РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2020Справа № 910/5789/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" (проспект Павла Тичини, буд.1В, м.Київ, 02152, )

до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТОПУС ЕНЕРДЖІ" (вул. Ярославів Вал, 29 В, офіс 5, м.Київ, 01054, )

2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Прімекс-Ніка" (вул.Гната Хоткевича, буд.10, оф.4, м.Київ, 02094, )

про стягнення 138 186,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТОПУС ЕНЕРДЖІ", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Прімекс-Ніка" про стягнення 138 186,34 грн суми заборгованості, з яких 41 070,03 грн - сума лізингових платежів, 473,11 грн - сума 3% річних, 15 334,33 грн - плата за фактичне користування об`єктом лізингу, 67,87 грн - 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання по оплаті за фактичне користування об`єктом, 81 241,00 грн - компенсація понесених витрат. Крім того, просить стягнути з відповідачів 13 800,00 грн судових витрат на оплату професійної правничої допомоги з підготовки позову та комплексного представництва інтересів в суді першої інстанції.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачами умов Договору про фінансовий лізинг №00014794 від 25.10.2017 щодо оплати лізингових платежів та повернення предмету лізингу.

Ухвалою від 06.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

01.06.2020 через відділ діловодства суду (канцелярія) відповідач-1 надав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що отримав ухвалу суду про відкриття провадження лише 13.05.2020, у зв`язку з чим у нього строк для подачі відзиву був до 28.05.2020 включно та вважає відзив поданим вчасно. ТОВ «Октопус Енерджі» повідомило, що не мало наміру ухилятись від виконання своїх обов`язків за договором лізингу, в тому числі і щодо повернення об`єкта лізингу, але з об`єктивних причин тимчасово не могло сплачувати платежі в повному обсязі. Наполягав на тому, що позивач не повідомляв відповідача-1 про відмову від договору лізингу та повернення об`єкта лізингу та посилається, що відповідач-1 повернув об`єкт лізингу 17.02.2020 одразу як дізнався, тому вважає безпідставним нарахування позивачем 6 345,24 грн плати за фактичне користування об`єктом лізингу з 17.02.2020. Також заперечив щодо стягнення суми компенсації понесених витрат в розмірі 81 241,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по лізингових платежах в розмірі 8 989,09 грн визнає.

15.06.20 через відділ діловодства суду (канцелярія) позивачем подано відповідь на відзив.

22.06.2020 через відділ діловодства суду (канцелярія) відповідачем-2 подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує, мотивуючи тим, що позивач не зв`язувався з відповідачем-2 для того, щоб повідомити про відмову від договору фінансового лізингу, вимогу про сплату заборгованості була направлена не на адресу зареєстрованого місцезнаходження лізингоодержувача. На думку відповідача-2, позовні вимоги до нього, є передчасні, адже позивач не дотримався встановленого договором фінансового лізингу порядку пред`явлення вимог до поручителя та порядку відмови від договору.

30.06.2020 через відділ діловодства суду (канцелярія) відповідачем-1 подано заперечення на відповідь на відзив.

06.07.2020 через відділ діловодства суду (канцелярія) позивачем подано відповідь на відзив відповідача-2.

07.08.2020 через відділ діловодства суду (канцелярія) відповідач-2 подав заперечення на відповідь на відзив відповідача-2.

Сторони належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду від 06.05.2020 отримана позивачем - 12.05.2020, відповідачем-1 - 13.05.2020, відповідачем22 - 13.05.2020.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (надалі - позивач, Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОКТОПУС ЕНЕРДЖІ» (надалі - відповідач, Лізингоодержувач») укладено Договір про фінансовий лізинг №00014794 (далі - Договір) та Додатки до Договору, а саме: Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) (далі - Графік платежів) та Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу.

Відповідно до умов Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прімекс-Ніка» (далі - Поручитель, відповідач-2) виступило поручителем про, що свідчить підпис Директора та відтиск печатки на Договорі та Загальних умовах. Рішення про забезпечення порукою виконання зобов`язань ТОВ «ОКТОПУС ЕНЕРДЖІ» перед ТОВ «Порше Лізинг України» та укладення договору поруки було прийнято на загальних зборах учасників ТОВ «Прімекс- Ніка» 27.10.2017 року та оформлено протоколом №25-10/17.

