ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2020 р. Справа№ 910/118/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 (повний текст рішення складено 06.05.2020)

у справі №910/118/20 (суддя Паламар П.І.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про відшкодування збитків, ціна позову 224 610,18 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування збитків, ціна позову 224 610, 18 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем, як перевізником, зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 року позовні вимоги задоволено. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" 224 610, 18 грн. збитків, 1921 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено факт недостачі вантажу, який перевозився у відповідних вагонах та наявність в діях відповідача усіх елементів складу господарського правопорушення, а відповідачем в свою чергу не було спростовано надані позивачем докази та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з вини перевізника.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 року у справі №910/118/20 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, а обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є недоведеними.

Зокрема скаржник вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, тобто суди першої та апеляційної інстанцій повинні керуватись правовими висновками Верховного Суду та привести свою практику у відповідність до цих висновків, а не до постанов пленуму ВГСУ. Також на думку відповідача місцевим господарським судом не застосовано ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць та п. 27 Правил Видачі вантажів, що підлягали застосуванню у спірних взаємовідносинах. Скаржник також зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення порушено вимоги ст. 130 та ст. 133 Статуту залізниць України. Також відповідач зазначає, що позивачем не доведено, що порушення залізницею такого зобов`язання потягло виникнення збитків у майновій сфері позивача, а також наявність в діях (бездіяльності) відповідача повного складу цивільного правопорушення. Крім цього на думку скаржника ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не встановив, що є предметом спору у даній справі та помилково дійшов висновку про доведеність вартості відправленого вантажу та наявність у позивача збитків коли, як обов`язковою підставою для відшкодування збитків є, зокрема, їх реальна наявність, проте, на думку відповідача матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем оплати вартості вугілля, прийнятого залізницею до перевезення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 1 900 грн. 72 коп.

25.06.2020 року від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 року у справі №910/118/20, розгляд справи призначено на 26.08.2020 року.

13.07.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) до Північного апеляційного господарського суду від апелянта, Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 року задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

17.08.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) до Північного апеляційного господарського суду від апелянта, Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" надійшли додаткові письмові пояснення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.08.2020 року, у зв`язку з відпусткою судді Козир Т.П., сформовано для розгляду справи №910/118/20 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 року у справі №910/118/20 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

В судовому засіданні 26.08.2020 року в режимі відео конференції представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідно до залізничних накладних №51055093 від 11 серпня 2019 року (а.с. 20), №51113702 та №51109064 від 15 серпня 2019 року (а.с. 23, 28), №51494136 та №51494037 від 8 вересня 2019 року (а.с. 51, 55), №51538866 від 11 вересня 2019 року (а.с. 47), №51561439 та №51555506 від 13 вересня 2019 року (а.с. 9, 43), №51656726 та №51656759 від 19 вересня 2019 року (а.с. 37, 40), №51668945 від 20 вересня 2019 року (а.с. 17), №51719193 від 24 вересня 2019 року (а.с. 32) , згідно з якими вантаж був прийнятий до перевезення відповідачем.

Відповідно до вказаних накладних було завантажено:

- у вагон №56917784 в кількості 68 800 кг та №62049606 в кількості 69 900 кг по накладній №51561439 від 13.09.2019 року;

- у вагон №63487680 в кількості 69 600 кг по накладній №51668945 від 20.09.2019 року;

- у вагон №52513793 в кількості 69 500 кг по накладній №51055093 від 11.08.2019 року;

- у вагон №53502050 в кількості 68 800 кг по накладній №51113702 від 15.08.2019 року;

- у вагон №56117575 в кількості 68 500 кг, №53513586 в кількості 68 900 кг та у вагон №61299822 в кількості 69 700 кг по накладній №51109064 від 15.08.2019 року;

- у вагон №52244209 в кількості 69 600 кг по накладній №5179193 від 24.09.2019 року;

- у вагон №63379408 в кількості 69 600 кг та №62006911 в кількості 69 900 кг по накладній №51656726 від 19.09.2019 року;

