ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. Справа№ 910/1593/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2020

(повний текст рішення складено 09.04.2020)

у справі № 910/1593/20 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

про стягнення 4 179,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТДВ "СК "Альфа-Гарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4 179,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України належним чином не виконав зобов`язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 , водієм транспортного засобу DAF 95ХЕ480, державний номер НОМЕР_2 , цивільна відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6489271, та право вимоги за якою перейшло до позивача. Позивач просить стягнути з відповідача недоплачену суму виплаченого ним страхового відшкодування з урахуванням ліміту відповідальності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 4 179, 99 грн. не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано документів, підтверджуючих розмір завданого збитку, оціненої шкоди, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Не погодившись з рішенням, ТДВ "СК "Альфа-Гарант" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2020 у справі № 910/1593/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат.

За твердженням скаржника, матеріали справи не містять жодного доказу щодо розміру коефіцієнту фізичного зносу, який має бути застосований у даному випадку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2020 у справі № 910/1593/20, справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суд від позивача не надійшло. Клопотання про продовження строку для його подачі не заявлялося. Жодних клопотань, заяв про неможливість надати відзив до закінчення строку від сторони (з причин, що не залежать від неї) не надходило.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" було внесено зміни, зокрема, до п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України та викладено його в такій редакції: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином". На момент відкриття апеляційного провадження діяла редакція, якою було автоматично продовжено процесуальні строки.

Враховуючи, що процесуальний строк розгляду справи по суті продовжено на строк дії карантину (до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)"), розгляд апеляційної скарги здійснено в строки, встановлені законом, з урахуванням принципу "розумності" строків розгляду справи у відповідності з приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 25.01.2019 у смт. Дніпровське сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу DAF 95ХЕ480, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Водієм автомобіля DAF 95ХЕ480, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 та водієм автомобіля VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 було складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № б/н від 25.01.2019 (європротокол), згідно з яким, ОСОБА_1 визнав свою вину в скоєнні ДТП.

Як встановлено місцевим господарським судом та свідчать матеріали справи, Європротокол заповнений обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Враховуючи наведене вище, місцевий господарський суд мотивовано визнав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № б/н від 25.01.2019 (європротокол) належним доказом, який підтверджує факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль марки VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 , а саме розбите дзеркало нижнє та верхнє заднього огляду зліва, розламане його кріплення.

Відповідно до заяви про настання події, від 28.01.2019 власником автомобіля VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 повідомлено ТДВ "СК "Альфа-Гарант" про настання страхового випадку ДТП, що мало місце 25.01.2018, в якому останній також просив провести виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів № 06-3NSZ/22-124-01059 від 24.09.2018, укладеним між ТДВ "СК "Альфа-Гарант" та ТОВ "МВ Стеллар", вигодонабувачем за яким є АТ "Укрексімбанк".

Згідно із рахунком на оплату № 1900917 від 28.01.2019 вартість відновлювального ремонту визначено в розмірі 11 804,75 грн., виконавцем якого є ТОВ "МВ Стеллар", а платником - ТДВ "СК "Альфа-Гарант".

Відповідно до складених страхового акту № СТ/19/0026 від 08.04.2019 та розрахунку до нього сума страхового відшкодування визначена ТДВ "СК "Альфа-Гарант" у розмірі 8 304, 75 грн. (11 804,75 грн. вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту - 3 500, 00 грн. безумовна франшиза). Коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку не застосувався згідно із додатком до договору добровільного страхування транспортних засобів № 06-3NSZ/22-124-01059 від 24.09.2018.

За платіжним дорученням № 413 від 08.04.2019 сума страхового відшкодування в розмірі 8 304,75 грн. ТДВ "СК "Альфа-Гарант" була перерахована на рахунок ТОВ "МВ Стеллар".

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил ПДР водієм DAF 95ХЕ480, державний номер НОМЕР_2 , чия цивільно-правова відповідальність була застрахована на момент ДТП ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на підставі полісу № АМ/6489271.

Полісом № АМ/6489271 передбачено ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду майну третіх осіб у розмірі 100 000,00 грн. та франшизу в розмірі 0,00 грн.

22.05.2019 позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою № 03/1614 від 21.05.2019 про виплату страхового відшкодування в розмірі 8 304,75 грн.

29.05.2019 відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 4 124,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3347, в призначенні платежу якого міститься посилання на акт № 22136/19 від 29.05.2019.

З доданого до страхового акта № 22136/19 від 29.05.2019 розрахунку № 22136/19 суми страхового відшкодування від 27.05.2019, складеного представником ПрАТ "СК "Євроінс Україна" вбачається, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснено від суми 11 804,75 грн. з застосування коефіцієнту фізичного зносу 0,70.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого вантажного сідлового тягача VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 , підтверджується, що на момент скоєння ДТП, зазначеному транспортному засобу було понад 7 років.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно із ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 29 наведеного Закону встановлює, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що Законами України "Про страхування" та "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлює Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159)

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.3 Методики).

Визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, регламентовано розділом VIII Методики, п. 8.1 якого передбачає для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосування витратного підходу і методу калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності КТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ "СК "Євроінс Україна") відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах № 910/3650/16 і № 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17 від 14.05.2018 № 910/5092/17.

З огляду на недоведеність ТДВ "СК "Альфа-Гарант" використання для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу методом заміни складових частин з певним ступенем зносу, пред`явлення особою, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого, до страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики при визначені розміру коефіцієнта зносу КТЗ береться до уваги строк експлуатації останнього, зокрема, 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Згідно із п. 7.36 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою Ссз= Ц с х (1- Ез), де:

Ссз - вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн.;

Ц с - ціна нової складової частини, грн.;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Матеріалами справи підтверджується, що при розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ "СК "Євроінс Україна" було застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0,70, про що відповідач повідомив суд у відзиві на позов.

У відповіді на відзив ТДВ "СК "Альфа-Гарант" не оспорив розмір застосованого ПрАТ "СК "Євроінс Україна" при розрахунку суми страхового відшкодування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 , не повідомив суду власного розміру коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 , а лише вказував на неналежне підтвердження відповідачем розрахунку та наполягав на праві отримати страхове відшкодування без урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Тобто позивач у відповіді на відзив не лише не спростував доводи відповідача належними та допустими доказами, а й не підтвердив правомірність власного розрахунку позовних вимог, не навівши заперечень та власного розрахунку розміру коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

З огляду на приписи ст. 74 ГПК України у даному випадку саме на позивача покладено тягар доведення суми належного страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також спростування контррозрахунком визначеного відповідачем коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на спростування обов`язковості застосування при визначенні суми страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу VOLVO FH 13.460, державний номер НОМЕР_1 , та підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі, зокрема щодо неправильності визначення вказаного коефіцієнту.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2020 у справі № 910/1593/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2020 у справі № 910/1593/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1593/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз