ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

т

18.08.2020м. Дніпро№ 904/5732/19

Суддя Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Найдьонової Я.О., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Мирова Георгія Шотайовича про відстрочення виконання рішення господарського суду від 24.02.2020

по справі:

заявник: Державного підприємства "Адміністрація річкових портів", м. Київ

боржник: Фізичної особи-підприємця Мирова Георгія Шотайовича, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 32 300,00грн., пені у розмірі 4 122,74грн., 3% річних у розмірі 1 526,72грн., інфляційних втрату розмірі 4 426,45грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/5732/19 позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" до Фізичної особи-підприємця Мирова Георгія Шотайовича про стягнення заборгованості у розмірі 32 300,00грн., пені у розмірі 4 122,74грн., 3% річних у розмірі 1 526,72грн., інфляційних втрату розмірі 4 426,45грн. - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Мирова Георгія Шотайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (04119, м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 40, ) основну заборгованість у розмірі 32 300,00грн. (тридцять дві тисячі триста грн. 00 коп.), 3 % річних у розмірі 1 526,72грн. (одна тисяча п`ятсот двадцять шість грн. 72 коп.), пеню у розмірі 4 122,74грн. (чотири тисячі сто двадцять дві грн. 74 коп.), інфляційних втрат у розмірі 4 426,45грн. (чотири тисячі чотириста двадцять шість грн. 45 коп.), судовий збір у розмірі 1 921,00грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

17.03.2020 від Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" надійшла заява б/н від 13.03.2019 про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2020 призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні на 26.03.2020.

26.03.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Петренко Н.Е. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2020 призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у судовому засіданні на 05.05.2020.

05.05.2020 підготовче судове засідання відбулось за відсутністю сторін, оскільки п.2 Розпорядження господарського суду № 39 від 16 березня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", листа Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20, з метою запобігання розповсюдження інфекційних захворювань серед працівників суду та відвідувачів суду, у тому числі викликаних коронавірусною інфекцією COVID-19 та організаційного забезпечення роботи суду в період карантину оголошеного на території України: вирішено обмежити вхід до приміщення Господарського суду Дніпропетровської області відвідувачам суду (учасникам судових проваджень, особам, які не є учасниками судових проваджень та ін.) крім тих, які мають намір подати документи через канцелярію суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2020 відкладено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення. Справу ухвалено призначити до розгляду з урахуванням розумності строків розгляду після карантину.

20.05.2020 до суду від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020.

Короткий зміст заяви.

Відповідач вказує, що єдиною його діяльності в якості підприємця була організація прогулянкових перевезень пасажирів теплоходами Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" по річці Дніпро у літню пору року.

Крім того, відповідач зазначає, що сезони 2018 та 2019 були неприбутковими.

Улітку 2019 Дніпровська міська рада з метою відшкодування мешканцем міста незручностей внаслідок перекриття моста організувала безкоштовне перевезення пасажирів теплоходами через річку Дніпро, а тому відповідач майже не працював, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у 2018 перед позивачем, натомість відповідач не має боргів за 2019.

Також, відповідач зазначає, що мешкає в квартирі батьків. Неодружений, дітей не має.

Після закінчення Національної металургійної академії України, за твердженнями відповідача, останній постійно ніде не працював, оскільки після закінчення Національної металургійної академії України молодому спеціалісту через важкий стан економіці дуже важко знайти роботи за спеціальністю.

Окрім цього, відповідач вказує, що для нього запроваджений карантин в Україні з 12.03.2020 став непереборною перешкодою для знаходження роботи та джерел для існування, у зв`язку з чим, відповідач опинився на межі виживання.

Відповідач вказує, що у відповідача відсутні грошові кошти на рахунках у банку, а також немає нерухомого та рухомого майна у власності, на яке може бути звернуто стягнення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2020 для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу, під час дії карантинних заходів та з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, призначено розгляд заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 у справі №904/5732/19. Справу ухвалено призначити до розгляду з урахуванням розумності строків розгляду після карантину.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2020 призначено розгляд заяв про ухвалення додаткового рішення у судовому засіданні на 18.08.2020.

Розглянувши заяву відповідача про відстрочення виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020, Господарський суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зазнаної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (ч.7 ст. 331 ГПК України).

Отже, у Господарському процесуальному кодексі України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (Закон України "Про виконавче провадження"), не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

У той же час, слід зважити на таке:

1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", №22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Тобто, у цьому контексті для визнання поважними причин затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про скрутне матеріальне становище, відсутність грошових коштів на рахунках.

Згідно статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належних та допустимих доказів на підтвердження винятковості випадку, що за статтею 331 Господарського процесуального кодексу України є визначальною підставою для розстрочки виконання судового рішення, боржник суду не надав.

Для належного вирішення питання щодо надання розстрочки виконання судового рішення, господарським судам необхідно з`ясувати чи наявні у справі докази, які б підтверджували добросовісну поведінку боржника і вжиття ним належних заходів для виконання рішення.

Обставини на які посилається Відповідач (боржник) у своїй заяві не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практики Європейського суду з прав людини право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997; рішення у справі "Бурдов проти Росії" №59498/00 від 07.05.2002; рішення у справі "Ясіун`єне проти Литви" №41510/98 від 06.03.2003; та рішення по справі "Руйану проти Румунії" №34647/97 від 17.06.2003).

За таких обставин виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Заявником взагалі не надано доказів, які б підтверджували наявність виключних обставин що унеможливлюють виконання судового рішення та зробити однозначний висновок щодо фінансового стану боржника, а також проаналізувати вплив негайного виконання судового рішення на такий стан.

До того ж, заявником не надано доказів того, що він не зможе виконати рішення суду.

Таким чином, із заяви про розстрочку виконання рішення, не вбачається наявність у відповідача надзвичайних (виключних) обставин, які свідчать про істотне ускладнення виконання рішення у розумінні ч.2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і доводи відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів на підтвердження надзвичайних (виключних) обставин, правові підстави для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Мирова Георгія Шотайовича про відстрочення виконання рішення господарського суду від 24.02.2020 відсутні.

Таким чином, заява Фізичної особи-підприємця Мирова Георгія Шотайовича про відстрочення виконання рішення господарського суду від 24.02.2020 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 121, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мирова Георгія Шотайовича ( АДРЕСА_1 ) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текс ухвали складено та підписано 20.08.2020.

Суддя Н.Е. Петренко