УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

26.08.2020Справа № 910/9461/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофреш Груп"

про забезпечення позову

у справі № 910/9461/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофреш Груп"

до Індивідуального підприємця Вяль Євгенія Олександровича

про стягнення 8 134,03 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофреш Груп" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Індивідуального підприємця Вяль Євгенія Олександровича (далі - відповідач) про стягнення 8 134,03 дол. США, з яких 6 988,00 дол. США основного боргу та 1 146,03 дол. США неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 10/01-2020/1 від 10.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9461/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.09.2020, встановлено позивачу строк - протягом 10-ти днів з дня вручення даної ухвали для подання суду нотаріально засвідчених перекладів на російську мову ухвали про відкриття провадження у справі (у трьох примірниках), а також позовної заяви з доданими до неї документами (у двох примірниках), витребувано у відповідача - Індивідуального підприємця Вяль Євгенія Олександровича належним чином засвідчену копію міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А №1301/20-1в від 13.01.2020 з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем (відповідачем), витребувано у Індивідуального підприємця Гайнуци Світлани Володимирівни належним чином засвідчену копію міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А №1301/20-1в від 13.01.2020 з відміткою про отримання вантажу вантажоодержувачем (відповідачем).

11.08.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу та знаходяться на його рахунках, в межах ціни позову, а саме основного боргу в розмірі 6 998,00 дол. США.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором та може ухилитись від виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

У зв`язку з перебуванням судді Нечая О.В. у період з 03.08.2020 по 21.08.2020 у відпустці суд розглядає заяву позивача про забезпечення позову 26.08.2020 та зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, предметом заявленого позову, як було вказано вище, є вимога позивача про стягнення з відповідача 6 988,00 дол. США основного боргу та 1 146,03 дол. США неустойки.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 10/01-2020/1 від 10.01.2020.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Втім, як встановлено судом, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду достатніх доказів, у розумінні чинного процесуального закону, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 10/01-2020/1 від 10.01.2020 є предметом судового розгляду справи по суті, відтак не може братися судом до уваги при вирішенні питання щодо забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову мотивована виключно припущеннями позивача щодо можливого ухилення відповідача від виконання судового рішення у випадку задоволення позову, що в будь-якому разі не може бути достатньою підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відтак, позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофреш Груп" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай