УХВАЛА

"14" серпня 2020 р. м. Чернігів справа № 927/728/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 03 серпня 2020 року

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС»

вул. Хмельницьке шосе, 2, офіс 404, м. Вінниця, 21036,

відповідач: Селянське (фермерське) господарство «Урожай»

вул. Галини Костюк, 22, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300,

про стягнення 124131,09 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС» звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Урожай» про стягнення 124131,09 грн, з яких:

-45116,96 грн за договором №25/04-2 купівлі-продажу від 25 квітня 2018 року, а саме: 17204,79 грн пені, 9000,00 грн штрафу, 14609,59 грн 30% річних, 4302,58 грн інфляційних;

-29862,28 грн за договором №29/05-9 купівлі-продажу від 29 травня 2018 року, а саме: 8715,36 грн пені, 10805,80 грн штрафу, 7291,64 грн 30% річних, 3049,48 грн інфляційних;

-32970,45 грн за договором №01/06-4 купівлі-продажу від 01 червня 2018 року, з яких: 8497,03 грн пені, 14604,24 грн штрафу, 7130,89 грн 30% річних, 2738,29 інфляційних;

-5362,67 грн пені, 9374,40 грн штрафу, 4468,89 грн 30% річних, 2338,11 грн інфляційних - за договором №01/10-2 купівлі-продажу від 01 жовтня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за:

-договором №25/04-2 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 25 квітня 2018 року, укладеним між ТОВ «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС» та СФГ «УРОЖАЙ»;

-договором №29/05-9 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу 29 травня 2019 року, укладеним між ТОВ «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС» та СФГ «УРОЖАЙ»;

-договором №01/06-4 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу 01 червня 2018 року, укладеним між ТОВ «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС» та СФГ «УРОЖАЙ»;

-договором №01/10-2 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу 01 жовтня 2018 року, укладеним між ТОВ «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС» та СФГ «УРОЖАЙ».

Посилаючись на ст. 173 Господарського процесуального кодексу України та на роз`яснення постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18, позивач об`єднав позовні вимоги по договору №25/04-2 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 25 квітня 2018 року, договору №29/05-9 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 29 травня 2019 року, договору №01/06-4 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 01 червня 2018 року, договору №01/10-2 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 01 жовтня 2018 року, які укладені між ТОВ «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС» та СФГ «УРОЖАЙ», оскільки заборгованість виникла на підставі аналогічних за правовим регулюванням договорів та оскільки позовні вимоги пов`язані одним і тим самим способом захисту.

За приписами ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Пов`язаними позовними вимогами є вимоги, які випливають або виникають одна щодо іншої.

Отже, кожний із договорів купівлі-продажу є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені при виконанні відповідного договору, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками.

Виходячи зі змісту позовної заяви, а також доданих до неї документів, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою, а ні підставами виникнення, а ні поданими доказами. Вказані договори є самостійними правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. Заявлені позовні вимоги нічим іншим, ніж способом захисту, не пов`язані, проте аналогічність підстав, тобто один і той же спосіб захисту, свідчить про певну однорідність, але не пов`язаність.

Отже, кожна із вимог про стягнення коштів є самостійною вимогою, безпосередньо між собою не пов`язаною та не є основними і похідними одна стосовно одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Таким чином, позивачем по суті заявлено чотири окремі позовні вимоги.

Критерій аналогічності договорів, що наводить позивач в обґрунтування об`єднання вимог в одному позові, не є достатнім для застосування правил об`єднання позовів у розумінні ст. 173 ГПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що мотивувальна та прохальна частини позовної заяви умовно складаються з чотирьох самостійних блоків, у яких пред`явлено вимоги про стягнення грошових коштів до відповідача. У той же час, кожна вимога, зазначена у різних пунктах прохальної частини позову, різниться не тільки за заявленим розміром, а й за тими обставинами та наданими доказами, на підставі яких виникли такі вимоги.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2019 року у справі №910/11811/18.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Щодо посилання позивача на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у постановах Вищого господарського суду України.

Крім того, висновки Вищого господарського суду України стосуються редакції статті Господарського процесуального кодексу України, що діяв до 15 грудня 2017 року, яка є відмінною від статті 173 чинного ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд вважає, що сумісний розгляд позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правової природи кожного з них, встановити інші обставини спірних правовідносин, а також правомірність заявлених до стягнення сум. Зазначене свідчить про те, що по кожному з договорів, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру, з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних з встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні позову було порушено правила ст. 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку між сторонами у справі було укладено чотири договори купівлі-продажу, які є різними за предметом, обсягом зобов`язань, що має наслідком дослідження окремо кожного договору.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Враховуючи вимоги ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо самостійного роз`єднання позовних вимог.

За наведених підстав, суд дійшов висновку, що подана позовна заява підлягає поверненню, у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. 162, 164, 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВЕКТОР ПЛЮС».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, що передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 14 серпня 2020 року.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/