ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3249/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), місто Київ прокурор, який бере участь у справі: Прокуратура Харківської області, місто Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд", місто Харків
про стягнення 22 532,40 грн.
за участю представників:

прокурор - Клейн Л.В. посвідчення № 051089 від 02.10.2018;

позивача - Ткаченко Л.М. довіреність б/н від 24.12.2019;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (позивача) з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд" (відповідача) в дохід державного бюджету України плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 22 532,40 грн. Також прокурор просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.10.2019 позовну заяву Харківської місцевої прокуратури № 2 прийнято до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3249/19; постановлено розгляд справи здійснювати з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 28 жовтня 2019 року.

25 жовтня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд" на позовну заяву у справі № 922/3249/19 (за вх. № 25686), в якому відповідач проти позову заперечував та зазначив, що документів, які свідчили би про нарахування суми 22 532,40 грн. в тому числі: Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування ТОВ "Укрінформтрейд" не отримувало.

Також в наданих до позову документах не має підпису чи будь яких-даних водія транспортного засобу чи будь якої особи зі сторони перевізника.

Водночас співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, в порушення вимог чинного законодавства України, вказано найменування дороги - а/д Н31 109 км. Однак, згідно Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення вказана дорога має назву - автодорога Н-31 "Дніпро - Царичанка - Кобеляки - Решетилівка". Маршрут цієї дороги ніяк не співпадає з маршрутом слідування транспортного засобу номер НОМЕР_1 (згідно ТТН № 086643/1 від 13.05.2019: з пункту А (м. Кременчуг Полтавська область) до пункту В (м. Одеса Одеська область). Крім того, в розрахунку № 0015274 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області вказана пройдена відстань - 609 км. А відповідно до "Автодорожньої електронної бізнес карти України" (Della) відповідачем визначено відстань, яка становить 450 км: з пункту А (м. Кременчуг Полтавська область) до пункту В (м. Одеса Одеська область). Так як транспортний засіб було зупинено у Полтавській області, то пройдена відстань буде набагато менша, ніж вказано у розрахунку № 0015274.

Також за твердженням відповідача, з наданих позивачем матеріалів незрозуміло відносно якого транспортного засобу: тягача або напівпричіпа було здійснено габаритно-ваговий контроль та до якого типу він відноситься. Відтак, розрахунок № 0015274 від 14.05.2019 зроблений без врахування всіх обставин, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач звертає увагу і на те, що ні в розрахунку № 0015274, ні в довідці № 0023603 про результати здійснення спірного габаритно-вагового контролю від 14.05.2019 не зазначено ні виду габаритно-вагового контролю (стаціонарний чи пересувний пункт) ні виду вимірювального та зважувального обладнання, що виключає можливість підтвердження своєчасного проведення повірки (метрологічної атестації) такого обладнання. Отже, зважування транспортного засобу НОМЕР_1 взагалі не було проведено працівниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області 14.05.2019.

Крім того, співробітниками Укртрансбезпеки при складанні розрахунку № 0015274 від 14.05.2019 не зазначено суму в національній валюті на дату визначення плати за проїзд.

На підставі вищевикладеного Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд" просить суд відмовити в задоволенні позову Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті повністю.

До відзиву відповідачем також було подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи № 922/3249/19 в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши в судовому засіданні 28.10.2019 вказану заяву, господарський суд, враховуючи ціну позову у даній справі та керуючись положеннями частини першої статті 247, частин першої та сьомої статті 250 Господарського процесуального кодексу України (які слід розуміти так, що малозначна справа (справа незначної складності) розглядається виключно за правилами спрощеного позовного провадження та не може бути розглянута за правилами загального позовного провадження навіть з урахуванням критеріїв, установлених частиною третьою статті 247 Господарського процесуального кодексу України), не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про відмову у розгляді справи № 922/3249/19 в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні 28.10.2019 у справі № 922/3249/19 було оголошено перерву до 11 листопада 2019 року о 16:00 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання від 28 жовтня 2019 року.