- у вагон №61013462 в кількості 69 500 кг по накладній №51656759 від 19.09.2019 року;

- у вагон №53064689 в кількості 69 900 кг по накладній №51555506 від 13.09.2019 року;

- у вагон №67761668 в кількості 70 900 кг та №56122252 в кількості 65 200 кг по накладній №51538866 від 11.09.2019 року;

- у вагон №56863806 в кількості 68 800 кг та №56963903 в кількості 65 200 кг по накладній №51494136 від 08.09.2019 року;

- у вагон №56365901 в кількості 68 900 кг та №53571253 в кількості 68 900 кг по накладній №51494037 від 08.09.2019 року/

З вказаних залізничних накладних вбачається, що відповідач прийняв у ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов`язався доставити його на станції Добротвір і Бурштин Львівської залізниці, Ладижин Одеська залізниця та Покровськ Донецької залізниці - одержувач ТЕС AT «ДТЕК Західенерго» та ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»

На накладних директором та головним бухгалтером зазначено, що право пред`явлення позовних вимог до ПАТ «Українська залізниця» передається ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ». (а.с. 11, 12, 20, 21, 23, 28, 29, 32, 37, 40, 43, 47, 51, 55).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення згідно вказаних залізничних накладних, у зв`язку з чим вагони №№ 56917784, 62049606, 63487680, 52513793, 53502050, 56117575, 53513586, 61299822, 52244209, 63379408, 62006911, 61013462, 53064689, 67761668, 56122252, 56863806, 56963903, 56365901, 53571253 з вантажем (вугілля кам`яне) прибули з недостачею, про що на станціях Покровськ Донецької залізниці, Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці та Тимкове і Знам`янка Одеської залізниці були складені комерційні акти №414115/60/63 від 15 серпня 2019 року (а.с. 19), №450003/185/62 від 19 серпня 2019 року (а.с. 22), №410006/164/67, №410006/165/68 та №410006/166/69 від 21 серпня 2019 року (а.с. 25, 26, 27), №482004/423, №482004/420, №482004/421, №482004/417, №482004/419, №482004/415 та №482004/416 від 14 вересня 2019 року (а.с. 42, 45, 46, 49, 50, 53, 54), №450003/200/3 від 15 вересня 2019 року (а.с. 6), №450003/202/153 від 22 вересня 2019 року (а.с. 15), №41006/180/4, №482004/433, №482004/434 та №482004/432 від 25 вересня 2019 року (а.с. 31, 35, 36, 39).

Посилаючись на те, що АТ «Укрзалізниця» зобов`язане відшкодувати ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» вартість недостачі вантажу у сумі 224 610, 18 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Загальні умови перевезення на підставі ч. 2 ст. 908 ЦК України визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Аналогічні положення передбачено ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України), останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом залізниць України регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту залізниць України поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту залізниць України).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Абзацом 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення у вищевказаних залізничних накладних зазначено відповідну масу вантажу (вугілля кам`яного) у вагонах. Правильність внесених відомостей до вказаних накладних підтверджена підписом представника відправника.

За приписами ч. 1 ст. 307 ГК України, ст. 22 Статуту залізниць України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Пунктом 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з комерційним актом №450003/200/3 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56917784 виявилось нетто - 63 350 кг, що менше вантажного документу на 5 450 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 6)

Згідно з комерційним актом №450003/202/153 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63487680 виявилось нетто - 62 100 кг, що менше вантажного документу на 7 500 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 15).

Згідно з комерційним актом №414115/60/63 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №52513793 виявилось нетто - 58 240 кг, що менше вантажного документу на 11 260 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 19).

Згідно з комерційним актом №450003/185/62 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53502050 виявилось нетто - 59 650 кг, що менше вантажного документу на 8 950 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 22).

Згідно з комерційним актом №410006/164/67 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагонів №56117575 виявилось нетто - 58 500 кг, що менше вантажного документу на 10 000 кг, Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 25).

