ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.08.2020 Справа №905/882/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь, Донецька область,

до відповідача, Тимофєєвої Наталі Павлівни , м.Маріуполь, Донецька обл., ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення 18924,00грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Маріупольська міська рада Донецької області, м.Маріуполь, Донецька область, звернулась до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №3774/2020 від 06.05.2020, до відповідача, Тимофєєвої Наталі Павлівни , м.Маріуполь, Донецька обл., про стягнення заборгованості у розмірі 18924,00грн. на підставі договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/882/20 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 01.06.2020 прийнято позовну заяву №3774/2020 від 06.05.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/882/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 30.06.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 30.06.2020 пояснення стосовно того, який порядок внесення плати за пайову участь було фактично погоджено за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016: єдиним платежем - протягом 20 календарних днів після підписання договору чи рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 23.06.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладення із фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталією Павлівною, м.Маріуполь, Донецька область, договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016, отримання відповідачем відповідного паспорту прив`язки №Ц077 від 14.04.2017, наявність обов`язку останнього із своєчасної оплати пайової участі (внеску) за користування об`єктом благоустрою м.Маріуполь відповідно до умов договору, які не виконано. Внаслідок цього, з урахуванням судової практики з розгляду аналогічних справ, у яких було розглянуто тотожні позовні вимоги позивача до відповідача зі стягнення внеску за іншими договорами пайової участі, у останнього утворилась заборгованість за період з 01.12.2016 по 30.11.2017 у розмірі 18924,00грн..

На підтвердження викладених обставин позивачем надано у копіях: заява про користування об`єктами благоустрою, договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016, вимога Маріупольської міської ради №2053/2019 від 25.03.2019 на адресу фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Н.П. з фіскальним чеком ВПЗ №15 ЦПЗ №5 Дон.дирекції ПАТ Укрпошта ПН55 від 25.03.2019, лист департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради 26.5-41800-26.1 від 19.07.2019 на адресу фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Н.П. з фіскальним чеком ВПЗ №3 ЦПЗ №5 Дон.дирекції ПАТ Укрпошта ПН55 від 19.07.2019, лист відповідача від 16.08.2019 на адресу директора департамента по роботі з активами Маріупольської міської ради, рішення Маріупольської міської ради №7/11-729 від 28.09.2016 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» з додатками №№1-10, рішення Маріупольської міської ради №7/14-1058 від 23.12.2016 «Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729» з додатками №№1-5, рішення Маріупольської міської ради №7/16-1199 від 03.03.2017 «Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729» з додатками №№1-6, рішення Маріупольської міської ради №7/21-1862 від 27.09.2017 «Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 «Про затвердження положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» з додатком №1, рішення Маріупольської міської ради №7/26-2405 від 26.01.2018 «Про внесення змін до додатку 4 рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 «Про затвердження положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» з додатком №1, рішення Маріупольської міської ради №7/32-2863 від 25.06.2018 «Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 «Про затвердження положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» з додатками №№1-2, рішення Маріупольської міської ради №7/34-3025 від 22.08.2018 «Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 «Про затвердження положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності», рішення Маріупольської міської ради №7/36-3179 від 24.10.2018 «Про внесення змін до рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729 «Про затвердження положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» з додатками №№1-3, рішення Маріупольської міської ради №7/43-4111 від 30.07.2019 з додатком, паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності по вул.Зелінського (№Ц077) у Центральному районі м.Маріуполя від 14.04.2017 з додатками, витяг з журналу реєстрації видачі результатів/проміжних результатів суб`єктам звернення Центру надання адміністративних послуг, документи у підтвердження правового статусу відповідача, ухвала Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.02.2020 у справі №264/7424/19 (провадження 2/264/430/2020).

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 598-610, 614, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 179, 193, 202-208 Господарського кодексу України, ст.ст.15, 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст.26, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011, ст.20 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а також наведено посилання на постанову Верховного Суду від 09.10.2019 по справі №127/23144/18 в обґрунтування звернення саме до господарського суду.

