РІШЕННЯ

10 серпня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/403/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія", вул. Промислова, буд. 2, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47728

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Тернопільвтормет", вул. Національного Відродження, буд. 14, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, 47724

про стягнення 21 758,23 грн заборгованості.

за участі представників сторін:

позивача: Кукурудза Андрій Євгенович, адвокат

відповідача: не з`явився

Суть справи:

Товариство з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Тернопільвтормет" про стягнення 21 758,23 грн заборгованості за договором купівлі-продажу № ПЧМ-Б-1/3 від 19.02.2019, із яких: 20 599,10 грн основної заборгованості, 475,84 грн інфляційних нарахувань, 683,29 грн 3% річних та витрат на правову допомогу.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору № ПЧМ-Б-1/3 від 19.02.2019.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.06.2020 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/403/20; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 13.07.2020 на 15:00 год.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.07.2020 залишено позовну заяву без руху, постановлено позивачу не пізніше 5 днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду: - докази сплати судового збору в сумі 2102,00 грн.

22.07.2020 на адресу Господарського суду Тернопільської області від Товариства з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія" надійшла заява № б/н від 17.07.2020 (вх. № 4746), зі змісту якої вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, які було визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 13.07.2020.

Ухвалою від 23.07.2020 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/403/20; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 10.08.2020 на 11:00 год.

Позивач 10.08.2020 подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 20 599,10 грн заборгованості, 942,16 грн інфляційних нарахувань, 909,18 грн 3% річних а також витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні 10.08.2020 представник позивача подав заяву в якій просив залишити без розгляду подану заяву про збільшення позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву, задовольнив її.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на невиконання його контрагентом умов договору купівлі - продажу в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару. Зважаючи, що у відповідача виникла заборгованість, сума якої, з врахуванням відсотків річних та інфляційних витрат, заявлена до стягнення у судовому порядку.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позові.

Відповідач у судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення на його адресу копії відповідних ухвал суду.

Частинами 2, 3 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої позивачем при поданні позовної заяви зареєстрованим місцезнаходженням Публічного акціонерного товариства Тернопільвтормет є вул. Національного Відродження, буд. 14, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, 47724. Саме на вказану адресу відповідачу направлялись ухвали суду у даній справі. При цьому, копія ухвали від 22.06.2020 повернута на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку: "за закінченням терміну зберігання", а повідомлення про вручення копії ухвал від 20.03.2020, від 13.07.2020 та від 23.07.2020 станом на час розгляду справи до суду не повернуті.

Якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою (повідомленою суду стороною, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною адресою, та які повернулися/не повернулися до суду у зв`язку з їх неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвал суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі №910/15442/17, від 10.09.2018 у справі №910/23064/17, від 24.07.2018 у справі №906/587/17).

Приписами ст. 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

П. 4 р. Х Прикінцевих положень ГПК України визначено, що процесуальні строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до приписів ст. 129 Конституції України, ст.2 ГПК України своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зважаючи на те, що явка відповідача не визнавалась судом обов`язковою, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі повноважного представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 ГК України, за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Як випливає із матеріалів справи, 19 лютого 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія" (Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Тернопільвтормет" (Покупець) було укладено договір №ПЧМ-Б-1/3 купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів, за умовами п. 1.1. якого Продавець зобов`язався продати та передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити промисловий брухт та відходів чорних металів (надалі - Товар) згідно ДСТУ 4121-2002 у кількості 60 тн (орієнтовно).

Якість товару, що постачається, його походження та умови поставки повинні відповідати вимогам ДСТУ 4121-2002. Продавець постачає Товар за свій рахунок у пункти поставки, що зазначені у Додаткових угодах до цього Договору. Приймання товару від Продавця здійснюється Покупцем шляхом оформлення приймально-здавальних актів форми №19 або №69 (п.п. 2.1, 2.2 договору).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 та 3.4 цієї угоди, ціни на Товар є договірними та узгоджуються у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Договору. Ціна на Товар може змінюватися залежно від кон`юнктури ринку брухту чорних металів. Оплата за Товар проводиться Покупцем за цінами, що діють на момент здачі Товару платіжними дорученнями на підставі приймально-здавальних актів форми №19 або №69. Розрахунки за Товар можуть проводитись шляхом попередньої оплати. В такому випадку поставка Товару здійснюється на протязі п`яти банківських днів з дати отримання попередньої оплати.

Термін дії Договору встановлюється з дати його підписання до 31.12.2019. Якщо жодна зі сторін за 20 (двадцять) днів до завершення цього строку в письмовій формі не попередить іншу сторону про розірвання Договору, то термін його дії автоматично продовжується на наступний календарний рік (п. 4.6 Договору ).

На виконання взятих договірних зобов`язань Товариством з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія" поставлено товар Покупцю в кількості 10 050 кг, розрахункова вага металів чорних (вторинних) 9547 кг на загальну суму 50 599,10 грн., що підтверджується Актом приймання металів чорних (вторинних) №0003-3 від 20.02.2019. Зазначений первинний документ бухгалтерського обігу підписаний представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень. Як наслідок, суд вважає належним чином підтвердженим факт поставки відповідачу матеріальних цінностей на загальну суму 50 599,10 грн.

В свою чергу, за отриманий товар товариством було здійснено лише часткову оплату в сумі 30 000 грн. Відтак, заборгованість по спірній поставці становить 20 599,10 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 ЦК України.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання з договору купівлі - продажу, згідно якого та в силу ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Умовами укладеного Договору його учасники домовилися про здійснення розрахунку за товар як після його отримання покупцем, так і шляхом передоплати.

Відбулась поставка товару без його попередньої оплати. Відтак, підлягають застосуванню положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України. За даною правовою нормою покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Обов`язок оплати отриманого товару у відповідача виник з 05.09.2017. Адже іншого строку оплати ні договором, ні актами цивільного законодавства не встановлено.

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення із позовом та вирішення даного спору становить 20 599,10 грн., яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку за неналежне виконання умов договору Акціонерному товариству за період з 25.04.2019 по 01.06.2020 нараховані 3 % річних в сумі 683,29 грн та за період травень 2019 квітень 2020 інфляційні нарахування в сумі 475,84 грн.

З огляду на встановлений судом та не заперечений відповідачем факт неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно Договору ПЧМ-Б-1/3 від 19.02.2019 товару, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 475,84 грн інфляційних нарахувань, 683,29 грн 3% річних є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (ч.2 ст.73 ГПК України).

Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, враховуючи порушення умов договору з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються, зокрема з витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У порядку ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні не назвав суми витрат на правову допомогу, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Тернопільвтормет" (Тернопільська область, Тернопільський район, смт. Велика Березовиця, вул. Національного відродження, буд.14, код 00190762) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Березовицький комбінат "Будіндустрія", Тернопільська область, Тернопільський район, с. Острів, вул. Промислова, буд. 2, код 05421350) - 20 599 (двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 10 коп заборгованості, 475 (чотириста сімдесят п`ять) грн 84 коп. інфляційних витрат, 683 (шістсот вісімдесят три) грн 29 коп. 3% річних, 2102 (дві тисячі сто дві) грн рівно судового збору і витрати на правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Сторони мають право оскаржити це рішення до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення 14 серпня 2020 року.

Суддя Ю.О. Чопко