Згідно з комерційним актом №410006/165/68 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53513586 виявилось нетто - 60 450 кг, що менше вантажного документу на 8 450 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 26).

Згідно з комерційним актом №410006/166/69 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №61299822 виявилось нетто - 56 450 кг, що менше вантажного документу на 13 250 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 27).

Згідно з комерційним актом №410006/180/4 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №52244209 виявилось нетто - 67 400 кг, що менше вантажного документу на 2 200 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 31).

Згідно з комерційним актом №482004/433 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63379408 виявилось нетто - 68 300 кг, що менше вантажного документу на 1 300 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 35).

Згідно з комерційним актом №482004/433 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №63379408 виявилось нетто - 68 300 кг, що менше вантажного документу на 1 300 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 35).

Згідно з комерційним актом №482004/434 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №62006911 виявилось нетто - 68 300 кг, що менше вантажного документу на 1 600 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 36).

Згідно з комерційним актом №482004/432 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №61013462 виявилось нетто - 66 850 кг, що менше вантажного документу на 2 650 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 39).

Згідно з комерційним актом №482004/423 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53064689 виявилось нетто - 66 200 кг, що менше вантажного документу на 2 000 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 42).

Згідно з комерційним актом №482004/420 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №67761668 виявилось нетто - 69 300 кг, що менше вантажного документу на 1 600 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 45).

Згідно з комерційним актом №482004/421 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56122252 виявилось нетто - 63 050 кг, що менше вантажного документу на 2 150 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 46).

Згідно з комерційним актом №482004/417 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56863806 виявилось нетто - 67 450 кг, що менше вантажного документу на 1 150 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 49).

Згідно з комерційним актом №482004/419 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56963903 виявилось нетто - 61 100 кг, що менше вантажного документу на 7 800 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 50).

Згідно з комерційним актом №482004/415 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №56365901 виявилось нетто - 65 650 кг, що менше вантажного документу на 3 250 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 53).

Згідно з комерційним актом №482004/416 при контрольному переважуванні на справних 150-тонних вагонних вагах вагону №53571253 виявилось нетто - 66 600 кг, що менше вантажного документу на 2 300 кг. Над люками виявлене поглиблення вантажу. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. (а.с. 54).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначених у накладних №№ 51055093 від 11 серпня 2019 р., 51113702, 51109064 від 15 серпня 2019 р., 51494136, 51494037 від 8 вересня 2019 р., 51538866 від 11 вересня 2019 р., 51561439, 51555506 від 13 вересня 2019 р., 51656726, 51656759 від 19 вересня 2019 р., 51668945 від 20 вересня 2019 р., 5179193 від 24 вересня 2019 р., фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №№ 56917784, 62049606, 63487680, 52513793, 53502050, 56117575, 53513586, 61299822, 52244209, 63379408, 62006911, 61013462, 53064689, 67761668, 56122252, 56863806, 56963903, 56365901, 53571253.

При цьому, доказів заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факту оскарження їх з боку останніх відсутні.

Вимогами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 ЦК України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом залізниць України, норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням ЦК України і ГК України.

За приписами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вищенаведені положення законодавства та обставини справи свідчать про відповідальність саме відповідача, як перевізника, за спірну нестачу.

При цьому, відповідачем, всупереч ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин, тобто не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні збереження переданого йому вантажу.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 2.7. роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02. № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано суду довідки ПАТ "ДТЕК Добропіллявугілля" про вартість вугільної продукції №11/1238 від 27 вересня 2019 року (а.с. 30), №11/1276, №11/1277 та №11/1274 від 4 жовтня 2019 року (а.с. 44, 48, 56), №773/1 та №775/1 від 8 жовтня 2019 року (а.с. 34, 24), №11/1349, №11/1348 та №11/1350 від 22 жовтня 2019 року (а.с. 38, 41, 52), №11/1382 від 1 листопада 2019 року (а.с. 18), №11/1425 від 12 листопада 2019 року (а.с. 10).

