ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2020 справа № 914/1247/20
Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м. Львів

до відповідача: Військова частина НОМЕР_1 , місто Мостиська, Мостиського району, Львівської області

про: стягнення заборгованості в сумі 205 151,84 грн.

Представники сторін:
від позивача: не з`явився.

від відповідача: Зданевич Сергій Олександрович - представник.

Представникам сторін, що з`явились в судове засідання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Акорд".
ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " Львівгаз збут" подало на розгляд Господарського суду Львівської області позов до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості в сумі 205 151,84 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2020 р. позовну заяву передано для розгляду судді Горецькій З.В.

Ухвалою від 02.06.2020 р відкрито провадження у справі № 914/1247/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 23.06.2020 р. У підготовчому засіданні 23.06.2020 р. розгляд справи відкладався на 04.08.2020 р. Ухвалою від 04.08.2020 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.08.2020 р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі

Відповідач забезпечив явку повноважного працівника в судове засідання. Заперечень та відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 18.08.2020 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.
Аргументи позивача.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕВ797-1432-19 від 23.10.2019 року. На виконання умов договору у січні-лютому 2020 року позивач здійснив поставку природного газу, а споживач Військова частина НОМЕР_1 прийняв поставлений природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за січень-лютий 2020 (Акти приймання передачі №ЗЛВ80008582 від 31.01.2020 року та №ЗЛВ80017159 від 04.02.2020 року). Крім того, як зазначено у позовній заяві, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 483,79 грн., нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання.

До позовної заяви долучено Договір про постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕВ797-1432 пунктом 5.5.2 якого передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах передбачених Договором.

Відповідно до п. 6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

Разом з тим, оскільки заборгованість не була погашена в добровільному порядку з метою отримання належної правової допомоги у вирішенні даного питання позивач видав довіреність про надання правової допомоги та уповноважив начальника управління у Львівській області адвокатського об`єднання«Гарант Груп» адвоката Станька Мар`яна Миколайовича. Також довіреністю №007 1Др-1-0120 від 08.01.2020 року уповноважено на надання правової допомоги адвоката Мачічку Ольгу Олександрівну. Попередній розрахунок судових витрат становить 10 000,00, однак на адресу суду за вхідним номером №23285/20 від 08.07.2020 року надійшла заява щодо вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку статті 221 ГПК України.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву на позов не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

23.10.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут " (по тексту Договору - постачальник, надалі - позивач) та Мостиський прикордоннийзагін « 1494» (по тексту Договору - споживач, надалі - відповідач) було укладено Договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕВ797-1432-19 (надалі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язуєтьсяпередати у власність Споживачу у 2019 році природній газ (далі газ), а Споживач зобов`язуєтьсяприйняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до Акту №ЗЛВ80008582 від 31.01.2020 року позивач передав, а відповідач прийняв газ в кількості56 516,53 м3 на загальну суму 393 485,11 грн.

Відповідно до Акту №ЗЛВ80017159 від 04.02.2020 року позивач передав, а відповідач прийняв газ в кількості 6 592,76 м3 на загальну суму 45 819,71 грн.

Відповідач отриманий товар оплатив частково.

Відповідно до Картки рахунка №361 за березень 2020 року та даних бухгалтерського обліку залишок загальної суми заборгованості за отриманий товар станом на сьогоднішній день складає 204 668,05 грн.

Позивачем обґрунтовано позовні вимоги в частині прострочення грошового зобов`язаннята сплати 3 % річних від простроченої сумив розмірі 483,79 грн.

Попередній розрахунок судових витрат становить 10 000,00, однак на адресу суду за вхідним номером №23285/20 від 08.07.2020 року надійшла заява щодо вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку статті 221 ГПК України.

ОЦІНКА СУДУ.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджується матеріалами справи, між позивачем та відповідачем укладено договір поставки товару, у зв`язку з чим позивач та відповідач набули взаємних прав і обов`язків.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на суму 439 304,82 грн.

Факт постачання підтверджується наведеними вище актами приймання-передачі, що долучені до справи.

Відповідач взятих на себе договірних зобов`язань із оплати за договором товару належним чином не виконав повністю, внаслідок чого утворилась заборгованість з оплати поставленого за договором товару в розмірі 204 151,84 грн. Доказів оплати товару станом на час розгляду справи по суті сторонами суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ст. 610 ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупцячастково або повністю оплатити товар до його передапня продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цьогоКодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Ч. 1 ст. 229 Господарського Кодексу України передбачає, що учасник господарськихвідносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності черезнеможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції.

Стаття 216 Господарського Кодексу України передбачає наступне, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених Господарським кодексом, іншими законами та договором.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Суд перевірив правильність нарахування 3 % річних, а тому грошова сума в розмірі 483,79 підлягає задоволенню.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

СУДОВІ ВИТРАТИ.
Згідно з нормою п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, наявні також підстави для покладення на Відповідача витрат на судовий збір, понесених Позивачем.

Враховуючи подання Позивачемвирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, наявні підстави, передбачені нормами статей 129 (ч.8), 238 (п.5 ч.6) ГПК України, для призначення судового засідання для вирішення питання щодо розподілу зазначених витрат.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

Ухвалив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості в сумі 205 151,84 грн. - задоволити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут " (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 39594527) - 204 668,05 грн. основного боргу, 483,79 грн 3% річних та судовий збір в розмірі 3070,02 грн.

3. Призначити судове засідання для вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу (понесених Позивачем) на 25.08.2020, о 11:00.

4.Встановити Позивачу 5-денний строк на подання суду (та Відповідачу) доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 26 серпня 2020 р.

Суддя З.В. Горецька