08 листопада 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшла відповідь Укртрансбезпеки на відзив на позовну заяву у справі № 922/3249/19 (за вх. № 26916), згідно якої позивач обґрунтовує свою правову позицію та звертає увагу та правильність здійснення контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області розрахунку № 0015274 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту від 14.05.2019 № 0015274 та зазначає, що відповідачем не надано жодного належного доказу, який би спростовував факт допущеного ТОВ "Укрінформтрейд" порушення.

Крім того, 11 листопада 2019 року відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь Укртрансбезпеки на відзив (за вх. № 27149).

Зазначені заяви по суті справи було досліджено та прийнято судом до розгляду. В судовому засіданні 11.11.2019 у справі № 922/3249/19 оголошено перерву до 25 листопада 2019 року о 12:00 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання від 11 листопада 2019 року.

Разом з тим, ухвалою господарського суду від 19.11.2020 року провадження у справі № 922/3249/19 зупинено до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у справі № 912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.08.2020 провадження у справі № 922/3249/19 поновлено та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 18 серпня 2020 року.

Прокурор та представник Укртрансбезпеки, які брали участь в судовому засіданні 18.08.2020, позовні вимоги підтримували в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 18.08.2020 не з`явився; разом з тим, 12 серпня 2020 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшло клопотання ТОВ "Укрінформтрейд" про відкладення розгляду справи у зв`язку із відпусткою повноважного представника (вх. № 18588).

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд звернув увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для чого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Водночас чинний ГПК України спрямований на забезпечення своєчасного розгляду справ і правової визначеності. В розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень через механізм подачі заяв по суті справи, якими, згідно статті 161 Господарського процесуального кодексу України є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно, ТОВ "Укрінформтрейд" у відзиві на позовну заяву (вх. № 25686) та запереченнях на відповідь позивача на відзив у справі № 922/3249/19 (вх. № 27149) сформовано правову позицію відповідача та надано докладні пояснення щодо предмета спор. Крім того, про можливість надання додаткових документів та пояснень, відповідачем не зазначено, а отже жодних обставин, які б вказували на існування об`єктивних перешкод для розгляду справи, відповідачем не наведено та судом не встановлено.

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи, визначені статтею 248 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи і вважає за можливе розглянути справу № 922/3249/19 за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури № 2 та Державної служби України з безпеки на транспорті і заперечення ТОВ "Укрінформтрейд", об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт", відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону № 2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-XII "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Крім того, пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету міністрів Україні від 08.11.2006 № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу. Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. При цьому, суд також звертає увагу на те, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати (висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 926/16/19).

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 наведене визначення поняття "габаритно-ваговий контроль" - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 також наведене визначення поняття "великовагові та великогабаритні транспортні засоби" - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 6 Порядку № 879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2019 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, на підставі направлення на перевірку № 008017 від 13.05.2019, на 109 км а/д Н31 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, затвердженого постановою КМУ № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422), був зупинений транспортний засіб марки MAN модель TGX 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки TRAILOR модель SYY 3CX реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності (користування) TOB "Укрінформтред". За кермом перебував водій ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_3 від 04.10.2017), який на вищевказаному транспортному засобі згідно з товарно-транспортною накладною № 086643/1 здійснював перевезення дизельного палива.

За результатами зважування вищезазначеного транспортного засобу (чек №176 від 14.05.2019) співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області встановлено, що навантаження на другу одиночну ось тягача складає 13,750 тони при максимально допустимому навантаженні для даного типу транспортного засобу 11 тон. Враховуючи, що законодавчо встановлена похибка становить 2%, то транспортний засіб необхідно вважати невеликоваговим лише при навантаженні на одиночну ось - 11,220 т.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області складено Довідку № 0023603 про результати здійснення габаритно- вагового контролю від 14.05.2019 та Акт № 0015274 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.05.2019 (том І. арк.с. 21, 22).