Відповідно до вказаних вище довідок вбачається, що вартість 1 тони вугілля кам`яного за накладними №№ 51561439 - 1 321, 33 грн. з ПДВ, 51668945 - 1 992, 18 грн. з ПДВ, 51055093 - 2 398, 25 грн., 51113702 - 2 802, 56 грн. з ПДВ, 51109064 - 2 647, 26 грн. з ПДВ, 5179193 - 2 138, 26 грн. з ПДВ, 51656726, 51656759 - 3 254, 58 грн. з ПДВ, 51555506 - 3 228, 54 грн. з ПДВ, 51538866 - 3 189, 49 грн. з ПДВ, 51494136, 51494037 - 3 150, 43 грн.

Враховуючи положення ч.2 ст. 623 ЦК України, ст. 314 ГК України, а також ст.115 Статуту залізниць України, колегія суддів вважає, що надані позивачем довідки вантажовідправника, в яких визначена вартість однієї тонни вантажу, відправленого згідно вищевказаних накладних, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 27 Правил перевезення вантажів встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Позивачем також правомірно враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. «г» ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка відповідно до п. 27 Правил перевезення вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було вугілля кам`яне, складає 1% від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах, у зв`язку з чим загальна вартість недостачі вантажу (збитків) становить 224 610, 18 грн.

У свою чергу, контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів, що підтверджують заперечення щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків, відповідачем ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

При цьому, при визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту залізниць України, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №916/4345/14.

Наведеним повністю спростовуються доводи апелянта щодо неправильного визначення позивачем розміру збитків, у зв`язку з чим вони відхиляються колегією суддів, як необґрунтовані.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі на позивача покладений обов`язок доведення розміру вартості саме втраченого вантажу, а не всього вантажу, який був відправлений. Розмір збитків, враховуючи положення ст.225 ГК України та ст.115 Статуту залізниць України, є підтвердженим відповідно до законодавства України.

З огляду на викладене, а також те, що судом встановлено факт незбереження відповідачем прийнятого до перевезення вантажу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу у сумі 224 610, 18 грн.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами ст. 133 Статуту залізниць України, передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, на залізничних накладних №№ 51055093 від 11 серпня 2019 р., 51113702, 51109064 від 15 серпня 2019 р., 51494136, 51494037 від 8 вересня 2019 р., 51538866 від 11 вересня 2019 р., 51561439, 51555506 від 13 вересня 2019 р., 51656726, 51656759 від 19 вересня 2019 р., 51668945 від 20 вересня 2019 р., 5179193 від 24 вересня 2019 р. міститься переуступний напис за підписами директора та головного бухгалтера, скріплений печаткою товариства, який свідчить про передачу права на пред`явлення позову позивачеві, тобто від вантажоодержувача до вантажовідправника, що не суперечить статті 133 Статуту залізниць України.

Посилання апелянта на недоведеність позивачем понесення ним реальних збитків, зокрема, ненадання доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що у даній справі позивачем є вантажовідправник, відтак, збитки, завдані позивачеві, не залежать від оплати вантажу та полягають у самому факті нестачі вантажу.

За таких обставин, з огляду на заявлені предмет та підставу позову, колегія суддів вважає, що факт оплати позивачем вартості вугілля не входить до предмету доказування у даній справі.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені обставини справи та вищевикладені приписи законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю, у зв`язку з чим з АТ «Укрзалізниця» підлягає стягненню на користь ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» 224 610, 18 грн.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що місцевий господарський суд неправомірно не залишив позов без розгляду з підставі того, що позивачем не надано витребованих додаткових доказів, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять всі достатні та належні докази для розгляду справи по суті, що було встановлено вище.

Доводи апелянта з приводу не дотримання вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких суди першої та апеляційної інстанцій повинні керуватись правовими висновками Верховного Суду та привести свою практику у відповідність до них, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи оскільки скаржником не зазначено, яку саме практику Верховного Суду не враховано судом першої інстанції.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів також звертає увагу, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 року у справі №910/118/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 року у справі № 910/118/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/118/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.08.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз