РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2020Справа № 910/4419/20

За позовомПриватного акціонерного товариства "Веско"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 464781,90 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники сторін:

від позивачаГальцова І.К.;
від відповідачаНікогосян О.С.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Веско" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафу у розмірі 464781,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем несвоєчасно доставлено вантаж за залізничними накладними №№51890507, 51846806, 51896801, 51891240, 51896835, 51891455, 51896850, 51890515, 518905879, 51891414, 51890085, 51891224, 51891216, 52779288, 51912814, 51927531, 52277480, 52220852, 52235272, 52238417, 52235350, 52238466, 52238409, 52238391, 52279346, 52279304, 52279338, 52218096, 52104312, 52238490, 52238433, 52236999, 52235363, 52235389, 52230851, 52230877, 52235405, 52235306, 52234994, 52235009, 52244589, 52244613, 52244597, 52244605, 52282811, 52279395, 52279379, 52279359, 52279312, 52276979, 5227679, 52276953, 52276961, 52277498, 52282803, 52287679, 52293966, 52293933, 52293958, 52293941, 52294287.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/4419/20; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 04.06.2020; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

01.06.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

02.06.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній навів свої зауваження щодо розрахунку штрафу, наведеного позивачем, а також просив суд зменшити належний до сплати розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 80% від обґрунтованої суми позову.

03.06.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про неможливість прибуття у судове засідання його представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 24.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.08.2020; викликано в судове засідання представників сторін та визнано їх явку обов`язковою.

30.06.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача у відзиві на позов заперечив.

У судовому засіданні 10.08.2020 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.08.2020 проти заявлених позовних вимог частково заперечив.

В судовому засіданні 10.08.2020 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У жовтні місяці 2019 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення вантажі за залізничними накладними №№51890507, 51846806, 51896801, 51891240, 51896835, 51891455, 51896850, 51890515, 518905879, 51891414, 51890085, 51891224, 51891216, 52779288, 51912814, 51927531, 52277480, 52220852, 52235272, 52238417, 52235350, 52238466, 52238409, 52238391, 52279346, 52279304, 52279338, 52218096, 52104312, 52238490, 52238433, 52236999, 52235363, 52235389, 52230851, 52230877, 52235405, 52235306, 52234994, 52235009, 52244589, 52244613, 52244597, 52244605, 52282811, 52279395, 52279379, 52279359, 52279312, 52276979, 5227679, 52276953, 52276961, 52277498, 52282803, 52287679, 52293966, 52293933, 52293958, 52293941, 52294287.

Як вбачається з перелічених залізничних накладних, долучених позивачем до позовної заяви, відправником вантажу в них вказаний позивач; накладні містять відомості про дату відправлення вантажу та дату прибуття вантажу у відповідних вагонах; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу. На кожній із згаданих залізничних накладних одержувачем вчинено напис про передачу права на пред`явлення претензій та позову Приватному акціонерному товариству "Веско".

У позовній заяві позивач вказав про те, що відповідачем всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086 було прострочено термін доставки вантажів за вказаними залізничними накладними, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею на загальну суму 464781,90 грн (30% від провізної плати).

Заперечуючи проти позову відповідач, зокрема, зазначає, що позивач невірно розрахував строк доставки вантажу по деяким накладним та навів свій контр розрахунок суми штрафу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами ст.307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною 1 ст.919 Цивільного кодексу України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч.1 ст.313 Господарського кодексу України).

Згідно приписів ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Так, постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту серед іншого передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 п.23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п.41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п.2.1. Правил).

Згідно з п.2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п.2.9 Правил).

Пунктом 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п.8 Правил видачі вантажів, зареєстрованих наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083 оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Судом встановлено, що відповідно до залізничних накладних №№51890507, 51846806, 51896801, 51891240, 51896835, 51891455, 51896850, 51890515, 518905879, 51891414, 51890085, 51891224, 51891216, 52779288, 51912814, 51927531, 52277480, 52220852, 52235272, 52238417, 52235350, 52238466, 52238409, 52238391, 52279346, 52279304, 52279338, 52218096, 52104312, 52238490, 52238433, 52236999, 52235363, 52235389, 52230851, 52230877, 52235405, 52235306, 52234994, 52235009, 52244589, 52244613, 52244597, 52244605, 52282811, 52279395, 52279379, 52279359, 52279312, 52276979, 5227679, 52276953, 52276961, 52277498, 52282803, 52287679, 52293966, 52293933, 52293958, 52293941, 52294287 відповідачем у жовтні місяці 2019 року було прийнято до перевезення вантажі, які були доставлені одержувачу з порушенням строку доставки, визначеного, підпунктом 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Як встановлено судом, відповідно до наявних в матеріалах справи документів залізницею було прострочено доставку вантажу за вказаними накладними на 2, 3 та більше діб.

При цьому судом перевірено розрахунок штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу за вказаними залізничними накладними, який долучений позивачем до позовної заяви та встановлено, що останній містить помилки, з приводу чого суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до залізничних накладних №№52779288, 52277480, 52279346, 52282811, 52279395, 52279379, 52279359, 52279312, 52279296, 52276979, залізницею 28.10.2019 було прийнято до перевезення вантажі, які доставлено одержувачу 08.11.2019.

Як зазначив позивач у позовній заяві залізницею було прострочено доставку вантажу на 5 діб, внаслідок чого відповідачу нараховано штраф у розмірі 30% від провізної плати на суму 3659,70 грн по кожній з перелічених накладних.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки враховуючи відстань перевезення (969 км), умови щодо розрахунку термінів поставки вантажу, встановлених у Правилах обчислення термінів доставки вантажів (1 доба за 200 км) та умови п.2.4 вказаних Правил, залізницею було прострочено доставку вантажу на 3 доби, у зв`язку з чим обґрунтованим є стягнення штрафу у розмірі 20%, що дорівнює 2439,80 грн по кожній з вказаних накладних.

Таким чином суд вважає безпідставним нарахування позивачем штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу згідно залізничних накладних від 28.10.2019 №№52779288, 52277480, 52279346, 52282811, 52279395, 52279379, 52279359, 52279312, 52279296, 52276979 у розмірі 30% провізної плати.

Відповідно до залізничних накладних №№52293966, 52293933, 52293958 залізницею 29.10.2019 було прийнято до перевезення вантаж, який доставлено одержувачу 08.11.2019.

Як зазначив позивач у позовній заяві залізницею було прострочено доставку вантажу на 4 доби, внаслідок чого відповідачу нараховано штраф у розмірі 30% від провізної плати на суму 3659,70 грн по кожній накладній.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки враховуючи відстань перевезення (969 км), умови щодо розрахунку термінів поставки вантажу, встановлених у Правилах обчислення термінів доставки вантажів (1 доба за 200 км) та умови п.2.4 вказаних Правил, залізницею було прострочено доставку вантажу на 2 доби, у зв`язку з чим обґрунтованим є стягнення штрафу у розмірі 10%, що дорівнює 1219,90 грн.

Таким чином суд вважає безпідставним нарахування позивачем штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу згідно залізничних накладних від 29.10.2019 №№52293966, 52293933, 52293958 у розмірі 30% провізної плати.

Судом встановлено, що відповідно до залізничної накладної №52293941 залізницею 29.10.2019 було прийнято до перевезення вантаж, який доставлено одержувачу 08.11.2019.

Як зазначив позивач у позовній заяві залізницею було прострочено доставку вантажу на 4 доби, внаслідок чого відповідачу нараховано штраф у розмірі 30% від провізної плати на суму 21958,20 грн.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки враховуючи відстань перевезення (969 км), умови щодо розрахунку термінів поставки вантажу, встановлених у Правилах обчислення термінів доставки вантажів (1 доба за 320 км) та умови п.2.4 вказаних Правил, залізницею було прострочено доставку вантажу на 3 доби, у зв`язку з чим обґрунтованим є стягнення штрафу у розмірі 20%, що дорівнює 14638,80 грн.