У Розділі 1 додатку до Договору зазначається, що ці Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), як додаток до Договору, що є невід`ємною його частиною, та інші додатки, що є невід`ємними його частинами, являють собою угоду між сторонами щодо придбання об`єкта лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна», а також передачі об`єкту лізингу Лізингоодержувачу (у відповідності до визначених у цьому Контракті значень вищезгаданих термінів) згідно з положеннями Закону України «Про Фінансовий лізинг» № 723/97-ВР від 16 грудня 1997 року, а також іншими чинними положеннями українського законодавства.

Об`єктом (предметом) лізингу, згідно з п.3.1, є транспортний засіб, зазначений у Контракті. Детальна характеристика індивідуалізація об`єкту лізингу визначена Сторонами в Договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб - автомобіль марки VW GolF SportWagen SEL 2.0 TDI, 2015 року виробництва, Шасі № 3WWСА7AU5GM510384 , Двигун № DEJ 011795 .

Відповідно до п.п. 3.2. та 3.1. Загальних умов Договору, Лізингодавець прийняв на себе зобов`язання придбати у власність об`єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації Лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам Лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір Дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало Об`єкт лізингу.

В розділі «Умови лізингу» Договору лізингу зазначається:

- Вартість об`єкту лізингу: 584 275, 00 грн.

- Авансовий платіж: 116 855,00 грн.

- Обсяг фінансування: 467 420,00 грн.

- Кількість лізингових платежів: 60.

- Строк лізингу (місяців): 60.

- Лізинговий платіж: 15 089,41 грн.

Пунктом 5.1. Загальних умов Договору сторони погодили, що об`єкт лізингу буде доставлений та переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна» або належним чином - уповноваженою особою (Дилером-продавцем) безпосередньо Лізингоодержувачу відповідно до умов Договору.

Лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об`єкта лізингу шляхом підписання Лізингоодержувачем та Лізингодавцем акту прийому- передачі (далі - Акт прийому-передачі). Будь-які дефекти об`єкта лізингу фіксуються в Акті прийому-передачі. Якщо з боку Лізингоодержувача немає заперечень в Акті прийому-передачі, об`єкт лізингу вважається таким, що був прийнятий Лізингоодержувачем в ідеальному стані та у відповідності до вимог останнього (п.5.4. Загальних умов).

Згідно із п.6.1. Загальних умов Договору для експлуатації об`єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід`ємну частину цього Договору. Лізингоодержувач здійснює Лізингові платежі відповідно до термінів, визначених у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) (п.6.10. Загальних умов), що не ставиться у залежність від отримання рахунків на оплату.

Відповідно до зазначеного Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), перший лізинговий платіж підлягав сплаті 25.10.2017 роки, а останній - 15.10.2022 роки. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

Згідно з п. 6.5. Загальних умов, Лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

В абзаці другому п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об`єкта лізингу, позивач має право вилучити (повернути) об`єкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

Пунктом 6.18 Договору сторони погодили, що у випадку розірвання Договору/відмови від Договору за ініціативою позивача, відповідно до п. 12 Договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування Об`єктом лізингу.

05.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою H. С. було вчинено виконавчий напис стосовно повернення Лізннгоодержувачем - ТОВ «ОКТОПУС ЕНЕРДЖІ» на користь Лізингодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна» Об`єкта фінансового Лізингу - транспортний засіб - автомобіль марки VW GolF Sportwagen SEL 2.0 ТВІ, 2018 року виробництва, Шасі № 3WWCA7AU5GM510384 , д.р.н. АА5786ТВ .

10.02.2020 року на підставі зазначеного виконавчого напису, постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П., було відкрито виконавче провадження № 61218975.

В результаті примусового виконання виконавчого напису, приватним виконавцем 17 лютого 2020 року було повернуто - автомобіль марки VW GolF Sportwagen SEL 2.0 ТВІ, 2018 року виробництва, Шасі № 3WWCA7AU5GM510384 , д.р.н. АА5786ТВ стягувачу, а саме ТОВ «Порше Лізинг Україна» про що складено відповідний акт.

Для врегулювання спору в досудовому порядку, за ствердженням позивача, на адресу відповідачів 20.01.2020 були направлені вимоги за №00014794 від 16.01.2020 про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору із вкладенням, але дослідивши наявні документи, суд прийшов до висновку, що належних доказів направлення зазначених вимог із вкладенням саме на адресу відповідачів матеріали справи не містять.

Спір у справі виник, за ствердженням позивача, у зв`язку із несплатою відповідачем-1 лізингових платежів передбачених Договором в наслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 41 070,03 грн - суми лізингових платежів, 473,11 грн - суми 3% річних, 15 334,33 грн - плати за фактичне користування об`єктом лізингу, 67,87 грн - 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання по оплаті за фактичне користування об`єктом, 81 241,00 грн - компенсації понесених витрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" підлягають частковому з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором фінансового лізингу, який підпадає під правове регулювання норм статті 292 Господарського кодексу України та Закону України «Про фінансовий лізинг». Одночасно, відповідно до ст.2 вказаного нормативно-правового акту відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивачем придбано об`єкт лізингу (отримано право власності на об`єкт лізингу), як це передбачено п.3.2. Загальних умов Договору.

Згідно з Акту прийому-передачі від 31.10.2017 позивач передав, а відповідач-1 отримав у користування під виплату лізингових платежів об`єкт лізингу, яким є транспортний засіб - автомобіль марки VW GolF Sportwagen SEL 2.0 TDI, 2018 року виробництва, Шасі № 3WWCA7AU5GM510384 , Двигун № DEJ 011795 , д.р.з. АА5786ТВ .

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати суму, яка відшкодовує вартість предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач-1 в свою чергу прийняв об`єкт лізингу, що підтверджується актом прийому-передачі від 31.10.2017, який оформлений належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками їх без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте відповідачем-1 не була здійснена своєчасна та повна оплата лізингових платежів.

За ствердженнями позивача, відповідач перестав здійснювати оплату лізингових платежів з листопада 2019 по січень 2020 та просив суд стягнути суму заборгованості саме за цей період. Відповідач здійснив часткову сплату по рахунках-фактур: №59101-00472418 від 01.11.2019 на суму 15 334,33 грн в розмірі 5 000 грн, відповідно до платіжного доручення №39687 від 24.01.2020; №59101-00481470 від 08.01.2020 на суму 547,30 грн в розмірі 547,30 грн, відповідно до платіжного доручення №39663 від 23.01.2020; №59101-00478216 від 16.12.2019 на суму 346,21 грн в розмірі 346,21 грн, відповідно до платіжного доручення №39685 від 24.01.2020, які наявні в матеріалах справи.

Отже, суд здійснивши перерахунок щодо зазначених платежів, відповідно до наданих позивачем рахунків-фактур: №00472418 від 01.11.2019 на суму 10 401,37 грн, №00476285 від 02.12.2019 на суму 15 334,33 грн, №00480220 від 03.01.2020 на суму 15 334,33 грн, дійшов висновку що заборгованість відповідачів перед позивачем за Договором становить 41 070,03 грн лізингових платежів, з урахуванням часткової сплати заборгованості відповідачем-1.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачами грошових коштів позивачу в розмірі 41 070,03 грн.

Отже, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, відповідачі не здійснили оплату лізингових платежів в повному обсязі, тобто не виконали свої зобов`язання належним чином, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 41 070,03 грн - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач у своїх позовних вимогах просить суд стягнути за рахунком-фактурою №00484213 від 03.02.2020 плату за фактичне користування об`єктом лізингу в розмірі 15 334,33 грн, але як на підставі п.8.3.2 та п.12.3 Загальних умов він відмовився від Договору і відповідний Договір з лютого 2020 року є розірваним.

У відповідності до п. 6.18 Договору, сторони погоджуються, що у випадку припинення контракту/відмови від контракту за ініціативи ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до п.12 Контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Об`єкт лізингу автомобіль марки VW GolF Sportwagen SEL 2.0 ТВІ, 2018 року виробництва, Шасі № 3WWCA7AU5GM510384 , д.р.н. АА5786ТВ в результаті примусового виконання виконавчого напису, приватним виконавцем 17 лютого 2020 року було повернуто - ТОВ «Порше Лізинг Україна» про що складено відповідний акт, тобто автомобіль знаходився в користуванні відповідача-1 до 17.02.2020 включно.

Отже, виставлений рахунок-фактури №00484213 від 03.02.2020 за фактичне користування об`єктом лізингу в розмірі 15 334,33 грн в даному випадку є платою за користування об`єктом лізингу. А тому, суд погоджується з позицією відповідачів, щодо розрахунку плати за користування об`єктом лізингу у лютому 2020 року, а саме:

528,77 грн (плата за один день користування об`єктом лізингу в лютому 2020 року) * 17 (кількість днів фактичного користування) = 8 989,09 грн (плата за час фактичного користування об`єктом лізингу в лютому 2020 року). Сума лізингового платежу за лютий 2020 року розраховується наступним чином: 15 334,33 грн/29 (кількість днів в лютому 2020) = 528,77 грн.

Суд здійснивши перерахунок дійшов висновку що заборгованість відповідачів перед позивачем за Договором по рахунку-фактури №00484213 від 03.02.2020 в розмірі 15 334,33 грн, що є платою за користування об`єктом лізингу підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 8 989,09 грн.

При зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання по сплаті лізингових платежів в розмірі 473,11 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення позивачем суми 3% річних, з урахуванням зазначеного періоду позивачем по рахункам-фактури: №00472418 від 01.11.2019, №00476285 від 02.12.2019, №00480220 від 03.01.2020, суд приходить до висновку, що позивачем здійснений вірний розрахунок 3% річних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 405,24 грн.

Здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення позивачем суми 3% річних по рахунку-фактури: №00484213 від 03.02.2020 по якому підлягає стягнення плати за користування об`єктом лізингу в розмірі 8 989,09 грн, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимог підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1,47 грн, з урахуванням періоду з 16.02.2020 по 17.02.2020.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів компенсацію понесених витрат в розмірі 81 241,00 грн, в обґрунтування яких надав суду акт наданих послуг №7 від 05.02.2020 за Договором про надання Юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012, акт наданих послуг №14 від 17.02.2020 за Договором про надання Юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012, дебетове повідомлення на суму 45 000,00 грн, дебетове повідомлення на суму 73 341,00 грн, зведена облікова виписка з рахунку клієнта, рахунок-фактури №00485677 від 07.02.2020 на суму 7 500,00 грн, рахунок-фактури №00486040 від 18.02.2020 на суму 73 341,00 грн, рахунок-фактури №00489733 від 16.03.2020 на суму 400,00 грн.

Дослідивши вищезазначені документи, суд зазначає, що з наданих позивачем документів не вбачається, які саме дії (послуги) вчинялися ТОВ «АВТОСОЮЗ» та ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" із зберігання та юридичного супроводу досудового врегулювання спорів із боржниками. У наявних матеріалах справи актах зазначено лише про надання консультаційних послуг, а в рахунках-фактур зазначено інші витрати згідно Договором лізингу.

Крім того, суд звертає увагу і не приймає як належний доказ сплати, надані позивачем у підтвердження сплати своїх витрат, дебетове повідомлення на суму 45 000,00 грн, дебетове повідомлення на суму 73 341,00 грн, у зв`язку з тим, що вони не мають відповідної відмітки банку про зарахування цих платежів.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів компенсації понесених витрат в розмірі 81 241,00 грн є необґрунтованими та недоведеними, а тому позовні вимоги в цій часині задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути з відповідачів у розмірі 13 800,00 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав суду договір про надання юридичних послуг від 27.03.2018, довіреність від 17.04.2012, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №4872, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України Серія АІ №005432.

Дослідивши надані документи позивачем у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку щодо необгрунтованості позовних вимог в цій частині в розуміння ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, відповідно наданого договору про надання юридичних послуг від 27.03.2018 взагалі не вбачається які саме послуги надавались позивачеві. Отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 800,00 грн задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до умов Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прімекс-Ніка» виступило поручителем про, що свідчить підпис Директора та відтиск печатки на Договорі та Загальних умовах. Рішення про забезпечення порукою виконання зобов`язань ТОВ «ОКТОПУС ЕНЕРДЖІ» перед ТОВ «Порше Лізинг України» та укладення договору поруки було прийнято на загальних зборах учасників ТОВ «Прімекс- Ніка» 27.10.2017 року та оформлено протоколом №25-10/17.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами першою та другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною другою статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТОПУС ЕНЕРДЖІ" (вул. Ярославів Вал, 29 В, офіс 5, м.Київ, 01054, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прімекс-Ніка" (вул.Гната Хоткевича, буд.10, оф.4, м.Київ, 02094, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА" (проспект Павла Тичини, буд.1В, м.Київ, 02152, ) лізингові платежі за Договором в розмірі 41 070 (сорок одну тисячу сімдесят) грн 03 коп., 3% річних за час прострочення грошових зобов`язань по сплаті лізингових платежів в розмірі 405 (чотириста п`ять) грн 24 грн, плату за фактичне користування об`єктом лізингу в розмірі 8 989 (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 09 грн, 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання по оплаті за фактичне користування об`єктом лізингу в розмірі 1 (одна) грн 47 коп. та судовий збір в розмірі 767 (сімсот шістдесят сім) грн 65 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 21.08.2020

Суддя Н.І. Ягічева