ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2020м. ДніпроСправа № 904/3253/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро", с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області

відповідача-2: Приватного підприємства "Компанія Лінк", м. Дніпро

про солідарне стягнення заборгованості в сумі 86 099 грн. 48 коп. за договором поставки від 19.02.2019 № ЦА19/02/2019 та договором поруки від 19.02.2019 № ЦА190219-п

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро" та відповідача-2 Приватного підприємства "Компанія Лінк" заборгованість в сумі 86 099 грн. 48 коп., з яких: 80 222 грн. 49 коп. - основний борг, 240 грн. 64 коп. - пеня, 2 807 грн. 93 коп. - 3% річних, 2 828 грн. 42 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору поставки від 19.02.2019 № ЦА19/02/2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару. Оскільки відповідач-2 на підставі договору поруки від 19.02.2019 № ЦА190219-п поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 обов`язків за вказаним договором поставки у повному обсязі, тому заборгованість у заявленому розмірі підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

24.07.2020 від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначав, що всупереч умовам п. 3.3. договору поставки позивачем разом з товаром не було надано рахунку на оплату, у зв"язку з чим, згідно з умовами п. 5.1. Специфікації № 834 від 04.03.2019, строк здійснення відповідачем-1 остаточного розрахунку за поставлений товар продовжився та не був прострочений. Крім того, згідно з видатковими накладними № 937 від 27.03.2019, № 1280 від 17.04.2019 та частково видатковою накладною № 1544 від 08.05.2019 (фара додаткового освітлення) відповідачу-1 було поставлено товар, не передбачений умовами договору поставки. Отже, щодо вказаного товару сторонами не досягнуто згоди відносно строку оплати, у зв"язку з чим відсутня відповідальність за прострочку оплати товару. До того ж, як вбачається з тексту накладних, найменування товару зазначено російською мовою, що суперечить вимогам п. 3.3. договору поставки.

29.07.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів відповідача-1, зазначав, що останній не подав доказів повідомлення позивача про надання йому неповного пакету супровідних документів на товар (рахунок) і не встановлено строк для надання таких документів, а відтак не доведено факт неотримання рахунку. При здійсненні попередньої оплати за товар згідно платіжного доручення № від 21.03.2019 відповідач-1 посилався на рахунок № 834 від 04.03.2019, який попередньо виставлявся для оплати і на який міститься посилання у видаткових накладних, що також підтверджує отримання цього рахунку. Крім того, умова договору про надання рахунку не змінює строк виконання грошового зобов"язання, який обраховується з дня отримання товару, враховуючи приписи ст. 692 ЦК України, а не рахунку. За своєю правовою природою рахунок не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, тобто носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача-1 від обов"язку оплатити товар. До того ж, претензії, вимоги або повідомлення про наявність помилок в оформленні документів та наслідків, які були викликані такими помилками, позивачу не надходили. Також, наявність у відповідача-1 зобов"язання щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692 ЦК України та не ставиться в залежність від звернення до нього з окремою письмовою вимогою в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України. Усі підписані відповідачем-1 видаткові накладні, специфікації містять посилання на договір поставки від 19.02.2019 № ЦА19/02/2019, інші договори будь-якого виду між сторонами не укладались, тобто отриманий товар був поставлений у відповідності до умов саме цього договору. Крім того, товар не був повернутий відповідачем-1, а товар за видатковими накладними № 937 від 27.03.2019, № 1280 від 17.04.2019 повністю оплачений останнім. Просив позов задовольнити.

19.08.2020 від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог від 19.08.2020 № 119, в якій він зазначив, що після звернення з позовом до суду відповідачем-1 оплачено частину основного боргу у розмірі 50 222 грн. 49 коп. та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 35 894 грн. 49 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. основний борг, 207 грн. 22 коп. - пеня, 2 970 грн. 15 коп. - 3% річних, 2 717 грн. 12 коп. - інфляційні втрати.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що провадження у справі було відкрито 24.06.2020, розгляд справи по суті розпочався 25.07.2020.

Отже, позивач повинен був подати до суду заяву про зменшення позовних вимог у строк до 24.07.2020 включно.

Проте, заяву про зменшення позовних вимог позивачем подано до канцелярії суду 19.08.2020, тобто із порушенням процесуального строку.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський суд зазначає, що позивачем заява про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про зменшення позовних вимог до суду не подавалась.

З огляду на викладене, заява про зменшення позовних вимог від 19.08.2020 № 119 залишається без розгляду.

Господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Крім того, згідно із п. 11 Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (редакція п. 4 розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України до 17.07.2020).

Надалі строк дії карантину продовжувався з 03.04.2020 до 24.04.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239), з 24.04.2020 до 11.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291), з 11.05.2020 до 22.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343), з 22.05.2020 до 22.06.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392), з 22.06.2020 по 31.07.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500), з 01.08.2020 до 31.08.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641).

Відповідач-2 вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою від 24.06.2020, що направлялась відповідачу-2, з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвала суду від 24.06.2020 направлялась відповідачу-2 за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 19.06.2020).

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, який набув чинності 17.07.2020, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в редакції: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ вказаного Закону від 18.06.2020 № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Господарський суд зазначає, що відзив на позовну заяву або клопотання відповідача-2 про продовження строку на надання відзиву відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, до суду не надходили.

За таких обставин у суду наявні достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача-2 про розгляд даної справи, але останній не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки; факт поставки товару; строк оплати; наявність часткової оплати; наявність прострочення оплати; укладення договору поруки; наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.

На підтвердження обставин, які є предметом доказування у даній справі, позивач надав до матеріалів справи такі докази:

- копію договору поставки від 19.02.2019 № ЦА19/02/2019;

- копії видаткових накладних № 905 від 25.03.2019, № 937 від 27.03.2019, № 1006 від 01.04.2019, № 1280 від 17.04.2019, № 1279 від 17.04.2019, № 1544 від 08.05.2019, повернення постачальнику № 6 від 19.06.2019;

- копію довіреності № 31 від 25.03.2019;

- копію Специфікації № 834 від 04.03.2019;

- копію претензії № 19/11-12 від 19.11.2019;

- копію фіскального чеку від 22.11.2019;

- копію договору поруки від 19.02.2019 № ЦА190219-п;

- копію вимоги за № 10/02-9 від 10.02.2020;

- платіжне доручення № від 21.03.2019.

Так, судом встановлено, що 19.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро" (покупець, відповідач-1) укладено договір поставки № ЦА19/02/2019 (далі договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов"язується передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, кількісні, якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД, за державним класифікатором продукції та послуг зазначаються сторонами у Специфікаціях (Додатках) до договору, які є його невід"ємною частиною, а покупець зобов"язується прийняти вказаний товар і оплатити його в порядку та на умовах, передбачених договором.

За умовами п. 2.2. договору у Специфікаціях (Додатках) до договору зазначаються також такі відомості про товар: повне найменування товару; одиниця виміру товару; кількість кожного найменування товару; код товару згідно УКТ ЗЕД; ціна кожного найменування товару; загальна вартість товару; комплектність, фасування товару (за необхідності); порядок оплати та форма розрахунків; умови (місце) поставки товару; строк/термін поставки товару. За згодою сторін у Специфікаціях (Додатках) до договору можуть бути вказані також й інші відомості про товар або умови договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що постачальник зобов"язується поставити покупцеві товар на умовах, зазначених у Специфікаціях (Додатках) до договору. Умови поставки можуть бути визначені сторонами згідно Інкотермс-2010.

Відповідно до п. 3.2. договору строк/термін поставки товару визначається сторонами у Специфікаціях. Дострокова поставка товару постачальником можлива виключно за згодою сторін. Датою (моментом) поставки товару вважається дата отримання (прийому) покупцем товару і підписанням відповідних первинних документів покупцем (накладна та/або акт приймання-передачі товару), якщо інше не визначено сторонами у відповідній Специфікації.

За умовами п. 3.3. договору разом з товаром постачальник зобов"язаний надати покупцю такі оригінали документів, оформлених державною мовою та відповідно до вимог законодавства України: рахунок та/або рахунок-фактура (оригінал); видаткова накладна на відпуск товару (оригінал) та/або акт приймання-передачі товару; документи, надання яких обумовлено Специфікацією (Додатком) до договору. У випадку поставки товару (машин, механізмів, устаткування) підвищеної небезпеки постачальник додатково надає документи згідно з переліком.

Відповідно до п. 3.5. договору якщо зазначені у п. 3.3. договору документи складені з порушенням вимог чинного законодавства, встановлених для складання таких документів, якщо найменування та/або якісні та кількісні характеристики товару, зазначені в таких документах, не відповідають найменуванню та/або якісним і кількісним характеристикам поставленого товару, покупець зобов"язаний надіслати постачальнику повідомлення та/або претензію, та/або вимогу із зазначенням виявлених недоліків. Відповідне повідомлення та/або вимога, та/або претензія мають бути надіслані постачальнику покупцем не пізніше 5 банківських днів з моменту виявлення відповідних недоліків.

