ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020р. Справа № 917/258/20

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Мацко О.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" , вул.Старий Поділ, б. 5, м. Полтава, Полтавська область,36022 ,

до Комунального підприємства "Теплоенерго", вул. Софіївська (Чапаєва), б. 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 ,

про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019 р.,

За участю представників:

від позивача - Крат А.В., довіреність від 22.04.2020р. № 10-72/6742, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3263 від 28.01.2020р.

від відповідача - Бурзаковська Т.В., довіреність від 23.03.2018р. № 05-656, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2179 від 19.06.2018р.

В судовому засіданні 18.08.2020р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

ОБСТАВИНР СРАВИ:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - АТ "Полтаваобленерго", позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області із позовною заявою (вх. № 275/20 від 14.02.2020р.) до відповідача Комунального підприємства "Теплоенерго" (далі - КП "Теплоенерго", відповідач) про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви за № 12/2147 від 27.12.2019 р.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви за № 12/2147 від 27.12.2019 р. приписам чинного законодавства України, зокрема, ч. 1 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.02.2020р. вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/258/20. Справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 19.03.2020р.

Підготовче засідання 19.03.2020р. не відбулося у зв`язку з відпусткою судді Ореховської О.О..

У зв"язку з введенням на території України карантинних заходів, запроваджених згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020р. № 211 ( зі змінами), в ухвалі господарського суду Полтавської області від 14.04.2020р. зазначено, що про дату і час судового засідання суду учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 02.06.2020р. учасників справи повідомлено, що підготовче засідання відбудеться 02.07.2020р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.07.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 917/258/20, справу призначено до судового розгляду по суті 18.08.2020р.

Сторонами по справі надані наступні заяви по суті справи.

Відповідач позовні вимоги заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. № 2780 від 10.03.2019р.). Зокрема зазначає, що зарахування зустрічних однорідних вимог , які проводило КП "Теплоенерго" заявою за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви за № 12/2147 від 27.12.2019 р. проводилося за надану послугу з розподілу електричної енергії Оператору системи розподілу, яким є АТ "Полтаваобленерго". При цьому, вказує, що чинні нормативно-правові акти, які встановлюють порядок розрахунку за спожиті послуги (розподіл електричної енергії), що надаються на ринку електричної енергії, не містять заборони припинення зобов"язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач надав відповідь на відзив (вх. № 2940 від 13.03.20р.), в якій спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві на позов та підтверджує доводи позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019р. на адресу АТ "Полтаваобленерго" (позивач) від КП "Теплоенерго" (відповідач) надійшла заява про зарахування зустрічних однорідних вимог за №12/2095 від 19.12.2019 р. (а.с. 6-8).

За змістом зазначеної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, станом на 18.12.2019р. АТ "Полтаваобленерго" має заборгованість перед КП "Теплоенерго" за транспортування теплової енергії в сумі 32 068 596,83грн. та заборгованість по сплаті судового збору в сумі 1 762,00грн. згідно наказу господарського суду Полтавської області № 917/1324/18 від 12.11.2019р.

У грудні 2017р. КП "Теплоенерго" транспортувало теплову енергію АТ "Полтаваобленерго" в обсязі 88 683,700 Гкал, що підтверджується актом виконаних робіт, наданим АТ "Полтаваобленерго" до КП "Теплоенерго" 11.01.2018р. з супровідним листом № 04-35/92 від 04.01.2018р. Тариф на транспортовану теплову енергію згідно рішення виконавчого комітету № 1093 від 10.10.2017р. та додаткової угоди № 2 до договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р. складав 99,23 за 1 Гкал.

У зв`язку із частковим проведення АТ "Полтаваобленерго" оплати за транспортовану теплову енергію згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р. та проведенням зустрічних однорідних вимог згідно заяв № 12/1346 від 08.08.2019р., № 12/1445 від 30.08.2019р., № 12/1721 від 21.10.2019р., № 12/1907 від 21.11.2019р. залишок заборгованості АТ "Полтаваобленерго" за грудень 2017р. становить 4 941 298,81грн.

В свою чергу, КП "Теплоенерго" має заборгованість перед АТ "Полтаваобленерго" згідно виставленого рахунку № АР21500618 на попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 1 028 624,64грн.

У заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог КП "Теплоенерго", з посиланням на приписи ст. 601 Цивільного кодексу України та ст.ст. 202, 203 Господарського кодексу України, повідомило АТ "Полтаваобленерго" про припинення наступних зобов"язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог:

1) зобов`язання АТ "Полтаваобленерго" перед КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію у грудні 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт та наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019 р. на загальну суму 1 030 386,64 грн.

2) зобов`язання КП "Теплоенерго" перед АТ "Полтаваобленерго" згідно виставленого рахунку №АР21500618 за попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 1 028 624,64 грн.

Загальна сума зустрічних однорідних зобов"язань, які припиняються, становить 1 030 386,64грн.

14.01.2020 р. на адресу АТ "Полтаваобленерго" від КП "Теплоенерго" надійшло за №12/2147 від 27.12.2019 р. внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/2095 від 19.12.2019 р. (а.с. 9-10), відповідно до якого відповідач, з посиланням на надходження на його адресу від позивача нового рахунку № АР21500618 на попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії на січень 2020р. на суму 889 389,64грн., вніс замін до вимог викладених у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/2095 від 19.12.2019 р. та конкретизував їх, зазначивши про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог :

1) зобов`язання АТ "Полтаваобленерго" перед КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію за грудень 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт на суму 887 627,64грн. та наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019 р. на суму 1 762,00грн.

2) зобов`язання КП "Теплоенерго" перед АТ "Полтаваобленерго" згідно виставленого рахунку №АР21500618 за попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 889 389,64грн.

Всі інші обґрунтування і мотиви заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/2095 від 19.12.2019 р., що не були уточнені (змінені) цією заявою, як зазначив відповідач, залишаються чинними і дійсними без змін.

Не погоджуючись з заявою КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог (зі змінами) АТ "Полтаваобленерго" звернулось з позовною заявою про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018р. №1442 Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" (ПАТ "Полтаваобленерго") видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка (п. 1 Постанови).

Разом з цим, зазначеною постановою анулювало ПАТ "Полтаваобленерго" ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 21.08. 1996 року № 42, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 17.09.1996р. № 96 (п. 2 Постанови).

Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018 №1442 набирає чинності з дня прийняття, крім пунктів 1 та 2, які набирають чинності з 01.01.2019.

Отже, з 01.01.2019 року ПАТ "Полтаваобленерго" є оператором системи розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" змінило найменування на Акціонерне товариство "Полтаваобленерго", а також змінило тип акціонерного товариства з публічного на приватне.

В свою чергу, як вказує позивач, КП "Теплоенерго" згідно укладеного Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії є споживачем.

Позивач зазначає, що позивач і відповідач в розумінні ст. 1 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" є учасниками ринку електричної енергії, а тому на їх правовідносини розповсюджується дія ч. 1 ст. 75 зазначеного Закону, відповідно до якої розрахунки за укладеним публічним Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюються виключно грошовими коштами, а сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від зазначеного законом порядку, зокрема, проведення таких розрахунків. На думку позивача, правочин - зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. (зі змінами) суперечить ч. 1 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", що є підставою для визнання вказаного правочину недійсним.

При винесенні рішення суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що в межах даної справи розглядається правомірність зарахування зустрічних однорідних вимог, одна з яких випливає із зобов"язань АТ "Полтаваобленерго" провести розрахунок з КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію за грудень 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт на суму 887 627,64грн., а також сплатити заборгованість згідно наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019 р. на суму 1 762,00грн., а інша - із зобов`язання КП "Теплоенерго" перед АТ "Полтаваобленерго" з оплати виставленого рахунку №АР21500618 за попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії за січень 2020р. на суму 889 389,64грн.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно вимог ст. 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Статтями 202, 203 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Судом встановлено, що вимоги сторін оскаржуваного правочину є зустрічними, тобто такими, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого, безспірними та однорідними.

Зі змісту заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. (зі змінами) вбачається, що припиняються зобов`язання АТ "Полтаваобленерго" перед КП "Теплоенерго" за транспортовану теплову енергію за грудень 2017р. згідно договору на транспортування теплової енергії № 1738 від 18.08.2016р., акту виконаних робіт на суму 887 627,64грн. та наказу господарського суду Полтавської області №917/1324/18 від 12.11.2019 р. на суму 1 762,00грн.

Позивач заперечує щодо вчинення відповідачем правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019 р.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах: від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 15.08.2019 у справі №910/21683/17).

З урахуванням фактичних обставин справи, суд дійшов до висновку, що наявність у АТ "Полтаваобленерго" заперечень щодо заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019 р. виключає можливість їх зарахування у добровільному порядку.

Отже, наявні підстави для визнання недійсним вчиненого КП "Теплоенерго" правочину - заяви КП "Теплоенерго" про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням заяви за № 12/2147 від 27.12.2019 р. про внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

При цьому, суд зауважує, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, на підставі основних принципів господарського судочинства, таких як верховенство права, диспозитивність, пропорційність, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним правочин - заяву Комунального підприємства "Теплоенерго", вул. Софіївська, б. 68, м. Кременчук, про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2095 від 19.12.2019 р. з врахуванням внесення змін до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 12/2147 від 27.12.2019 р.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" ( вул. Софіївська (Чапаєва), б. 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, б. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022 , ) 2 102,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.08.2020р.

Суддя О.О. Ореховська