18.06.2020 від представника позивача отримано пояснення №4935/2020 від 15.06.2020 на виконання ухвали Господарського суду Донецької області від 01.06.2020, в яких останній зазначив, що у п.1.5 договору №345-001 від 01.12.2016 сторони погодили, що плата за пайову участь здійснюється замовником рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним. Зазначена фраза підкреслена в тексті договора, а також виділена жирним шрифтом. Саме таким чином сторони обради вигідний для обох порядок внесення плати.

22.06.2020 від представника відповідача отримано відзив №б/н від 18.06.2020 на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог Маріупольської міської ради Донецької області про стягнення з Тимофєєвої Наталі Павлівни внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016 у розмірі 18924,00грн. у повному обсязі, за тих обставин, що сплата пайової участі (внеску) відбувається лише за користування об`єктом благоустрою, тобто після встановлення тимчасової споруди, що призводить до користування благоустрою. У зв`язку із тим, що відповідачем не було встановлено тимчасову споруду по вул.Зелінського (№Ц077) пайова участь (внесок) у користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь не повинна сплачуватись.

Керуючись ст.ст.114, 119, 216, 252, п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020), 30.06.2020 у судовому засіданні оголошено перерву по 18.08.2020, про що повідомлено сторін відповідною ухвалою; встановлено позивачу строк для надання відповіді на відзив - до 18.08.2020.

10.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив №5557/2020 від 06.07.2020, відповідно до якої останній підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що укладанню спірного договору передував конкурс, беручи участь у якому відповідач мала твердий намір розмістити тимчасову споруду, а отже, укладання договору на всіх погоджених згодом сторонами умовах відповідало її дійсній волі; сторони уклали правомірний правочин, який є дійсним; про намір невиконання умов договору відповідач не повідомила позивача, вчиняла дії, які свідчать про бажання розмістити тимчасову споруду; звернуто увагу на те, що відповідач звернулась за отриманням паспорту прив`язки лише в квітні 2017, тобто через 4 місяці від початку дії договору; договір №345-001 від 01.12.2016 не містить умов щодо звільнення відповідача від сплати за користуванням об`єктом благоустрою у зв`язку з відсутністю доказів розміщення на земельній ділянці тимчасової споруди; спірний договір укладено 01.12.2016 відповідно до типової форми, що існувала на той час та була затверджена рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016 №7/11-729, тобто до затвердження нової форми типового договору (до 23.12.2016); доказів ініціювання внесення змін до договору відповідачем не надано; крім того, звернуто увагу на лист №725-22407-26.1 від 16.08.2019, у якому визнано відповідачем борг за спірним договором.

До відповіді на відзив додано витяг з протоколу №4 від 22.11.2016 засідання Комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради.

Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надходили.

Суд дійшов висновку про можливість вирішення спору у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

У відповідності до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" до компетенції міських рад відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст.30 зазначеного Закону, виконавчі органи міських рад забезпечують організацію благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Згідно із ст.28 Закону України "Про регулювання місцебудівної діяльності" розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 N 244.

Згідно із ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

Фінансування заходів з благоустрою населених пунктів, утримання та ремонт об`єктів благоустрою здійснюється за рахунок коштів їх власників або користувачів, якщо це передбачено умовами відповідних договорів, а також за рахунок пайових внесків власників тимчасових споруд, розміщених на території об`єкта благоустрою, інших передбачених законом джерел фінансування (ст.36 зазначеного Закону).

Рішенням Маріупольської міської ради Донецької області №7/11-729 від 28.09.2016 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності", зокрема, затверджено Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя, Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та типовий договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою.

Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя є місцевим нормативно-правовим актом, який регулює правові відносини, що виникають у зв`язку із розміщенням окремих елементів для здійснення підприємницької діяльності. Положення є обов`язковим для виконання усіма розміщеними на території міста Маріуполя органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форми власності та підпорядкування, їх посадовими та службовими особами (п.п.1.2, 1.3 Положення).

Пунктом 1.4 Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя, встановлено, що об`єкт благоустрою комунальної власності на території міста Маріуполя - це вулиці, дороги, провулки, проїзди, площі, бульвари, майдани, пляжі, території загального користування, парки, тощо. Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасові споруди (ТС) поділяються на пересувні та стаціонарні. Пайова участь в користуванні об`єктами благоустрою - це визначена у договорі плата (внесок на фінансування заходів з благоустрою міста, утримання, ремонту та будівництва об`єктів благоустрою), яку сплачують до бюджету міста власники тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення у грошовому виразі без ПДВ.

Пунктом 2.2 Положення визначені загальні умови розміщення стаціонарних тимчасових споруд. Стаціонарні тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності повинні розміщуватись: з додержанням Правил благоустрою території міста Маріуполя, комплексної схеми розміщення тимчасових споруд; з урахуванням всіх наявних планувальних обмежень, передбачених будівельними нормами у відповідності до прийнятих Архітипів тимчасових споруд; на підставі діючих договору пайової участі в користуванні об`єкту благоустрою та Паспорту прив`язки стаціонарних тимчасових споруд.

В матеріалах справи відсутні докази визнання вищезазначеного рішення Ради незаконним та не чинним, тому суд враховує його при розгляді цієї справи як таке, що регулює порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на час виникнення спірного питання.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).

Данні норми кореспондуються з положеннями ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України.

Як підтверджено сторонами, 10.11.2016 фізична особа-підприємець Тимофєєва Наталя Павлівна, звернулась до голови комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради Донецької області з заявою, у якій просила розглянути можливість користування об`єктами благоустрою в місці розміщення тимчасової споруди за адресою: вул.Зелінського (СТС Ц-077).

Згідно витягу з протоколу №4 від 22.11.2016 засідання Комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради вирішено, у тому числі, надати дозвіл на розміщення стаціонарної тимчасової споруди та використання об`єкта благоустрою за адресою вул.Зелінського Ц077 фізичній особі-підприємцю Тимофєєвій Наталі Павлівні (розмір пайового внеску за 1кв.м. - 83).

01.12.2016 між Маріупольською міською радою (уповноважений орган, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталею Павлівною (замовник, відповідач) укладено договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001, відповідно до п.1.1 якого замовник має намір розташувати на території м.Маріуполь тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, за адресою: вул.Зелінського (№Ц077) в Центральному районі м.Маріуполя, для торгівлі (хлібобулочними виробами), що є власністю замовника та погоджується на пайову участь (внесок) в користуванні об`єктів благоустрою м.Маріуполь, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

Площа об`єктів благоустрою м.Маріуполь, за використання яких здійснюється плата (внесок) за пайову участь в користуванні об`єктів благоустрою, складає 19 квадратних метрів (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3 договору замовник зобов`язується взяти пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь та перерахувати на рахунок Уповноваженого органу кошти на їх утримання, призначення платежу: плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктом благоустрою м.Маріуполь.

Згідно п.1.4 договору розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь з розрахунку за рік становить 18924,00грн. Щомісячний розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполя складає 83,00грн за один квадратний метр площі об`єктів благоустрою, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Реквізити для зарахування коштів пайової участі (внеску): загальний фонд міського бюджету міста Маріуполя - рахунок 0051 у ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, , отримувач Маріуп. УК/м.Маріуполь/24060300, код податку 24060300.

Відповідно до п.1.5 договору плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь здійснюється замовником: при розрахунку єдиним платежем - протягом двадцяти календарних днів після підписання договору, при розрахунках рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним, при розрахунках за розміщення тимчасових споруд для проведення гастрольних, розважальних, рекламних та інших заходів на термін до 10 діб - до початку проведення заходу.

Замовник зобов`язується своєчасно оплатити пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь відповідно до умов договору (п.2.1.1. договору).

Замовник зобов`язується забезпечити належне виконання вимог Положення про порядок розміщення тимчасових споруд (п.2.1.5 договору).

Відповідно до п.2.4.1 договору уповноважений орган має право вимагати від замовника своєчасної оплати пайової участі (внеску) в користуванні об`єктом благоустрою м.Маріуполь відповідно до умов договору.