Таким чином суд вважає безпідставним нарахування позивачем штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу згідно залізничної накладної №52293941 від 29.10.2019 у розмірі 30% провізної плати.

Згідно залізничної накладної №52294287 залізницею 29.10.2019 було прийнято до перевезення вантаж, який доставлено одержувачу 08.11.2019.

Як зазначив позивач у позовній заяві залізницею було прострочено доставку вантажу на 4 доби, внаслідок чого відповідачу нараховано штраф у розмірі 30% від провізної плати на суму 18298,50 грн.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки враховуючи відстань перевезення (969 км), умови щодо розрахунку термінів поставки вантажу, встановлених у Правилах обчислення термінів доставки вантажів (1 доба за 320 км) та умови п.2.4 вказаних Правил, залізницею було прострочено доставку вантажу на 3 доби, у зв`язку з чим обґрунтованим є стягнення штрафу у розмірі 20%, що дорівнює 12199,00 грн.

Таким чином суд вважає безпідставним нарахування позивачем штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу згідно залізничної накладної №52294287 від 29.10.2019 у розмірі 30% провізної плати.

Крім того, згідно залізничної накладної №52279304 залізницею 28.10.2019 було прийнято до перевезення вантаж, який доставлено одержувачу 08.11.2019.

Як зазначив позивач у позовній заяві залізницею було прострочено доставку вантажу на 5 діб (за розрахунком суду на 4 доби), внаслідок чого відповідачу нараховано штраф у розмірі 30% від провізної плати на суму 10979,10 грн.

Однак відповідач з такими твердженнями позивача не погодився, зазначивши про те, що один з трьох вагонів, які перевозилися за накладною №52279304 було відчеплено, викреслено з переліку вагонів на зворотному боці вказаної накладної, що потрібно враховувати при здійсненні розрахунку штрафу за вказаною накладною, а саме для розрахунку штрафу необхідно брати плату за перевезення двох вагонів, а не трьох.

В судовому засіданні 10.08.2020 позивач погодився із наведеними доводами відповідача, у зв`язку з чим, за розрахунком суду, обґрунтованим є стягнення за накладною №52279304 штрафу у розмірі 30%, що дорівнює 7919,40 грн.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу за накладними №№51890507, 51846806, 51896801, 51891240, 51896835, 51891455, 51896850, 51890515, 518905879, 51891414, 51890085, 51891224, 51891216, 52779288, 51912814, 51927531, 52277480, 52220852, 52235272, 52238417, 52235350, 52238466, 52238409, 52238391, 52279346, 52279304, 52279338, 52218096, 52104312, 52238490, 52238433, 52236999, 52235363, 52235389, 52230851, 52230877, 52235405, 52235306, 52234994, 52235009, 52244589, 52244613, 52244597, 52244605, 52282811, 52279395, 52279379, 52279359, 52279312, 52276979, 5227679, 52276953, 52276961, 52277498, 52282803, 52287679, 52293966, 52293933, 52293958, 52293941, 52294287, у зв`язку з чим обґрунтованим є стягнення штрафу на суму 428784,90 грн.

Відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності обставин, що є підставами для збільшення терміну доставки вантажу та звільнення відповідача від відповідальності, зокрема вказаних у п.п.41, 116 Статуту, п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Суд відзначає, що п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

В той же час матеріали справи не містять, відповідачем не надано, а судом не встановлено наявності вищезазначених обставин.

Суд вказує, що згідно приписів підпункту "в" п.130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу з вини залізниці є накладна, в якій відображені дати відправки вантажу та дата прибуття вантажу на станцію призначення.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи відповідача, суд зазначає про відсутність будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст.76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч.2 ст.614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Веско" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Веско" (84205, Донецька обл., місто Дружківка, вул.Індустріальна, будинок 2, ідентифікаційний код 00282049) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 428784 (чотириста двадцять вісім тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн 90 коп. та судовий збір у розмірі 6431 (шість тисяч чотириста тридцять одна) грн 77 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.08.2020

Суддя Ю.М.Смирнова