Згідно з п. 4.2. договору ціна кожного найменування товару, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в Специфікаціях (Додатках) до договору та первинних документах на цей товар (накладна та/або акт приймання-передачі).

Відповідно до п. 4.6. договору порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами у Специфікаціях. Додатково сторони погодили, що покупець має право відтермінувати сплату за товар у випадках, передбачених п. 4.7. договору, при цьому таке одностороннє відтермінування не буде вважатись порушенням умов договору.

Пунктом 4.7. договору передбачено, що підстави для покупця на відтермінування сплати за товар понад строк (термін), встановлений в Специфікаціях. У разі ненадання постачальником запитуваної інформації, обумовленої в п. 10.1.9. договору, покупець має право зупинити оплату товару до моменту надання запитуваної інформації.

Покупець зобов"язаний своєчасно здійснити оплату за якісний товар, поставлений згідно умов договору (п. 10.2. договору).

Згідно з п. 11.5. договору у разі порушення термінів оплати за поставлений товар за цим договором (за умови, що таку оплату встановлено на умовах відстрочення/відтермінування/розстрочення після фактичної поставки товару) постачальник має право нарахувати покупцеві пеню в розмірі 0,5% від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше розміру пені, встановленого законодавством України.

За умовами п. 13.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками та діє по 31.12.2019, але не раніше повного виконання зобов"язань обома сторонами. Стосовно гарантійних зобов"язань постачальника (п. 7.1-7.5. договору) договір діє до кінця гарантійного строку (терміну гарантії).

У випадку, якщо жодна зі сторін за 20 календарних днів до закінчення строку дії чинного договору письмово не заявить про розірвання договору, останній вважається автоматично продовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах (п. 13.2. договору).

Специфікацією № 834 від 04.03.2019 до договору сторони узгодили найменування товару, його кількість, ціну, вартість, умови поставки та оплати. Так, загальна вартість товару складає 161 255 грн. 23 коп.; умови поставки DDP згідно Інкотермс-2010.

Згідно з п. 5.1. вказаної Специфікації покупець здійснює оплату в два етапи:

- передплата у розмірі 30% від вартості партії товару, яка підлягає поставці покупцю;

- остаточний розрахунок у розмірі 70% від вартості партії товару покупець перераховує за фактично поставлений товар на склад покупця протягом 10 робочих днів після підписання покупцем видаткової накладної та/або акту прийому-передачі товару і виконання постачальником своїх зобов"язань з поставки товару та п. 3.3. договору. Оплата за товар здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. У разі неотримання покупцем необхідних документів від постачальника, строк перерахування покупцем остаточного розрахунку за поставлений товар продовжується на час прострочення надання відповідних документів. У разі відсутності документів, вказаних у п. 3.3. договору, покупець має право не отримувати товар в місці поставки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 153 564 грн. 36 коп., що підтверджується підписаними сторонами без будь-яких зауважень видатковими накладними № 905 від 25.03.2019, № 937 від 27.03.2019, № 1006 від 01.04.2019, № 1280 від 17.04.2019, № 1279 від 17.04.2019, № 1544 від 08.05.2019 (а.с. 25-30, 32).

Позивач зазначає, що відповідач-1, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару виконав частково, а саме в якості передплати 21.03.2019 сплачено 48 376 грн. 57 коп., 19.06.2019 частково повернуто товар на суму 22 373 грн. 52 коп. та 23.10.2019 проведено уцінювання товару на суму 2 591 грн. 78 коп.; видаткові накладні № 905 від 25.03.2019, № 937 від 27.03.2019, № 1280 від 17.04.2019 повністю оплачено відповідачем-1.

У зв`язку з цим у відповідача-1 виникла заборгованість перед позивачем за видатковими накладними № 1006 від 01.04.2019, № 1279 від 17.04.2019, № 1544 від 08.05.2019 у розмірі 80 222 грн. 49 коп.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача-1 за договором, 19.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" (кредитор, позивач) та Приватним підприємством "Компанія Лінк" (поручитель, відповідач-2) укладено договір поруки № ЦА190219-п (далі договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов"язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов"язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро" (боржник, відповідач-1), що виникли з договору поставки від 19.02.2019 № ЦА19/02/2019 (основний договір), який укладено між кредитором та боржником.

