РІШЕННЯ

м. Київ

14.08.2020Справа № 910/7229/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/7229/20

за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (код 14360570; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50;)

до фізичної особи-підприємця Міщенко Андрія Юрійовича (іпн НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 )

про стягнення 124 354,81 грн.

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - Банк) до фізичної особи-підприємця Міщенко Андрія Юрійовича та ОСОБА_1 про стягнення солідарно: 124 354,81 грн, з яких 21319,70 грн заборгованості за кредитом; 1 074,90 грн заборгованості за відсотками за користуванням кредитом; 95 086,17 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; 1000,00 грн. - штраф, фіксована частина; 5874,04 грн. - штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави).

Господарський процесуальний кодекс України передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (пункт 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду: спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи суб`єктний склад основного зобов`язання.

Слід зазначити, що у постанові від 13.03.2018 зі справи № 415/2542/15-Ц Великої Палати Верховного Суду було викладено таку правову позицію:

- пункт 62. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України у редакції вказаного Закону України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці;

- пункт 63. Тобто, з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи;

- пункт 64. Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання.

Оскільки до стягнення заявлено кредитну заборгованість, яка виникла з Кредитного договору № FAGKJLON05RBO від 16.10.2015р., укладеного Банком і ФОП Міщенко А.Ю., а отже, сторонами якої є юридична особа та фізична особа-підприємець, а у забезпечення виконання Угоди укладений договір поруки Банком і Міщенко І.Т., тобто фізичною особою, то, враховуючи вказану правову позицію, завдання та основні засади господарського судочинства, даний позов підлягає вирішенню господарським суду, а у даному випадку Господарським судом міста Києва.

Банк обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 16.10.2015р. Банком і ФОП Міщенко А.Ю. було укладено Кредитний договір № FAGKJLON05RBO (далі Договір) за умовами якого Відповідачу-1 було надано кредит у розмірі 42417.83 грн. в обмін на зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами Договору;

- позивач виконав свої договірні зобов`язання, надавши відповідачу-1 кредит;

- відповідач-1 суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість, а саме: 21319,70 грн заборгованості за кредитом; 1 074,90 грн заборгованості за відсотками за користуванням кредитом; 95 086,17 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; 1000,00 грн. - штраф, фіксована частина; 5874,04 грн. - штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави).;

- 16.10.2015 року між AT КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 (далі Відповідач-2) було укладено договір поруки № GKILON05RBO/DP1 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки Відповідачем-2 за виконання зобов`язань Відповідача-1, які випливають з Договору (п. 1.1. Договору поруки);

- За таких обставин Позивач вважає за необхідне захистити свої права та інтереси шляхом солідарного стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 суми заборгованості за Договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

Ухвалу суду від 12.06.2020 надіслано на адресу ФОП Міщенко А.Ю., зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та на адресу ОСОБА_1 , зазначену у позовній заяві, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

Що ж до належного повідомлення відповідачів, то слід вказати таке.

До матеріалів справи долучено конверти-повернення з адрес місцезнаходження відповідачів з відмітками відділення поштового зв`язку прописом "інші причини".

Положення статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлюють те, що якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (частина п`ята).

В силу приписів частини шостої вказаної статті днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

За правилами статті 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Порядок надання послуг поштового зв`язку та порядок оформлень поштових відправлень, зокрема рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено "Правилами надання послуг поштового зв`язку", які затверджено постановою Кабінетів Міністрів України від 05.03.2009 № 270 та "Порядком оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій" затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.1997 № 799 (із змінами і доповненнями).

Пунктом 17 Правил встановлено, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Виходячи з наведених норм законодавства, на ПАТ "Укрпошта" лежить функція доставки поштових відправлень з позначкою "Судова повістка" як національного оператора.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, а саме пунктом 116 встановлено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Разом з тим, відповідно до пункту 106 Правил надання послуг поштового зв`язку бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

Слід зазначити, що бланки рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ф. 119) та довідки (ф.20), затверджуються ПАТ "Укрпошта", зокрема, Наказом від 12.05.2006 № 211 "Про затвердження та введення в дію Порядку пересилання поштових відправлень" та Наказом №155 від 03.03.2015 "Про затвердження зразків бланків, що застосовуються при пересиланні поштових відправлень" в редакції Наказу №1455 від 20.12.2018.

Так, бланк рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ф. 119) не містить такі графи для заповнення у випадку невручення: "відмови адресата від одержання"; "закінчення терміну зберігання"; "неправильно зазначена або відсутня адреса"; "інші причини".

У свою чергу, довідка (ф.20) містить такі графи причин повернення (досилання): "для оплати за тарифом"; "порушений порядок відправлення"; "вийнято з поштової скриньки пошкодженим"; "для перепакування через наявність надписів (наклейок, знаків)"; "неповна адреса"; "за зазначеною адресою не проживає"; "за відмовою адресата від одержання"; "за заявою відправника (одержувача)"; "за закінченням терміну зберігання"; "за місцем обслуговування".

Таким чином, положення Правил і Наказу не містять відомостей, які встановлюють норми Господарського процесуального кодексу України, які в свою чергу не кореспондуються зі спеціальними нормами, які регулюють поштові пересилання.

Вказана невідповідність унеможливлює проставлення працівником пошти такої відмітки, яка визначена у пунктах 4 та 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, у зв`язку із відсутністю у працівників пошти можливості проставляти відмітку, яка визначена Господарським процесуальним кодексом України, саме відмітка "за закінченням встановленого строку зберігання" чи "відсутність особи за адресою місцезнаходження" є доказом того, що відповідач не отримав судову кореспонденцію, не вжив відповідних заходів щодо її отримання та його дії свідчать про відмову отримати копію судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідачі у строк, встановлений частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими їм процесуальними правами, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.10.2015 року між AT КБ "ПРИВАТБАНК" та Фізична особа - підприємець Міщенко Андрій Юрійович було укладено кредитний договір № FAGKJLON05RBO за умовами якого Відповідачу-1 було надано кредит у розмірі 42417.83 грн. в обмін на зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами Договору.

Сторони узгодили, що за користування кредитними коштами Відповідач-1 сплачує відсотки у розмірі 32 % річних (пункти А6 Договору), а термін повернення кредитних коштів зазначена у Графіку зменшення поточного ліміту (пункт _А8 Договору).

Відповщно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв Ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (таття 526 ЦК України).

За змістом ч.1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 559 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

В порушення відповідних умов умов Договору та приписів законодавства Відповідач-1 не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін, не сплатив відсотки та винагороду.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушенім зобов`язанім настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання та сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом А6 Договору передбачено, що за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 32 % річних.

У пункті 6.1 Договору сторони узгодили, що при порушені позичальником будь-якого із зобов`язань за сплаті відсотків за користування кредитом, термінів поверненім кредиту, винагороди, позичальник виплачує Позивачу за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Крім цього, відповідно до пункту 6.8 Договору, у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до суду, позичальник сплачує Позивачу штраф, що розраховується з формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави.

Відповідач-1 суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив, внаслідок чого, заборгованість Позичальника за Договором станом на 06.12.2019 року становить 124354,81грн. та складається з: 21319.70 грн. - заборгованість за кредитом; 1074.90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 95086.17 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 1000,00 грн. - штраф, фіксована частина; 5874,04 грн. - штраф, відсоток від суми встановленого у п. А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки заборгованості зі сплати 21319.70 грн. - заборгованість за кредитом, 1074.90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що розрахунки правильні.

Що ж до стягнення пені та штрафу, то Господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі умов Договору позивачем нараховано: 95086.17 грн. - пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 1000,00 грн. - штраф, фіксована частина; 5874,04 грн. - штраф, відсоток від суми встановленого у п. А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Судом встановлено, що 16.10.2018 в забезпечення виконання умов Кредитного договору Банком і ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № GKILON05RBO/DP1, за умовами якого, його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФОП Міщенком А.Ю. зобов`язань за Кредитним договором (пункт 1.1 Договору поруки);

- поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 1.2 Договору поруки).

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин першої і другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, оскільки відповідачем-1 не виконано умов Кредитного договору, не погашено у повному суму заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом та пеню та штрафи, то ФОП Міщенко А.Ю. і ОСОБА_1 виступають перед Банком як солідарні боржники.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачі не подали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідачів.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (код 14360570; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50;) до фізичної особи-підприємця Міщенко Андрія Юрійовича (іпн НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) про стягнення 124 354,81 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця Міщенко Андрія Юрійовича (іпн НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1 Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; код 14360570): 21319,70 (двадцять одну тисячу триста девятнадцять) грн заборгованості за кредитом; 1 074,90 (одну тисячу сімдесят чотири) грн заборгованості за відсотками за користуванням кредитом; 95 086,17 (дев`яносто п`ять тисяч вісімдесят шість) грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; 1000,00 (одну тисячу) грн. - штрафу, фіксована частина; 5874,04 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. - штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 Договору та 2102 (дві тисячі сто дві) грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.08.2020.

Суддя І.Д. Курдельчук