РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2020 р.Справа № 910/17753/18

За позовом Головного управління фельд`єгерського зв`язку Державної служби

спеціального зв`язку та захисту інформації України

до Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

про стягнення 69 502,83 грн пені,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Вовчик О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - позивач, ГУУФЗ Держспецзв`язку) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі - відповідач, АТ "Укрсоцбанк", Банк) про стягнення 363 474,38 грн, з яких: 267 537,45 грн основного боргу, 69 502,83 грн пені, 6 397,83 грн 3 % річних та 20 036,24 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Банком своїх зобов`язань за генеральною угодою від 04.01.2005 № 1-5/К (далі - генеральна угода) в частині своєчасного розрахунку за надані позивачем послуги з організації та доставки цінних відправлень у жовтні 2017 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 р., залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019, позов задоволено, стягнуто з Банку на користь ГУУФЗ Держспецзв`язку 267 537,45 грн основного боргу, 69 502,83 грн пені, 6 397,83 грн 3 % річних, 20 036,24 грн інфляційних втрат та 5 452,12 грн судового збору.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2020 р. постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 р.. у справі №910/17753/18 скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені в сумі 69 502,83 грн, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2019 у справі № 910/17753/18 залишено без змін.

За результатом здійсненого автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 26.02.2020 р. суддею Зеленіною Н.І. прийнято справу №910/17753/18 до провадження, призначено підготовче засідання на 25.03.2020р.

Ухвалою суду від 25.03.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 29.04.2020 р.

29.04.2020 р. від позивача надійшло клопотання про заміну сторони її правонаступником.

Ухвалою суду від 29.04.2020 р. підготовче засідання відкладено на 27.05.2020р.

Ухвалою суду від 27.05.2020 р. клопотання позивача від 29.04.2020 р. задоволено, замінено відповідача - Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", правонаступником - Акціонерним товариством "Альфа-Банк", підготовче засідання відкладено на 17.06.2020 р.

Протокольною ухвалою від 17.06.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2020 р.

15.07.2020 р. від відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

Протокольною ухвалою від 15.07.2020 р. клопотання відповідача від 15.07.2020 р. задоволено, судове засідання відкладено на 29.07.2020 р.

29.07.2020 р. від відповідача надійшли пояснення.

Протокольною ухвалою від 29.07.2020 р. судове засідання відкладено на 05.08.2020 р.

03.08.2020 р. від позивача надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 05.08.2020 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в судовому засіданні 29.07.2020 р., що підтверджується протоколом та розпискою.

У судовому засіданні 05.08.2020 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 28.01.2020 р. у даній справі, суд встановив наступне.

04.01.2005 р. між Головним управлінням фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (надалі - позивач, ГУУФЗ Держспецзв`язку) та Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (далі - відповідач, АТ "Укрсоцбанк", Банк) була укладена Генеральна угода №1-5/к.

Відповідно до умов Генеральної угоди, позивач зобов`язався організувати і забезпечити доставку цінних відправлень відповідача, а останній зобов`язався оплатити вказані послуги на умовах даного договору

Згідно п. 9.1 Генеральної угоди №1-5/к від 04.01.2005 р. відповідач зобов`язався здійснювати плату за доставку цінних відправлень у розмірі 0,03% від суми оголошеної цінності по виставленим рахункам.

Пунктом 9.3 Генеральної угоди передбачено, що тарифи за надані послуги можуть бути змінені, про що виконавець повинен попередити замовника письмово не менше як за 10 днів до їх зміни.

У разі несвоєчасної оплати рахунків (протягом п`яти банківських днів після їх отримання) замовник сплачує пеню в розмірі 1% від вартості неоплачених послуг за кожну добу затримки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період прострочки ( п. 9.1 Генеральної угоди ).

У грудні 2018 р. Головне управління фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі - відповідач, АТ "Укрсоцбанк", Банк) про стягнення 363 474,38 грн, з яких: 267 537,45 грн основного боргу, 69 502,83 грн пені, 6 397,83 грн 3 % річних та 20 036,24 грн інфляційних втрат.

Позовну заяву обґрунтовано неналежним виконанням Банком своїх зобов`язань за генеральною угодою від 04.01.2005 № 1-5/К (далі - генеральна угода) в частині своєчасного розрахунку за надані позивачем послуги з організації та доставки цінних відправлень у жовтні 2017 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019, позов задоволено. Стягнуто з Банку на користь ГУУФЗ Держспецзв`язку 267 537,45 грн основного боргу, 69 502,83 грн пені, 6 397,83 грн 3 % річних, 20 036,24 грн інфляційних втрат та 5 452,12 грн судового збору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії", заява № 28342/95, п. 61-62; "Рябих проти Росії", заява № 52854/99, п. 51-52; "Пономарьов проти України", заява № 3236/03, п. 40; "Устименко проти України", заява № 32053/13, п. 46).

На виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 28.01.2020 р. у даній справі, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 9.1 Генеральної угоди, у разі несвоєчасної оплати рахунків ( протягом п`яти банківських днів після їх отримання ) замовник сплачує пеню в розмірі 1% від вартості неоплачених послуг за кожну добу затримки, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період прострочки ( п. 9.1 Генеральної угоди ).

Із наданого позивачем розрахунку суми пені вбачається, що відповідачу нарахована пеня у загальному розмірі 69 502,83 грн., яка ахована за періоди з 01-21.11.2017 по 31.10.2018, тобто більше ніж за 11 місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, законодавством визначено строк (позовна давність), у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Положення глави 19 ЦК України про строки позовної давності підлягають застосуванню з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, а тому:

1) якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права;

2) з огляду на те, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію. Положення ст. 266, ч.2 ст. 258 ЦК України про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою, до господарських санкцій не застосовується.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 08.02.2017 у справі № 910/29752/15.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено власний розрахунок суми пені за Генеральною угодою, за період 183 дні, і за розрахунком суду загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 34 867,23 грн.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач доводи і вимоги позивача у встановленому законом порядку не спростував, доказів погашення заборгованості перед позивачем не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 34 867,23 грн пені є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені належить відмовити, на підставі ч. 6 ст. 232 ГК України.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги про стягнення з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" 69 502,83 грн пені задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100; ) на користь Головного управління фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 19; ) 34 867 (тридцять чотири тисячі вісімсот шістдесят сім) грн 23 коп. пені.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог про стягнення з відповідача пені.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і у строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.08.2020 р.

Суддя Н.І. Зеленіна