У разі невиконання замовником умов договору щодо пайової участі (внесок) в користування об`єктом благоустрою м.Маріуполь щодо перерахування в повному обсязі коштів, Уповноважений орган здійснює заходи щодо стягнення вказаних коштів у встановленому порядку (п.3.1 договору).

У разі двомісячної несплати пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою договір розривається в односторонньому порядку (п.3.4. договору).

Згідно п.4.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Строк дії договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою - один рік та продовжується автоматично на строк один рік за відсутності підтверджених фактів систематичного (більше трьох) порушення протягом останнього календарного року (п.4.2 договору).

Відповідно до п.4.3 договору строк його дії становить з 01.12.2016 до 01.12.2017.

Згідно п.5.1 договору зміни до цього договору вносяться в установленому законодавством порядку за взаємною згодою сторін, шляхом укладення відповідних угод, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.5.2 договору договір може бути розірвано за ініціативою однієї із сторін, при цьому ініціатор повинен письмово повідомити іншу сторону за 30 календарних днів, в результаті чого укладається угода про розірвання договору.

За умовами п.5.4 договору, у разі припинення діяльності або відмови у розміщенні тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності сплачена сума пайового внеску поверненню не підлягає.

Підписання договору означає, що замовник ознайомлений та згоден з вимогами Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та інших нормативних актів, що регламентують підприємницьку діяльність в м.Маріуполь (п.5.7 договору).

Договір №345-001 від 01.12.2016 підписано обома сторонами без зауважень.

14.04.2017 відповідачу видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності по вул.Зелінського (№Ц077).

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать фактичні обставини справи, договір №345-001 від 01.12.2016 підписано сторонами, містить суттєві умови для такого виду договорів визначені законом, недійсним не визнано, а отже є таким, що породжує права та обов`язки для його сторін.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 13.05.2020, 10.07.2019 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталею Павлівною за її рішенням.

При цьому, враховуючи викладені обставини, норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а також положення ст.631 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України, за відсутності припинення господарських правовідносин встановлених означеним договором №345-001 від 01.12.2016, протягом зазначеного позивачем періоду, а саме з грудня 2016 по листопад 2017, відповідач мав належним чином виконувати прийняті на себе обов`язки за договором №345-001 від 01.12.2016.

Одночасно, слід зазначити, за змістом стст.51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст.ст.202-208 Господарського кодексу України, ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємцем (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі №910/8729/18).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищевикладене, відповідач, скориставшись правами та свободами, наданими чинним законодавством України, добровільно уклав договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, а отже погодився з усіма наслідками, які можуть настати у разі невиконання зобов`язань за договором.

Не обмежуючись строком розміщення тимчасової споруди, відповідач висловив намір її розмістити протягом строку дії договору про пайову участь та сплатити позивачеві 18924,00грн, які, за умовами п.1.5 договору та як визначено сторонами, підлягають внесенню рівними частинами протягом 12 місяців.

Відповідачем не надано доказів, що він ініціював розірвання договору в порядку п.5.2 або відмовлявся від розміщення тимчасової споруди, або ініціював розірвання договору в порядку ст.ст.651, 652 Цивільного кодексу України.

Отже, позивач, протягом строку дії договору мав обґрунтовані очікування на отримання грошових коштів від відповідача, який в будь-який час протягом строку дії договору може розмістити тимчасову споруду на земельної ділянці об`єкту благоустрою.

Посилання відповідача на не встановлення тимчасової споруди, як на підставу звільнення від сплати платежів за договором, є помилковим, оскільки в договорі №345-001 від 01.12.2016 такі застереження відсутні.

Одночасно, відповідач заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивач не звертався до відповідача за приведенням укладеного договору №345-001 від 01.12.2016 у відповідність з новою редакцією типового договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради №7/14-1058 від 23.12.2016.

Суд вважає необґрунтованим наведені посилання відповідача, з огляду на таке.

Договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 укладено між сторонами 01.12.2016 на підставі типового договору, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради №7/11-729 від 28.09.2019.

Дійсно у пункті другому рішення Маріупольської міської ради №7/14-1058 від 23.12.2016 вирішено викласти у новій редакції «Типовий договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою».

Однак, за змістом рішення Маріупольської міської ради №7/14-1058 від 23.12.2016 не вимагалося приведення договорів, укладених раніше, у відповідність до нових вимог типового договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №907/87/19 від 25.02.2020.

Відповідач своїм правом на внесення змін до договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016 не скористався, самостійно за приведенням укладеного договору №345-001 від 01.12.2016 у відповідність з новою редакцією типового договору, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради №7/14-1058 від 23.12.2016, до позивача не звертався.

Окрім того, відповідачем звернуто увагу на п.3.4 договору.

Дослідив п.3.4 договору, суд дійшов висновку, що за його змістом сторони передбачили право розірвання договору в односторонньому порядку у випадку двомісячної несплати пайового внеску.

Згідно із ст.188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У відповідності до ст.651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таким чином, процедура розірвання договору полягає у вольових діях учасників договірних відносин, направлених на припинення договору шляхом його розірвання.

Як слідує з договору, пунктом 5.2 передбачено можливість та порядок його розірвання.

Однак, суду не надано доказів ініціювання розірвання договору на підставі п.3.4 договору.

Суд звертає увагу на те, що припис п.3.4 договору є визначенням права, випадку, за наявності якого виникає право розірвання договору в односторонньому порядку, а не автоматичного його припинення.

Таким чином, суд відхиляє означені доводи відповідача.

Судом враховано те, що відповідач звернувся за отриманням паспорта прив`язки, який був ним отриманий у квітні 2017, тобто через чотири місяці після укладення договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016, протягом яких оплата не здійснювалась, що свідчить про чинність договору та визнання його діючим обома сторонами.

Відтак, у розумінні приписів ст.ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України є існуючим зобов`язання з оплати пайової участі (внеску) відповідно до умов договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача з вимогами №2053/2019 від 25.03.2019 та №26.5-41800-26.1 від 19.07.2019, в яких повідомив відповідача про наявність, у тому числі, заборгованості за договором №345-001 від 01.12.2016 та просив сплатити її.

Дане відповідачем не заперечується.

Листом від 16.08.2019 відповідач підтвердив наявність судових рішень, відповідно до яких стягнуто з Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Н.П. на користь Маріупольської міської ради заборгованість за договорами про пайову участь в користуванні об`єктами благоустрою, та ще ряд договорів щодо пайової участі у користуванні об`єктами благоустрою, при цьому послався на виникнення фінансових труднощів, у зв`язку з чим 10.07.2019 припинено підприємницьку діяльність, одночасно зобов`язався сплатити заборгованість за всіма договорами щодо пайової участі.

Проте, відповідач не здійснив оплати внеску згідно договору №345-001 від 01.12.2016, по теперішній час рахується заборгованість за приведеним договором в розмірі 18924,00грн. за період грудень 2016 - листопад 2017.

Наявність вказаної заборгованості відповідачем не спростовано.

Враховуючи встановлене, заперечення відповідача є неспроможними, такими, що не вказують на наявність обставин, за яких у відповідача є відсутнім обов`язок виконання договору №345-001 від 01.12.2016 в частині внесення оплати у розмірі 18924,00грн., право вимоги за яким настало.

За викладених підстав, позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 18924,00грн. на підставі договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Маріупольської міської ради Донецької області до Тимофєєвої Наталі Павлівни про стягнення заборгованості у розмірі 18924,00грн. на підставі договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №345-001 від 01.12.2016 задовольнити.

2.Стягнути з Тимофєєвої Наталі Павлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відомі паспортні дані: паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16.11.2013, орган, що видав Іллічівський РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області; банківські реквізити: не зазначено) на користь Маріупольської міської ради Донецької області (87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Мира, будинок №70; ; банківські реквізити не зазначено) заборгованість в сумі 18924,00грн, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Рішення ухвалено в судовому засіданні 18.08.2020.

5.Згідно ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Звернути увагу сторін на п.4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

6.Повний текст рішення складено 18.08.2020.

Суддя О.В. Кротінова