні, втраті, не поверненні в строк, вказаний в даному Договорі, або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику заставну ціну зворотної тари із врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного Договору) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду постачальника (пункт 8 розділу ІІ Договору поставки);

- в разі порушення покупцем кінцевого терміну повернення зворотної тари або виявлення нестачі тари, постачальник залишає за собою право на стягнення вартості неповернутої тари, а покупець зобов`язаний її оплатити. Покупець повинен оплатити вартість неповернутої тари впродовж трьох календарних днів після закінчення строку на повернення зворотної тари (пункт 12 розділу ІІ Договору поставки);

- зворотна тара, що передана в тимчасове користування, залишається власністю постачальника (пункт 14 розділу ІІ Договору поставки);

- розрахунковим документом за повернуту тару є накладна на повернення зворотної тари з відміткою постачальника (пункт 4 розділу ІІІ Договору поставки).

Договір поставки підписано уповноваженими особами, а саме: від ТОВ «Кушнер» - директором Кушнером Є.М., який діяв на підставі статуту, та від відповідача Слєпченко Олександром Станіславовичем (особисто), та скріплено печатками сторін.

Договір поставки у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір поставки є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений Договір поставки за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що TOB «Кушнер» передало відповідачу зворотну тару за актом прийому-передачі майна № 10 від 12.05.2017 в загальній кількості кегів «Оболонь» 50 л. - 4 шт.

Так, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Договору поставки відповідач був зобов`язаний повернути ТОВ «Кушнер» зворотну тару, отриману за вказаним актам приймання-передачі майна, не пізніше 12.07.2017.

Проте в порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач зворотної тари не повернув, а саме: кегів «Оболонь» 50 л. - 4 шт.

Відповідно до видатку тари № РТ-41292 від 12.05.2017 вартість кеги «Оболонь» 50 л становить 2 650 грн. без ПДВ.

Пунктом 8 розділу ІІ Договору поставки передбачено, що при пошкодженні, псуванні, втраті, неповерненні в строк, передбачений Договором поставки, або знищенні зворотної тари з вини покупця покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику заставну ціну зворотної тари із врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного Договору).

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань сума стягнення вартості неповернутої зворотної тари з відповідача складає 12 720,00 грн (2 650,00 грн х 4 х 20% ПДВ = 12 720,00 грн). Доказів протилежного суду не подано.

23.03.2018 між ТОВ «Кушнер» (цедент) і ТОВ «Уні-Пак» (цесіонарій, позивач) укладено Договір № 4 (далі - Договір №4 від 23.03.2018), відповідно до умов якого:

- цедент відступає, а цесіонарій повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно, неповернуту зворотну тару, відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (Додаток №1)), що належить цеденту, і стає кредитором за Договорами, укладеними цедентом із третіми особами згідно із реєстром вимог, що додається до цього Договору і є невід`ємною його частиною (пункт 1.1 Договору № 4 від 23.03.2018);

- підписанням цього Договору сторони підтверджують передачу цедентом цесіонарію всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги за основним договором (пункт 2.1 Договору № 4 від 23.03.2018);

- одночасно з підписанням цього Договору цедент передає цесіонарію повідомлення до боржника про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Обов`язок направлення повідомлення боржнику покладається на цесіонарія (пункт 2.2 Договору № 4 від 23.03.2018);

- сума відступлених прав вимоги становить суму всіх грошових вимог, які передаються за цим Договором до цесіонарія, що станом на 23.03.2018 становить 8 980 321,23 грн (пункт 4.1 Договору № 4 від 23.03.2018);

- цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (пункт 5.1 Договору № 4 від 23.03.2018).

Згідно з Додатком № 1 до Договору № 4 від 23.03.2018 (порядковий номер № 215) вбачається, що право вимоги за Договором № 3584 від 16.05.2011 в сумі 12 720,00 грн перейшло від ТОВ «Кушнер» до ТОВ «Уні-Пак».

06.06.2018 ТОВ «Уні-Пак» на адресу відповідача надіслало повідомлення про відступлення права вимоги за Договором № 3584 від 16.05.2011.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною третьою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (стаття 513 ЦК України).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

06.06.2018 позивачем було надіслано відповідачу вимогу (претензію) № 283 від 24.03.2018, в якій позивач просив відповідача сплатити суму вартості неповернутої зворотної тари. Проте відповідач залишив вказані вимоги без відповіді та належного реагування. Суму вартості неповернутої зворотної тари на день подання позову не сплатив; доказів протилежного суду не подано.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення 12 720,00 грн вартості неповернутої зворотної тари є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 102,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись стст 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Слєпченко Олександра Станіславовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 25, кв. 5; ідентифікаційний код 30371359) 12 720,00 грн (дванадцять тисяч сімсот двадцять гривень 00 коп.) вартості неповернутої зворотної тари та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 17.08.2020.

Суддя Гумега О.В.