Згідно з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Також пунктами 26, 27 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10,12.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 215/24992 (далі - Наказ № 1007/1207), зокрема підпунктом 5 пункту 4, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пункту 30 Порядку № 879:

П= (Рзм + Рнв +Рг) х В х К, де

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду;

В - відстань перевезення, км.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Водночас розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок № 0015274 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту від 14.05.2019 № 0015274 виконаний відповідно до формули за наступними параметрами:

П= (Рзм + Рнв + Рг) * В * К (п. 31-1) де:

Рзм - 0 (загальна маса транспортного засобу не перевищує законодавчо встановлені норми);

Рнв - 0,42= 0,27+ 0,15 (навантаження на одиночну ось перевищено на 25 %);

Рг - 0 (габарити не перевищують нормативно-встановлені);

В - відстань 609 км;

К - у потрійному розмірі, (перевищення від 10 до 40 відсотків).

П= 0,42 * 609 * 3 = 767,34 євро.

Відстань, яку покладено в розрахунок, застосовано відповідно до Інтернет ресурсу della.com.ua згідно даних, наведений у супровідних документах на вантаж, які були надані перевіряючи особам та з урахуванням фактичного місця перевірки.

Так згідно Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 086643/1 від 13.05.2019 транспортний засіб було завантажено у м. Кременчук, Полтавська область, місцем розвантаження зазначено: м. Одеса. Фактичним місцем перевірки є 109 км а/д Н31 (поблизу с. Царичанка Полтавської області).

Згідно даних Інтернет ресурсу della.com.ua відстань від м. Кременчук Полтавської області до м. Одеса, через 109 км а/д Н31 (поблизу с. Царичанка Полтавської області) складає 609 км.

При цьому, правову позицію щодо використання Укртрансбезпекою Інтернет ресурсу della.com.ua викладено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від09.03.2017 у справі № 813/214/16 та зазначено: "відстань, зазначена як у актах про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, так і у розрахунках плати за проїзд та, відповідно, яка враховувалась при обчисленні плати за проїзд, виходячи з положень Порядку, визначалась працівниками ... згідно відомостей, наданих водієм щодо маршруту по території України (кілометражу), що підтверджено його підписом, та даних Інтернет ресурсу delIa.com.ua."

Також суд звертає увагу на те, що водій транспортного засобу марки MAN модель TGX 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 підписав складені Укртрансбезпеки документи - акт від 14.05.2019 № 0015274, без будь яких зауважень, в тому числі і щодо відстані перевезення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що подані до матеріалів справи докази є належними, достатніми та підтверджують правильність здійснення контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області розрахунку № 0015274 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту від 14.05.2019 за № 0015274. Відповідно, не приймаються судом заперечення ТОВ "Укрінформтрейд" із посиланням на те, що розрахунок № 0015274 зроблений в супереч діючого законодавства та без врахування всіх обставин, а тому є протиправним.

Стосовно твердження відповідача, що на адресу ТОВ "Укрінформтрейд" не надходила вимога щодо внесення плати за проїзд, суд зазначає, що нормами чинного законодавства не встановлено обов`язку Укртрансбезпеки направляти зазначену інформації на адресу автомобільного перевізника листом із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що під час перевірки водієві, який є співробітником ТОВ "Укрінформтрейд", було надано примірники Довідки № 0023603 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.05.2019, Акту № 0015274 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.05.2019 та розрахунку №0015274 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту від 14.05.2019 № 0015274, про що водій поставив свій підпис. Крім того, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області простою кореспонденцією направило на адресу Відповідача лист № 18654/33/24-19 від 10.06.2019 (том І, арк.с. 24).

