ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020р. Справа № 904/3075/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лексімор», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кас-Захід», м. Дніпро

Про: стягнення 112 486, 70 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Лексімор» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «Кас-Захід» (відповідач) про стягнення 112 486, 70 грн. ( в т.ч.: 68 000, 00 грн. - основний борг; 42 611, 00 грн. - пеня; 1 175, 30 грн. - інфляційні втрати та 700, 40 грн. - 3% річних) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасного внесення орендних платежів за договором оренди транспортного засобу без екіпажу від 06.12.19р. (укладеним між сторонами).

Ухвалою від 15.06.20р. було відкрите провадження у справі №904/3075/20 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Кас-Захід» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався , про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином , на адресу , зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.06.20р., а.с.49 (про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення представнику відповідача 25.06.20р. копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а.с.51-52).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Також , суд враховує , що відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк ( встановлений законом ). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Від сторін жодних заяв, клопотань на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.19р. між ТОВ «Лексімор» (орендодавець) та ТОВ «Кас-Захід» (орендар) укладено договір оренди транспортного засобу без екіпажу, відповідно до умов якого у порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне користування самохідний колісний одноківшевий фронтальний навантажувач, марка О&K, модель L25, ід. номер НОМЕР_1 , рік випуску 1999, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове платне користування транспортний засіб та забезпечити екіпажем для керування від орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату. Користування автомобілем буде здійснювати виключно у робочий час орендаря. (п.п. 1.1. договору).

Відповідно до п.3.1 договору строк оренди транспортного засобу становить 6 місяців: з 06 грудня 2019р. по 06 червня 2020р.

Згідно п.4.1. договору, ціна договору становить 600, 00 за годину. Відповідно до п.4.2. договору, орендна плата сплачується на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі рахунку чи акту виконаних робіт, підписаного обома сторонами.

Пунктом п.4.3. договору передбачено, що оплата послуг сплачується протягом 10 банківських днів від дати оформлення акту наданих робіт. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з урахуванням пені в розмірі 0,5 % суми заборгованості за кожен день затримки (включаючи день оплати) на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства України та якщо одна із сторін не виконує умов договору, штрафні санкції застосовуються в розмірі подвійної ставки НБУ.

Відповідно до п.5.2.4. договору орендар зобов`язується своєчасно сплачувати орендні платежі. Згідно до п. 7.1. договору договір набуває чинності 06 грудня 2019р. та діє до 06 червня 2020р. (а.с. 21).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором виконав належним чином, надав послуги з оренди майна (у період грудень 2019р. - лютий 2020р.) на загальну суму 156 000, 00 грн. (що підтверджується відповідними актами надання послуг оренди згідно договору від 06.12.2019р., а саме: № 455 від 20.12.19р. на суму 43 200, 00 грн. (в т.ч. ПДВ), № 456 від 30.12.13р. на суму 60 600, 00 грн. ( в т.ч. ПДВ ), № 38 від 03.02.20р. на суму 18 600, 00грн. ( в т.ч. ПДВ) та № 52 від 25.02.20р. на суму 33 600, 00грн. (в т.ч. ПДВ)

Однак в порушенням прийнятих на себе зобов`язань відповідач свої зобов`язання з повної оплати орендної плати за договором у строк, визначений сторонами у договорі не виконав (сплачено лише 88 000,00 грн.); у зв`язку з чим (відповідно до наданого позивачем розрахунку), на час винесення рішення у справі рахується заборгованість в розмірі 68 000, 00 грн.

Окрім того - позивач відповідно до приписів ст.625 ЦК України та п. 4.3. договору нарахував відповідачу: 42 611, 00 грн. - пеня; 1 175, 30 грн. - інфляційних втрат та 700, 40 грн. - 3% річних (а.с.42-46).

На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати заборгованості (з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних) перед позивачем не надано. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 112 486, 70 грн.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.(ст.759 ЦК України). За користування майном з наймача стягується плата, розмір якої встановлений договором найму ( ст. 762 ЦК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що такі докази більш вірогідно підтверджують обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки відповідач на їх спростування не подав суду жодного доказу.

За перелічених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, що відповідно є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кас-Захід» (49000, м. Дніпро, вул. Авіаційна, буд. 39; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лексімор» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21; ): 68 000, 00 грн. - основної заборгованості за договором; 42 611, 00 грн. - пені; 1 175, 30 грн. - інфляційних втрат ; 700, 40 грн. - 3% річних та 2 102, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 17.08.2020р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Ю.Васильєв