ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Харків Справа № 913/206/20

Провадження №17/913/206/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали позовної заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма - Фарм,ЛТД», м. Київ,

до Фізичної особи - підприємця Поляника Ярослава Станіславовича, смт. Мілове Луганської області,

про стягнення 85438,91 грн,

без виклику представників сторін.

Обставини справи: Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма - Фарм,ЛТД» (далі - позивач) звернулось з позовом від 31.03.2020 №б/н до фізичної особи - підприємця Поляника Ярослава Станіславовича (далі - відповідач) про стягнення 85438,91 грн, з яких: 71199,00 грн - заборгованість, 14239,82 грн - 20% за користування чужими грошовими коштами за договором поставки №102833 від 18.02.2019.

Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.04.2020 місце проживання фізичної особи - підприємця відповідача - Поляника Ярослава Станіславовича є: АДРЕСА_1 (а.с.37).

Ухвалу про відкриття провадження у справі суду від 06.04.2020 відповідач отримав 11.04.2020, про що свідчить особистий підпис відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.59).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов із викладенням власної правової позиції та будь-яких заяв або клопотань до матеріалів справи не надав.

З огляду на вищевказане, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд встановив таке.

Між Спільним українсько-естонським підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм,ЛТД» (позивач у справі), як Постачальником, та фізичною особою-підприємцем Поляником Ярославом Станіславовичем (відповідач у справі), як Покупцем, був укладений договір поставки № 102833 від 18.02.2019 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити певний Товар, асортимент, кількість та ціна якого, зазначені в видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 1.2.1 Договору предметом поставки є лікарські засоби та вироби медичного призначення, предмети та засоби особистої гігієни, косметичні засоби, функціональні харчові продукти, дієтичні добавки та інші товари, які мають право відповідно до законодавства придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи.

Відповідно до п.3.7 Договору датою поставки Товару є дата отримання відповідної партії Товару Покупцем. Місцем поставки є місце поставки Товару, вказане Покупцем у замовлені на поставку відповідної партії Товару.

Згідно з п. 3.8 Договору Постачальник передає Покупцю один оригінальний примірних видаткової накладної на поставку Товару. Податкову накладну Постачальник надсилає Покупцю за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем в електронній формі з дотриманням умови щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі податкова накладна Постачальником у паперовому вигляді не оформляється. Обов`язковою умовою для отримання Покупцем податкових накладних є наявність у нього системи «М.Е.Док», діючої ліцензії на цю систему та діючого електронного сертифіката.

У видатковій накладній обов`язково вказується номер та дата укладання цього Договору, а також асортимент, кількість, ціна та загальна вартість Товару (п.3.9 Договору).

Відповідно до п.5.3 Договору ціна кожної одиниці Товару вказується у видаткових накладних на поставку кожної партії Товару.

Загальна сума Договору складається із всіх договірних вартостей по всіх видаткових накладних до даного Договору (п.5.4 Договору).

Пунктом 6.2 Договору визначено, що при здійсненні Покупцем оплати Товару за цим Договором з відстроченням платежу строк, протягом якого Покупець зобов`язаний здійснити оплату за Товар на користь Постачальника, вказується Постачальником у видатковій накладній на Товар, який поставляється. При цьому перебіг такого строку починається від дати поставки Товару Покупцю, що вказана у видатковій накладній. Надання Постачальником Покупцю рахунку - фактури для оплати Товару з відстроченням платежу не є обов`язковим.

Відповідно до п.10.4 Договору за умови прострочення Покупцем строків оплати за Товар за Договором, він повинен сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та/проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі двадцяти відсотків від простроченої суми оплати.

Згідно з п. 12.10 Договору це Договір складений в трьох примірниках, два примірники - для Постачальника, один примірник - для Покупця, вступає в силу з дати його підписання сторонами (18.02.2019) та діє на протязі 2 (двох) календарних років, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно з умовами Договору. Дострокове розірвання Договору не звільняє жодну із сторін від виконання грошових зобов`язань, що виникли під час дії Договору.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що поставив відповідачу товар на суму 71199,09 грн, що підтверджується видатковими накладними: №20261611 від 23.01.2020 на суму 22857,60 грн, №20261612 від 23.01.2020 на суму 424,00 грн, №20261701 від 23.01.2020 на суму 48941,86 грн, №20261702 від 23.01.2020 на суму 3929,81 грн, які підписані обома сторонами та скріпленими їх печатками (а.с.17-35).

В порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару не виконав, у зв`язку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 71199,09 грн, за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Також позивач, у зв`язку з порушенням строків оплати, просить стягнути з відповідача 20% за користування чужими грошовими коштами у сумі 14239,82 грн.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростував.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Фактичні обставини свідчать, що правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору поставки від 18.02.2019 №102833, який відповідає вимогам правового інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК України).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 та ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу товар 23.01.2020 на загальну суму 71199,09 грн, що підтверджується видатковими накладними, засвідчені копії яких додані до матеріалів справи (а.с.17-35).

Факт отримання відповідачем товару підтверджується його особистим підписом та печаткою.

Як вбачається з відомостей, вказаних у видаткових накладних, з урахуванням приписів п.п. 6.1, 6.2 Договору, строк оплати за видатковими накладними: №20261611 від 23.01.2020 на суму 22857,60 грн, №20261612 від 23.01.2020 на суму 424,00 грн, №20261701 від 23.01.2020 на суму 48941,86 грн, №20261702 від 23.01.2020 на суму 3929,81 грн встановлений 23.01.2020, тобто по факту поставки.

Відповідачем свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару не виконав повністю.

Таким чином, у зв`язку з порушенням строків оплати, передбачених Договором, у відповідача виник борг в сумі 71199,09 грн, який є обґрунтовано заявленим та підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, у зв`язку з порушенням строків оплати, з посиланням на п. 10.4 Договору, позивач просить стягнути з відповідача 20% за користування чужими грошовими коштами у сумі 14239,82 грн (71199,09 грн х 20 %).

Суд звертає увагу, що заявлена позивачем вимога про стягнення 20 % від простроченої суми оплати за користування чужими грошовими коштами по суті є вимогою про стягнення штрафу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частина друга ст. 536 цього Кодексу - розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України конкретизовано визначений ст.ст. 536 та 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на таке обмеження законодавця щодо розміру трьох процентів річних, суд вважає, що ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачена можливість визначення розміру процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору на предмет визначення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно із ст.ст. 693, 536, 625 ЦК України.

Вказана правова позиція кореспондується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18.

Разом з тим, сторони в п. 10.4 Договору встановили розмір 20 % від простроченої суми оплати за користування чужими грошовими коштами, що не підпадає під визначення відсотків, а, натомість, підпадає під визначення штрафу.

Суд, встановивши дійсну правову природу вимоги, при встановленні її обґрунтованості, застосовує те законодавство та його обмеження, якими регулюється цей вид вимоги, в даному випадку - штраф.

При перевірці нарахування штрафу у розмірі 20 % від простроченої суми оплати, судом встановлено, що сума штрафу 14239,82 грн є правильно обрахованою та обґрунтовано заявленою, не зважаючи на неправильне визначення її правової природи позивачем, а тому також підлягає стягненню з відповідача.

У зв`язку з зазначеним, позов підлягає задоволенню в повному обсязі з віднесенням судових витрат, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Поляника Ярослава Станіславовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма - Фарм,ЛТД», вул. Кіквідзе, буд. 18-А, м. Київ, 01103, ідентифікаційний код 21642228, борг в сумі 71199,00 грн, штраф в сумі 14239,82 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 21.08.2020.

Суддя О.С. Фонова