ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3059/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агропром-Центр

на ухвалу господарського суду Одеської області від 29.05.2020, суддя в І інстанції Малярчук І.А., повний текст якої складено 01.06.2020 в м. Одесі

у справі №916/3059/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агропром-Центр

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОЗА "ВА"

про стягнення 2739243,11грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.02.2020 у справі № 916/3059/19 задоволено частково позов ТОВ Агропром-Центр до ТОВ ЛОЗА ВА про стягнення 2 739 243,11грн. Стягнуто з ТОВ ЛОЗА ВА на користь ТОВ Агропром-Центр 2229190,62 грн. основного боргу, 400000 грн. штрафу, 8986,26 грн. три проценти річних, 90222,79 грн. пені, 9477,79 грн. втрат від інфляції, 41068,18 грн. судового збору, 17991,03 грн. витрат на правничу допомогу. Відмовлено у задоволенні решти частини позовних вимог.

На виконання зазначеного рішення 28.02.2020 року господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.

08.04.2020 року ТОВ ЛОЗА ВА в порядку ст. 331 ГПК України звернулося до господарського суду Одеської області з заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2020 у справі № 916/3059/19 до 31.12.2020 року, посилаючись на те, що відповідач не винуватий у виникненні спору, оскільки належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто, надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач вказував те, що він є сільськогосподарським підприємством, основними видами діяльності якого є вирощування зернових культур, виноградарство та виробництво виноматеріалів, а тому прибутки товариства знаходяться у прямій залежності від врожайності, яка в свою чергу залежить від погодних та інших умов. Так, 31.05.2019р. комісія у складі: генерального директора ТОВ ЛОЗА ВА Цушко Є.П., агронома ТОВ ЛОЗА ВА Царана Я.О., голови Надрічненської сільської ради Асташкіної О.Д., депутата Надрічненської сільської ради Жосана Д.В., головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку Тарутинської райдержадміністрації Іскри С.П., провела обстеження посівів, що належать ТОВ ЛОЗА ВА та виявила наступне: стан посіві озимого ячміню площею 290га, озимого ріпака, площею 190га, озимої пшениці, площею 1530га, овса, площею 50га, є незадовільним. Комісія встановила, що внаслідок посухи (тепла зима та низька, майже нульова кількість випалих опадів) восени 2018 року та навесні 2019 року посіви отримали слабкі сходи, що значно може відобразитись на майбутньому врожаю. За наслідком роботи комісії було складено акт обстеження стану посівів озимих та ярих с/г культур ТОВ ЛОЗА ВА, Тарутинського району, Одеської області від 31.05.2019р., в якому відображений незадовільний стан посівів. 09.08.2019р. відповідач здійснив розрахунок вартості недобору врожаю 2019 року внаслідок непогоди, за результатами якого, сума недобору врожаю склала 18789, 2 тисяч гривень 00 копійок. 14.08.2019р. Гідрометеорологічний Центр Чорного та Азовського морів Державної служби з надзвичайних ситуацій видав ТОВ ЛОЗА ВА довідку №709/-09 про погодні умови восени 2018 року, та весняно-літній період 2019 року щодо стану посівів сільськогосподарських культур на території Тарутинського району Одеської області, відповідно до якої: «Восени 2018 року через значний дефіцит опадів на території Одеської області, у тому числі Тарутинського району, складалися вкрай несприятливі умови для сівби в оптимальні строки і осінньої вегетації озимих культур. Через відсутність ефективних опадів запаси продуктивної вологи під озимими культурами були недостатніми і незадовільними. За даними спостережень метеостанції Сарата, яка репрезентативна щодо території Тарутинського району Одеської області у т.ч. до земель ТОВ ЛОЗА ВА місячна кількість опадів у жовтні склала 12 мм. або 46 % від норми у листопаді - 15 мм (44 % від норми). Внаслідок посушливих умов восени 2018 року озимі культури припинили вегетацію в основному недорозвиненими, слабкими та зрідженими, на частині площі сходи не з`явилися. В зимовий період через недобір опадів (68 мм або 64 % від сезонної норми) повноцінного накопичення корисної вологи у ґрунті не спостерігалося. Березень 2019 року характеризувався теплою, як для даного часу, сухою погодою. Середня за місяць температура повітря становила 7°, що на 4° вище за норму. Місячна кількість опадів не перевищувала 3 мм або 12 % від норми. Через відсутність ефективних опадів відбувалось інтенсивне зменшення запасів продуктивної вологну ґрунті. Станом на 28 березня вміст корисної вологи в орному шарі (13-15 мм) і в метровому шарі ґрунту (44-86 мм) оцінювалося як недостатнє і незадовільне. Таке зволоження ґрунту не забезпечувало у озимих культур повноцінний розвиток вторинної кореневої системи і формування вегетативної маси. У квітні-травні у період формування репродуктивних органів у озимих зернових культур (пшениця, ячмінь), озимого ріпаку, вівса, початкового розвитку кукурудзи, соняшника зберігався дефіцит ефективних дощів. Місячна кількість опадів у квітні становила 7 мм (22% від норми). На 28 квітня запаси вологи на більшості площ знизились в орному шарі ґрунту до 5-6 мм, у метровому - 21-40 мм. В першій і другій декаді травня сумарно випало 14 мм опадів (47% від норми). Станом, на 18 травня запаси корисної вологи в метровому шарі ґрунту становили 37 мм і не забезпечували повногранне колосіння озимих хлібів і формування стручків у озимого ріпаку. Посіви сформувалися низькорослі. У рослин відмічалося засихання стебел, пустоколосиця, стручки озимого ріпаку напівпусті. Дощі, які відмічалися в окремі дні третьої декади травня, поповнили запаси вологи у ґрунті лише до рівня недостатніх для наливу зерна і насіння - 59 мм у метровому шарі. В червні переважала спекотна погода. Температурний фон перевищував норму на 4-5°, в окремі періоди -7-8°. Кількість опадів за місяць не перевищувала 15 мм або 24% від місячної норми. Переважно суха жарка погода, надто низька вологість повітря, нестача корисної вологи у ґрунті негативно вплинули на завершення формування врожаю озимих хлібів, озимого ріпаку, вівса, ріст і листоутворення кукурудзи, соняшника. Через посушливі явища посіви кукурудзи та соняшника сформувалися зрідженими, відмічалося в`янення рослин, слабка динаміка росту. Таким чином, засушливі умови восени 2018 року, а також у весняно-літній період 2019 року, негативно впливали на стан посівів озимої пшениці, озимого ячменю, вівса, озимого ріпаку, кукурудзи, соняшника на землях ТОВ ЛОЗА ВА Тарутинського району Одеської області».

Також заявник вказував, що 30.09.2019р. Одеська регіональна торгово-промислова палата видала ТОВ ЛОЗА ВА сертифікат №5100-19-0310 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): посуха на території с. Надрічне, Тарутинського району, Одеської області. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 28.03.2019р., дата закінчення: 31.05.2019р.

На підставі викладеного заявник вказував те, що саме внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) ТОВ ЛОЗА ВА було позбавлене можливості зібрати, обробити, продати значну частину врожаю і, відповідно, отримати прибуток, достатній для погашення заборгованості перед позивачем.

При цьому, заявник зазначав про наявність у нього скрутного матеріального становища, вказуючи про відсутність грошових коштів. Одночасно відповідач вказував, що на даний час всі його зусилля направлені на придбання, вирощування виноградників, культур з метою отримання в майбутньому врожаю, від продажу якого відповідач планує отримати грошові кошти, достатні для добровільного виконання рішення суду та погашення заборгованості перед позивачем. А саме, відповідач розраховує отримати орієнтовно в червні-липні 2020 року грошові кошти від реалізації врожаю 2020 року в приблизному розмірі 50 мільйонів гривень, з яких 40 мільйонів гривень від реалізації зернових культур та 10 мільйонів гривень від реалізації виноробної продукції. Так, як зазначав заявник, у 2019 році він засіяв 2074 пшениці озимої, 678 ячменю озимого, 149 га соняшника, 40 га кукурудзи, 442 га виноградників, придбав велику кількість добрив з метою підвищення врожайності сільськогосподарських культур та виноградників по договору №08-2020Т/П від 22.02.2020р., укладеному із ПП «Тімур Агро».

Такі наміри відповідач підтверджував наступним.

10.03.2020р. ТОВ ЛОЗА ВА (продавець) і ТОВ «Хорсагроінвест» (покупець) уклали договір купівлі-продажу №29-2020/ХАИ, відповідно до якого продавець зобов`язується продати окремими партіями сільськогосподарську продукцію українського похо дження, в подальшому «товар», в асортименті, за ціною, якістю, вагою і на умовах, погоджених з покупцем і зазначених у додатку, який є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зо бов`язується купити і здійснити приймання та оплату окремих партій і загального обсягу товару. Відповідно до розділу 2 вказаного договору купівлі-продажу ціна товару визначається згідно додатка до цього договору і дійсна протягом терміну поставки, зазначеного в додатку. Вага окремих партій товару та якість визначаються згідно додатка до цього договору. Остаточні показники ваги товару, прийняті для взаєморозрахунків, визначаються видатковими накладними, підписаними представниками обох сторін. У випадку зміни кон`юнктури ринкових цін покупець має право змінити погоджену ціну, зазначену в додатку до цього договору. Така зміна ціни оформляється додатком до цього договору і підписується уповноваженими представниками сторін. Сторони можуть домовитися про інший порядок зміни ціни на товар. Згідно розділу 5 договору купівлі-продажу від 10.03.2020р. покупець сплачує продавцю 80% вартості товару протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту реалізації товару (підписання видаткових накладних на поставку товару двома сторонами), після підтвер дження прийомки кількості та якості товару, згідно рахунку-фактури, переданого засобами фак симільного зв`язку, та/або на умовах попередньої оплати, а 20 % вартості товару після реєстрації продавцем податкових накладних. Оплата проводиться в національній валюті України у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Так, згідно додатку №1 до договору №29-2020/ХАИ від 10.03.2020р. продавець продає, а покупець купує наступний товар: Найменування товару: пшениця українського походження власного урожаю (код 1001 згідно з УКТ ЗЕД). Кількість Товару: 367,200 тон +/- 10 %. Ціна за 1 (одну) тонну товару: 4500грн. в т.ч. ПДВ -20 %. Загальна сума: 1652400грн., в т.ч. ПДВ - 20 %. Термін поставки товару: 01.07.2020р. 01.08.2020р. Згідно додатку № 2 до договору №29-2020/ХАИ від 10.03.2020р. продавець продає, а покупець купує наступний товар: Найменування Товару: пшениця українського походження власного урожаю (код 1001 згідно з УКТ ЗЕД). Кількість Товару: 172,200 тон +/-10 %. Ціна за 1 (одну) тонну товару: 4500грн. в т.ч. ПДВ - 20 %. Загальна сума: 777600,00грн., в т.ч. ПДВ - 20 %. Термін поставки товару: 01.07.2020р. 31.07.2020р. У додатку №3 до договору №29-2020/ХАИ від 10.03.2020р. продавець продає, а покупець купує наступний товар: Найменування товару: пшениця українського походження власного урожаю (код 1001 згідно з УКТ ЗЕД). Кількість Товару: 43,200 тон +/- 10 %. Ціна за 1 (одну) тонну товару: 4500 грн., в т.ч. ПДВ-20 %. Загальна сума: 194400грн., в т.ч. ПДВ - 20 %. Термін поставки товару: 01.07.2020р. 31.07.2020р. За додатком №4 до договору №29-2020/ХАИ від 10.03.2020р. продавець продає, а покупець купує наступний товар: Найменування товару: пшениця українського походження власного урожаю (код 1001 згідно з УКТ ЗЕД). Кількість товару: 43,200 тон +/- 10 %. Ціна за 1 (одну) тонну товару: 4500грн., в т.ч. ПДВ - 20 %. Загальна сума: 194400грн., в т.ч. ПДВ-20 %. Термін поставки Товару: 01.07.2020р. 31.07.2020р. Отже, відповідач відповідно до договору купівлі-продажу №29-2020/ХАИ від 10.03.2020р. має намір реалізувати ТОВ «Хорсагро інвест» в період з 01.07.2020р. по 01.08.2020р. пшеницю українського походження власного урожаю (код 1001 згідно з УКТ ЗЕД) на загальну суму 2818800грн.

У зв`язку з викладеним відповідач планує добровільно виконати рішення суду до 31.12.2020р., а тому саме до такої дати просив суд відстрочити виконання судового рішення.

Відповідач вважав, що вжиття на даний час ТОВ «Агропром-Центр» заходів по примусовому виконанню рішення суду може призвести до блокування роботи підприємства та неможливості виконувати покладені на нього завдання. Поступове збільшення розміру збитків підприємства свідчить про наявність реальної загрози банкрутства підприємства, що, враховуючи соціальну значимість останнього, може призвести до негативних наслідків для працівників даного підприємства.

ТОВ «Агропром-Центр» заперечувало проти відстрочення виконання рішення суду, зазначаючи про те, що боржник в обґрунтування поданої заяви посилається на несприятливі погодні умови, скрутне матеріальне становище, але не наводить чіткого послідовного плану виходу із негативного фінансового «піке» та механізму погашення заборгованості. Крім того, позивач зазначав, що ним було відвантажено відповідачу продукцію на початку 2019 року, яку було придбано за кредитні банківські кошти, оскільки позивач не є виробником продукції, а лише компанією, що здійснює її продаж. Умовами розрахунку було 20% передплати та 80% на кінець 2019 року, але відповідачем неналежно виконувалися умови договору, що призвело до виникнення заборгованості на суму 2229190,62грн. основного боргу. Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.05.2020 заяву ТОВ ЛОЗА ВА про відстрочення виконання рішення суду задоволено частково. Відстрочено виконання рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2020р. по справі №916/3059/19 до 01.10.2020р.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ТОВ «Агропром-Центр» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду повністю.

Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм діючого матеріального та процесуального права, є необ`єктивною та не є справедливою, судом першої інстанції в повному обсязі не досліджено всі обставини, а кінцеве рішення ставить ТОВ «Агропром-Центр» у не рівні умови перед іншими стягувачами.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник посилається на те, що на його думку господарський суд Одеської області при задоволені заяви ТОВ «ЛОЗА «ВА» мав встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; З) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Господарським судом при задоволені заяви відповідача не було враховано судові провадження в інших справах про стягнення грошових коштів з відповідача. Не зважаючи на те, що ТОВ «Агропром-Центр» вже мав рішення, що набрало законної сили, мав відкрите виконавче провадження та повний контроль як над економічною складовою боржника так і над його активами - мусить лише дочекатися коли інші стягувачі реалізують свої вимоги та залишать ТОВ «Агропром-Центр» примарні шанси на виконання рішення в натурі.

Оскаржувана ухвала господарського суду Одеської області від 29.05.2020 року у справі № 916/3059/19 не містить висновків та аргументації того, яким чином відкрите виконавче провадження та його зупинення ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, адже відкрите виконавче провадження ніяким чином не перешкоджає інтересам боржника, а є лише координатором та по суті погоджує та контролює дії боржника. Станом на сьогоднішній день рахунки боржника будуть залишатися арештованими, а нових рахунків останньому заборонено відкривати, за таких підстав боржник навіть при задоволеній заяви про відстрочення виконання рішення свого становища ніяким чином не змінить.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. Водночас, 10.08.2020 до апеляційного суду від позивача надійшла заява, в якій він просить провести судове засідання у справі за відсутності його представника.

Також, від представника відповідача адвоката Халдай І.В. безпосередньо перед судовим засіданням 13.08.2020 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що на день звернення з даним клопотанням карантин на території України установлено до 31.08.2020 і з метою попередження розповсюдження гострої респіраторної інфекції, убезпечення від ризику життя та здоров`я представників учасників справи, просить судове засідання перенести на іншу дату.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 04.05.2020 № 343, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 Постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Відповідно до частини четвертої статті 197 ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

На виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 № 169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду. Проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду може бути здійснено за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

Разом з тим, адвокат Халдай І.В. не був позбавлений права взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Крім того, судочинство в Україні здійснюється і в умовах карантину.

Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Причиною подання апеляційної скарги стало питання про наявність або відсутність підстав для відстрочення господарським судом виконання рішення суду у цій справі до 01.10.2020 року.

Згідно з ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Таким чином, на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Отже, питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Суд попередньої інстанції, частково задовольняючи клопотання відповідача про відстрочення виконання судового рішення на 7 місяців, ураховуючи фактичні обставини справи, дійшов висновку про можливість задоволення цього клопотання, визнав доведеною відповідачем наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду у цій справі, зменшив при цьому строк відстрочення судового рішення із 10 місяців (про які просив відповідач) до 7 місяців для дотримання балансу інтересів сторін і з метою недопущення істотного порушення гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції прав позивача на отримання коштів, отже захисту його майнового права та інтересу.

Так, суд першої інстанції з огляду на встановлені фактичні обставини справи, оцінивши надані докази та обставини справи в їх сукупності, врахувавши:

- важкий фінансовий стан ТОВ «ЛОЗА «ВА» та наявність конкретних та об`єктивних обставин, що унеможливлюють сплату одночасно всієї суми заборгованості, на підтвердження чого заявник подав суду: довідку ТОВ «ЛОЗА «ВА» від 03.04.2020р. №63 щодо відкритих банківсь ких рахунків, довідку АТ «Кристалбанк» про стан поточного рахунку №42.02.01.03.05/37 від 06.04.2020р., довідку АТ «Ощадбанк» від 04.03.2020р. щодо руху коштів за 2019 рік, довідку АТ «Ощадбанк» від 04.03.2020р. щодо руху коштів за 2020 рік, довідку АТ КБ «Приватбанк» про обіги та сальдо №200403 SU12024128 від 03.04.2020р., довідку АТ КБ «Приватбанк» про обіги та сальдо №200403SU12053112 від 03.04.2020р., листи ТОВ «ЛОЗА «ВА» про відстрочення проведення оплати за товари, адресовані контрагентам ТОВ «Глуско Рітейл» (заборгованість в сумі 649937,06грн.), ТО «Агро Тім» (заборгованість в сумі 4152085,96грн.), ПП «Агропостач» (заборгованість в сумі 320588грн.) №145 від 26.12.2019р., №151 від 27.12.2019р., №154 від 27.12.2019р., рішення Господарського суду Одеської області від 22.01.2020р. у справі №916/2828/19, яким стягнуто із ТОВ «ЛОЗА «ВА» на користь ПП «Бізон-тех 2006» 30135грн. інфляційних втрат, 271745,75грн. процентів, 61500грн. штрафу, 6373,21грн. судового збору;

- що обставини відсутності умисного невиконання відповідачем зобов`язань за договором №50 від 30.10.2018р., заборгованість за яким стала предметом спору у даній справі, підтверджується обставинами неврожаю у 2019 році, на підтвердження чого заявник подав суду акт обстеження стану посівів озимих та ярих с/г культур ТОВ «ЛОЗА «ВА» від 31.05.2019р., довідку ТОВ «ЛОЗА «ВА» від 09.08.2019р. №92, довідку Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14.08.2019р. №709/-09 про погодні умови восени 2018 року, та весняно-літній період 2019 року щодо стану посівів сільськогосподарських культур на території Тарутинського району Одеської області, розрахунок витрат на пошкоджених посівах сільськогосподарських культур внаслі док відсутності опадів протягом 2019 року по ТОВ «ЛОЗА «ВА»;

- що відповідач наявність обов`язку перед позивачем визнає та не ухиляється від сплати за поставлений товар, вживає заходи щодо погашення наявного боргу перед позивачем: так, подані заявником довідка ТОВ «ЛОЗА «ВА» №67 від 03.04.2020р. щодо обсягів посівів у 2020 році, договір поставки №29-2020/ХАИ від 10.03.2020р., укладений між ТОВ «Хорсагро Інвест» та ТОВ «ЛОЗА «ВА», додатки №№1, 2, 3, 4 до нього вказують на намір заявника отримати кошти від продажу врожаю 2020 року, за рахунок яких заявник бажає сплатити заборгованість, що визначена у рішенні суду від 03.02.2020р. по справі №916/3059/19, -

дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтею 331 ГПК України, для відстрочення виконання рішення суду на 7 місяців, тобто до 01.10.2020.

Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. У даному випадку судом попередньої інстанції в оскаржуваній ухвалі наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення на 7 місяців у цій справі, і в даному випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням балансу інтересів сторін.

Ураховуючи, що вирішення питання про відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду першої інстанції, який в ухвалі навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення до 01.10.2020 у цій справі, тобто на сім місяців, і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або із недотриманням "справедливого балансу" між сторонами, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни прийнятої ухвали місцевого суду щодо вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду немає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався суд як на підставу для часткового задоволення клопотання відповідача, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, та правильно оцінених місцевим судом, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженої у справі ухвали суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2102 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284, 331 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 29.05.2020 року у справі № 916/3059/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОМ-ЦЕНТР" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 14.08.2020.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.