УХВАЛА

м. Київ

13.08.2020Справа № 910/4786/20

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши за участю секретаря судового засідання Мазура В.М. у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/4786/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Мозир Україна";

2) Фізичної особи-підприємця Баса Валентина Миколайовича;

про стягнення 1 292 582,84 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Пилипчук В.Є.

від відповідача-2: не з`явились.

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мозир Україна" про стягнення 1 292 582,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором №354 постачання нафтопродуктів від 22.08.2019 в частині неповернення суми попередньої оплати в розмірі 1 284 475,91 грн за непоставлений згідно з договором товар, за прострочення сплати якої позивачем додатково нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних у сумі 8 1096,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

05.05.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 14.04.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 відкрито провадження у справі № 910/4786/20 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження з огляду на складність справи. Підготовче засідання призначено у справі на 04.06.2020.

04.06.2020 через загальний відділ Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача і зміну підстав позову, відповідно до якої просить суд:

- залучити до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця Баса Валентина Миколайовича;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЗИР УКРАЇНА" та фізичної особи-підприємця Бас Валентина Миколайовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" 1 292 582,84 грн, з них сума основного боргу становить 1 284 475,91 грн та три проценти річних від простроченої суми, що становить 8 106,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 підготовче засідання у справі № 910/4786/20 відкласти на 09.07.2020; прийнято заява позивача про зміну підстав позову; залучено до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця Баса Валентина Миколайовича.

05.06.2020 через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

07.07.2020 через загальний відділ Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

05.06.2020 через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 09.07.2020 оголошено відкладення на 06.08.2020.

В судовому засіданні 06.08.2020 оголошено відкладення на 13.08.2020.

13.08.2020 на електронну адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заяви про уточнення позовних вимог та про закриття провадження у справі.

Присутній у підготовчому засіданні 13.08.2020 представник відповідача-1 не заперечував проти поданих позивачем заяв.

Представники позивача та відповідача-2 в судове засідання не з`явились, про дату і час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до поданої представником позивача 13.08.2020 заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача-1 на його користь заборгованість в сумі 1 280 572,12 грн.

Суд, дослідивши заяву про уточнення позовних вимог, подану до суду 13.08.2020, дійшов обґрунтованого висновку про те, що за своїм змістом вказана заява фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову. Аналогічна правова позиція викладена в пунктах 3.10-3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011.

З огляду на викладене, дотримуючись вище наведених норм процесуального законодавства, суд дійшов висновку про прийняття заяви позивача та вирішив здійснювати подальший розгляд справи у межах заявлених позовних вимог з урахуванням зменшення.

Розглянувши заяву позивача про закриття провадження у справі та заслухавши пояснення представника відповідача-1, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи необхідність закриття провадження у справі позивач зазначив, що відповідач-1 сплатив суму боргу в сумі 1 280 572,12 грн згідно платіжного доручення №5356 від 08.07.2020.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку, предметом спору, з урахування зменшення позовних вимог, є стягнення з відповідача грошових коштів у загальному розмірі 1 280 572,12 грн.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, спір в даній справі припинив своє існування після звернення позивача до суду з позовом у зв`язку із погашенням відповідачем-1 суми боргу.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження у справі №910/4786/20 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір врегульовано сторонами після направлення позовної заяви до суду.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає за необхідне повернути сплачену суму судового збору в розмірі 19 388,75 грн.

Окрім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача 36 377,87 грн витрат на правничу допомогу.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 9 статті 129, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи, що спір у даній справі припинив своє існування унаслідок задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати позивача на правничу допомогу, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача-1 витрат на правову допомогу у розмірі 36 377,87 грн позивачем надано суду копію Договору про надання підприємству правової допомоги №168НП/19 від 01.08.2019, Акти здачі приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2020 №151 на суму 11 057,88 грн, від 30.06.2020 №138 на суму 16676,19 грн, №61 від 31.03.2020 на суму 11 085,00 грн, №90 від 30.04.2020 на суму 1 050,00 грн, платіжні доручення №824 від 05.08.2020 на суму 11 057,88 грн., №1С0772341 від 07.07.2020 на суму 15 676,19 грн., Звіти до Актів здачі приймання робіт (надання послуг),

Відповідно до Акту №61 від 31.03.2020 перелік наданих послуг включає ведення судової справи (11 085,00 грн).

Відповідно до Акту №90 від 30.04.2020 перелік наданих послуг включає ведення судової справи (1 050,00 грн).

Відповідно до Акту від 31.07.2020 №151 перелік наданих послуг включає ведення судової справи (6 665,00 грн), транспортні витрати (4 142,88 грн), додаткові витрати на відрядження (добові) (250,00 грн).

Відповідно до Акту від 30.06.2020 №138 перелік наданих послуг включає ведення судової справи (11 375,00 грн), транспортні витрати (4 051,19 грн), додаткові витрати на відрядження (добові) (250,00 грн).

Разом з тим, суд зазначає, що вказані документи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За таких підстав, дослідивши надані докази, зважаючи на заперечення відповідача-1 проти розміру заявлених витрат на правничу допомогу, з урахуванням предмету і підстав позову, а також закриття провадження у ній на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з врегулюванням спору, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що відшкодування відповідачем-1 понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 36 377,87 грн не відповідає критеріям розумності, співрозмірності, а розмір таких витрат є необґрунтованим та суттєво завищеним.

Так, враховуючи складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 11 801,20 грн.

При визначенні вказаної суми, суд виходив з наданих позивачем звітів до актів.

Разом з тим, на переконання суду, наведені у них послуги та використаний на них час є перебільшеними.

Так, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їх розміру, враховуючи обставин справи в даному випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 801,20 грн, яка включає в себе вартість послуг за виготовлення позовної заяви (8 год) - 4000,00 грн., розрахунок штрафних санкцій (7 год) - 3 500,00 грн, а також витрати на відрядження та добові - 4 301,19 грн.

При цьому, задовольняючі витрати на відрядження та добові на суму 4 301,19 грн, суд виходив із наданих доказів та участі позивача у трьох судових засіданнях.

Вартість однієї години роботи адвоката визначена у Протоколі-дорученні №1/1/20 від 20.03.2020 та становить 500,00 грн.

Також судом встановлено, що платіжним дорученням №5356 від 08.07.2020 відповідач-1, окрім суми боргу, також сплатив позивачу вартість витрат на правову допомогу в сумі 2 491,20 грн.

З огляду на викладене, враховуючи визнану судом обґрунтованою суму витрат на правову допомогу в розмірі 11 801,20 грн та перерахування відповідачем-1 позивачу 2 491,20 грн в рахунок їх погашення, стягненню з відповідача-1 на користь позивача підлягають 9 310,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 123, 183, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/4786/20.

2. Повернути на підставі даної ухвали Товариству з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" (80250, Львівська обл., Радехівський район, с. Павлівка, проспект Юності, 39; ідентифікаційний код 36153189) з державного бюджету України судовий збір у розмірі 19 388 грн 75 коп., сплачений платіжним дорученням № 1С074750 від 25.03.2020, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи №910/4786/20.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мозир Україна" (02094, м. Київ, вул. Віскозна, 3; ідентифікаційний код 41692853) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" (80250, Львівська обл., Радехівський район, с. Павлівка, проспект Юності, 39; ідентифікаційний код 36153189) 9 310 грн. втрат на правову допомогу. Видати наказ.

4. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

5. Дана ухвала є підставою для повернення судового збору, відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Повний текст ухвали складено та підписано: 19.08.2020.

Суддя А.І. Привалов