За умовами п. 2.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов"язку в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником за основним договором.

Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. При цьому, поручитель ознайомлений з умовами основного договору.

Згідно з п. 3.1. договору поруки поручитель зобов"язаний при порушенні боржником зобов"язання перед кредитором за основним договором, виконати за боржника зобов"язання у п"ятиденний строк з дня отримання вимоги від кредитора.

У зв"язку з невиконанням відповідачем-1 взятих на себе зобов"язань позивачем 10.02.2020 вручено відповідачу-2 вимогу за № 10/02-9 від 10.02.2020, в якій просив оплатити борг (а.с. 38).

Відповідач-2 на звернення позивача не відреагував, виконання зобов"язань за основним договором не забезпечив, борг не сплатив.

На підставі п. 11.5. договору позивач нарахував та просить суд стягнути солідарно з відповідачів пеню у розмірі 240 грн. 64 коп., за загальний період з 16.04.2019 по 25.11.2019. Нарахування здійснено за видатковими накладними № 1006 від 01.04.2019, № 1279 від 17.04.2019, № 1544 від 08.05.2019, окремо.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу за договором та просить суд стягнути з відповідачів 3% річних у розмірі 2 807 грн. 93 коп., за загальний період з 16.04.2019 по 01.06.2020, та інфляційні втрати у розмірі 2 828 грн. 42 коп., за загальний період з 01.09.2019 по 30.04.2020. Нарахування здійснено за видатковими накладними № 1006 від 01.04.2019 (без інфляційних втрат), № 1279 від 17.04.2019, № 1544 від 08.05.2019, окремо.

Водночас, відповідач-1 після звернення позивача із даним позовом до суду сплатив 05.08.2020 основний борг у розмірі 50 222 грн. 49 коп.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу у розмірі 50 222 грн. 49 коп. підлягає закриттю, в іншій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Враховуючи умови п. 5.1. Специфікації № 834 від 04.03.2019, відповідач-1 повинен був здійснити оплату поставленого товару:

- за видатковою накладною № 1006 від 01.04.2019 у строк до 15.04.2019 включно;

- за видатковою накладною № 1279 від 17.04.2019 у строк до 06.05.2019 включно;

- за видатковою накладною № 1544 від 08.05.2019 у строк до 22.05.2019 включно.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача-1 перед позивачем за видатковими накладними № 1006 від 01.04.2019, № 1279 від 17.04.2019, № 1544 від 08.05.2019, станом на момент звернення з позовом до суду, складала 80 222 грн. 49 коп.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 після звернення позивача із даним позовом до суду сплатив основний борг у розмірі 50 222 грн. 49 коп.

У звязку з цим розмір заборгованості склав 30 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи, що відповідач-2 не сплатив заборгованість відповідача-1 за видатковими накладними № 1006 від 01.04.2019, № 1279 від 17.04.2019, № 1544 від 08.05.2019 у розмірі 30 000 грн. 00 коп., позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів цієї заборгованості підлягають задоволенню.

Провадження у справі в частині позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу у розмірі 50 222 грн. 49 коп. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмета спору.

Щодо позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів пені у розмірі 240 грн. 64 коп., за загальний період з 16.04.2019 по 25.11.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 11.5. договору у разі порушення термінів оплати за поставлений товар за цим договором (за умови, що таку оплату встановлено на умовах відстрочення/відтермінування/розстрочення після фактичної поставки товару) постачальник має право нарахувати покупцеві пеню в розмірі 0,5% від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення, але не більше розміру пені, встановленого законодавством України.

За розрахунком суду, пеня за загальний період з 16.04.2019 по 21.11.2019 (враховуючи положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України) складає 16 115 грн. 22 коп. Нарахування здійснено на підставі подвійної облікової ставки НБУ, розмір пені за якою менше розміру пені, розрахованого на підставі 0,5%.

Водночас, стягнення пені у розмірі 16 115 грн. 22 коп. призведе до виходу суду за межі позовних вимог, у зв"язку з чим суд вважає, що до стягнення підлягає пеня у розмірі 240 грн. 64 коп.

Щодо позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних у розмірі 2 807 грн. 93 коп., за загальний період з 16.04.2019 по 01.06.2020, та інфляційних втрат у розмірі 2 828 грн. 42 коп., за загальний період з 01.09.2019 по 30.04.2020, суд зазначає таке.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду, 3% річних за загальний період з 16.04.2019 по 01.06.2020 (враховуючи, що прострочення з оплати за видатковою накладною № 1279 від 17.04.2019 07.05.2019) складають 2 805 грн. 53 коп. та підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

За розрахунком суду, інфляційні втрати за загальний період з вересня 2019 по квітень 2020 складають 2 332 грн. 53 коп. та підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідачі неналежним чином виконали свої договірні зобов`язання, чим порушили умови укладених із позивачем договорів та вищевказані приписи чинного законодавства, тому провадження у справі в частині позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу у розмірі 50 222 грн. 49 коп. підлягає закриттю; позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 30 000 грн. 00 коп. - основного боргу, 240 грн. 64 коп. - пені, 2 805 грн. 53 коп. - 3% річних, 2 332 грн. 53 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню; у решті позову слід відмовити.

Доводи відповідача-1 про ненадання йому рахунку на оплату суд вважає безпідставними, оскільки при здійсненні попередньої оплати за товар згідно платіжного доручення № від 21.03.2019 відповідач-1 посилався на рахунок № 834 від 04.03.2019, який попередньо виставлявся для оплати і на який міститься посилання у видаткових накладних, що також підтверджує отримання цього рахунку.

Відповідач-1 не подав доказів повідомлення позивача про надання йому неповного пакету супровідних документів на товар (рахунок) і не встановлено строк для надання таких документів.

Крім того, суд наголошує, що рахунок на оплату товару є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання такого рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку у відповідача-1 не звільняє його від обов`язку сплатити обумовлені договором кошти і не виключає його відповідальність за порушення цього зобов`язання.

До того ж, відповідач-1 не подав доказів звернення до позивача з претензією, вимогою або повідомленням про наявність помилок в оформленні документів та наслідків, які були викликані такими помилками.

Усі підписані відповідачем-1 видаткові накладні та специфікація містять посилання на договір поставки від 19.02.2019 № ЦА19/02/2019, тобто отриманий товар був поставлений у відповідності до умов саме цього договору. Також, товар не був повернутий відповідачем-1, а товар за видатковими накладними № 937 від 27.03.2019, № 1280 від 17.04.2019 повністю оплачений останнім.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - на позивача у розмірі 12 грн. 17 коп., на відповідачів у розмірі 2 089 грн. 83 коп., оскільки як відповідач-1, так і відповідач-2 неналежним чином виконали свої обов`язки за договорами зі сплати боргу.

Згідно з абз. 3 п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи викладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у загальному розмірі 2 089 грн. 83 коп. порівну, а саме з відповідача-1 у розмірі 1 044 грн. 92 коп. та з відповідача-2 у розмірі 1 044 грн. 91 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу у розмірі 50 222 грн. 49 коп.

В іншій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро" і відповідача-2: Приватного підприємства "Компанія Лінк" про солідарне стягнення заборгованості в сумі 86 099 грн. 48 коп. за договором поставки від 19.02.2019 № ЦА19/02/2019 та договором поруки від 19.02.2019 № ЦА190219-п задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро" (51010, Дніпропетровська область, Царичанський район, с. Бабайківка, вул. Свободи, 25, ) та Приватного підприємства "Компанія Лінк" (49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" (52000, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Жасминова, 27, ) 30 000 грн. 00 коп. (тридцять тисяч грн. 00 коп.) основного боргу, 240 грн. 64 коп. (двісті сорок грн. 64 коп.) пені, 2 805 грн. 53 коп. (дві тисячі вісімсот пять грн. 53 коп.) 3% річних, 2 332 грн. 53 коп. (дві тисячі триста тридцять дві грн. 53 коп.) інфляційних втрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро" (51010, Дніпропетровська область, Царичанський район, с. Бабайківка, вул. Свободи, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" (52000, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Жасминова, 27, ) 1 044 грн. 92 коп. (одна тисяча сорок чотири грн. 92 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Приватного підприємства "Компанія Лінк" (49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" (52000, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Жасминова, 27, ) 1 044 грн. 91 коп. (одна тисяча сорок чотири грн. 91 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "З іноземними інвестиціями "Лідерпартс" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Царичанське-Агро" і відповідача-2: Приватного підприємства "Компанія Лінк" про солідарне стягнення 02 грн. 40 коп. 3% річних, 495 грн. 89 коп. інфляційних втрат відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 20.08.2020

Суддя І.А. Рудь