Також щодо обладнання габаритно-вагового комплексу та відповідно до заперечень відповідача стосовно того, що зважування транспортного засобу НОМЕР_1 взагалі не було проведено працівниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області 14.05.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно- вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В пункті габаритно-вагового контролю в Полтавській області на 109 км а/д Н31 14.05.2019 використовувались ваги - "Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-А82-Р/ҐТА заводський № 420. Факт використання саме цього приладу зафіксовано в чеку № 176 від 14.05.2019, де зазначено заводський № 420 (том І, арк.с. 75).

Згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0015274 від 14.05.2019, проведеним згідно пункту 31-1 Постанови КМУ № 879 від 27.06.2007 плата ТОВ "Укрінформтрейд" за проїзд автомобілем марки MAN модель TGX 14.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки TRAILOR, моделі SYY 3СХ з реєстраційним номером НОМЕР_2 становить 767,34 євро. Наведена сума еквівалентна 22 532,40 грн. по курсу валют Національного Банку України від 14.05.2019, що підтверджено прокурором роздруківкою офіційного сайту Національного Банку України.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, судом встановлено, що розмір плати за проїзд визначено позивачем відповідно до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, однак цих коштів відповідач у встановлений строк не сплатив.

Згідно з частиною третьою статті 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства. Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (стаття 7 ГК України).

Учасники правовідносин у сфері господарювання несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частини перша та друга статті 216 ГК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За частиною першої статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частин другої та третьої статті 225 ГК України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні. Відповідачем не надано також доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

Суд також звертає увагу на те, що зміст і призначення закріпленої у Порядку № 879 плати за проїзд великоваговим транспортним засобом полягає насамперед у відшкодуванні матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Положення цього нормативного акта, оприлюдненого в установленому законом порядку, у повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 926/16/19).

Таким чином суд дійшов висновку, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складанні відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а також з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим заявлені до відповідача позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому, враховуючи норми Закону України "Про автомобільний транспорт" та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Укртрансбезпека та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт. Поряд з цим, положення наведених вище нормативно-правових актів не можуть визначати конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутися до суду, оскільки зазначене було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпеченні здійснення судового захисту інтересів держави (аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

У даному випадку, маючи відповідні правомочності для звернення до суду, уповноважений орган надані йому повноваження не використовує. На переконання суду обставини справи свідчать про неналежний захист інтересів держави Укртрансбезпекою, що підтверджує наявність "виключного випадку" відповідно до статті 131-1 Конституції України для звернення Харківської місцевої прокуратури № 2 з даним позовом до Господарського суду Харківської області.

Так, частиною третьою статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, разом з тим, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У даному випадку обставини справи свідчать про здійснення Укртрансбезпекою захисту інтересів держави неналежним чином, що проявляється в активній поведінці (сукупності дій), спрямованій на захист інтересів держави (звернення до органів прокуратури), але яка є неналежною, що підтверджує наявність ''виключного випадку" для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Прокурором, в свою чергу, дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а відтак, участь прокурора у цій справі є виправданою та необхідною для захисту інтересів держави.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку про те, що у даному випадку визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем в добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, а відтак, відшкодування матеріальних збитків у розмірі 22 532,40 грн. набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України та підлягає стягненню в примусовому порядку, а позовні вимоги заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Решта доводів учасників процесу, їх пояснень і поданих до матеріалів справи документів досліджено судом та наведених вище висновків не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд" та підлягає стягненню на користь Прокуратури Харківської області.

Керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд" (місцезнаходження: 61052, місто Харків, вулиця Полтавський шлях, будинок 33; ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14; - в дохід Державного бюджету України, отримувач: УК у м. Полтаві/м. Полтава/22160100, код ЄДРПОУ отримувача 38019510, МФО 899998, номер рахунку 6002) плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в сумі 22 532,40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінформтрейд" (місцезнаходження: 61052, місто Харків, вулиця Полтавський шлях, будинок 33; ) на користь Прокуратури Харківської області (місцезнаходження: 61050, місто Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4; ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "26" серпня 2020 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/3249/19