ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2020 р. Справа № 911/959/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Носенка Юрія Миколайовича

до фізичної особи-підприємця Бурими Марини Борисівни

про стягнення 81813,70 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулась фізична особа-підприємець Носенко Юрій Миколайович (далі - позивач, ФОП Носенко Ю.М.) з позовом до фізичної особи-підприємця Бурими Марини Борисівни (далі - відповідач, ФОП Бурима М.Б.) про стягнення 81813,70 грн, з яких: 80000,00 грн заборгованості по сплаті орендних платежів, 970,70 грн 3% річних та 843,00 грн інфляційних втрат.

В обгрунтування підстав позову позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.05.2019 в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) та встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень ст. 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про її право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 12.05.2020 про відкриття провадження у справі № 911/959/20 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ФОП Буримі М.Б. з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд вважає за доцільне зазначити, що неотримання кореспонденції суду відповідачем за зареєстрованою адресою місця проживання є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання, тобто її власною волею. Відтак відповідач вважається повідомлена про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Водночас судом враховано той факт, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, яким розділ X «Прикінцеві положення» ГПК України доповнено пунктом 4 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», із змінами і доповненнями, та постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641, дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, продовжено з 22.05.2020 до 31.08.2020.

17.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX яким пункт 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України викладено у новій редакції такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.».

Водночас згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, встановлений ухвалою Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі строк на подання відзиву, сплинув 06.08.2020.

Оскільки відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ФОП Носенком Ю.М. (орендодавець) та ФОП Буримою М.Б. (орендар) 01.05.2019 укладено договір № 1 оренди нежитлового приміщення (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується надати орендарю у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, що знаходяться за адресою: 09250, Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, вул. Київська, 5 (далі за текстом «Приміщення»).

Загальна площа приміщення складає 92,4 кв. м (п. 1.2. Договору).

Пунктом 1.3. Договору обумовлено, що приміщення надається для здійснення орендарем підприємницької діяльності. Орендарю не дозволяється використовувати приміщення для будь-яких інших цілей за власним розсудом.

Згідно з п. 2.1. Договору прийом-передача приміщення здійснюється комісією, до складу якої входять представники обох сторін.

Сторони при передачі приміщення зобов`язані перевірити якісний стан приміщення, що орендується та при виявленні недоліків - скласти відповідний акт з зазначеннями виявленими недоліками. Про факт передачі-прийому приміщення складається акт прийому-передачі (надалі - «Акт»), в якому зазначається технічний стан приміщення. Акт підписується обома сторонами і є невід`ємною частиною Договору (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору термін його дії становить 1 (один) рік з моменту підписання сторонами даного Договору.

За умовами п. 4.1., 4.2. Договору розмір орендної плати становить 10000,00 грн за один місяць протягом терміну дії цього Договору. Орендна плата сплачується готівкою в касу орендодавця першого числа кожного місяця.

Згідно з п. 7.1. Договору повернення приміщення здійснюється комісією, яка складається з представників обох сторін. Про повернення приміщення складається акт прийому-передачі.

Орендар повинен передати орендодавцю приміщення в стані, в якому його було отримано, з урахуванням нормального зносу.

Між сторонами було підписано додаток до Договору з описом майна, яке передається орендареві в тимчасове користування разом з приміщенням згідно з Договором.

Між сторонами складено та підписано 01.05.2019 акт прийому-передачі нежитлового приміщення, відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняла в тимчасове платне користування приміщення та майно в приміщенні, що знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький р-н, с. Слобода, вул. Київська, 5. Актом засвідчено, що передане приміщення відповідає вимогам, які ставилися орендарем.

В рамках Договору між сторонами складались та підписувались акти наданих послуг оренди, а саме: № 1 за травень 2019 року на суму 10000,00 грн; № 2 за червень 2019 року на суму 10000,00 грн; № 3 за липень 2019 року на суму 10000,00 грн.

За словами позивача, орендна плата за вказані місяці орендарем була сплачена.

Як зазначає позивач, 11.08.2019 під час оренди приміщення відповідачем, у приміщенні трапилась пожежа.

Відповідно до висновку № 28/В/22.08.2019 від 22.08.2019 по дослідженню причини пожежі, що виникла 11.08.2019 року в кафе «Поляна» ФОП Носенко Ю.М. орендованому ФОП Бурима М.Б. за адресою: АДРЕСА_2 , складеного дослідно-випробувальною лабораторією 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Київській області, причиною пожежі в кафе «Поляна» ФОП Носенко Ю.М., орендованому ФОП Бурима М.Б., за адресою: АДРЕСА_2 , могло стати виникнення горіння, внаслідок занесення стороннього джерела запалювання.

Звертаючись до суду з позовом, ФОП Носенко Ю.М. зауважує, що на виконання вимог п. 7.1. Договору повернення приміщення за участю комісії сторін не здійснювалася та відповідні акти не складалися. Крім того відповідачем не вживалися жодні заходи, що передбачені розділом 11 «Форс-мажорні обставини» Договору. Таким чином позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість по орендній платі за період з 01.08.2019 по 31.03.2020 у розмірі 80000,00 грн, а також застосувати до неї відповідальність за несвоєчасне виконання взятих на неї зобов`язань у вигляді нарахування 970,70 грн 3% річних та 843,00 грн інфляційних втрат на прострочену заборгованість.

Відповідно до приписів ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Сторони вільні в укладені договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Внаслідок підписання сторонами у справі умов договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.05.2019 між сторонами, враховуючи приписи статті 759 Цивільного кодексу України, виникло зобов`язання, відповідно до якого орендодавець (позивач у справі) передав орендарю (відповідачу у справі) нежитлове приміщення у користування за плату на певний строк та на умовах, визначених договором оренди.

Відповідно до Договору та вимог ст. 762 Цивільного кодексу України обов`язок орендаря, зокрема, полягає у своєчасній та в повному обсязі сплаті орендної плати за користування майном.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.2. Договору орендна плата сплачується готівкою в касу орендодавця першого числа кожного місяця.

З наданих позивачем матеріалів вбачається, що відповідач своїх основних обов`язків орендаря по внесенню орендної плати у визначені договором оренди строки в період з 01.08.2019 по 31.03.2020 не виконала, внаслідок чого її заборгованість по орендній платі становить 80000,00 грн.

Враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного та повного внесення орендних платежів підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 80000,00 грн заборгованості з орендної плати.

Крім того, за порушення строків внесення орендних платежів позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 970,70 грн 3% річних та 843,00 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку 3% річних, останній здійснено, виходячи з неоплаченої заборгованості за серпень 2019 року по березень 2020 року, починаючи з 02-го числа кожного місяця (дата виникнення прострочення) по 13.04.2020.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що останній виконано правильно та відповідно до вимог чинного законодавства, з огляду на що вимоги про стягнення 970,70 грн 3% річних підлягають задоволенню повністю.

Розрахунок інфляційних втрат позивачем також здійснено, виходячи із заборгованості з орендної плати за кожен місяць окремо за загальний період з серпня 2019 року по березень 2020 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», судом встановлено, що їх розмір склав 730,90 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст. ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач під час розгляду справи не надала суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП Носенка Ю.М. до ФОП Бурими М.Б. підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 80000,00 грн заборгованості по орендній платі, 970,70 грн 3% річних та 730,90 грн інфляційних втрат, в іншій частині позов не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Сплачений позивачем судовий збір, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бурими Марини Борисівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Носенка Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ): 80000 (вісімдесят тисяч) грн 00 коп. заборгованості по орендній платі, 970 (дев`ятсот сімдесят) грн 70 коп. 3% річних, 730 (сімсот тридцять) грн 90 коп. інфляційних втрат та 2099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн 12 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін