Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/621/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Васильєвій О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" (вул. Кирило-Мефодіївська, 14/2, Київ 116, 04116, ) до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (вул. Івана Вишенського, 4, м. Рівне, 33027, ) про стягнення 353 603 грн 34 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися:

- від позивача: Кнейчук Ольга Миколаївна в режимі ВКЗ

- від відповідача: Янкевич Людмила Дмитрівна

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск СD-R, серійний номер MAP6B2WKO1145136.

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" надійшов позов до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" у якому позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 530, ст. ст. 610, 625, 629, ч. 1 ст. 692, ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. 20, ч. 1 ст. 193, ст. 218, ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 12, ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) стягнути з відповідача 353 603 грн 34 коп. заборгованості (з яких - 343 718 грн 76 коп. - основний борг, 5 111 грн 36 коп. - інфляційні втрати, 4 254 грн 27 коп. - 3 % річних, 518 грн 95 коп. - пеня).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договорами поставки, укладеними між позивачем та відповідачем:

- № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року;

- № 13А330-7402-19 від 25.10.2019 року;

- № 13А330-8338-19 від 28.11.2019 року;

- № 13А330-9462-19 від 19.12.2019 року;

- № 13А330-1025-20 від 27.01.2020 року;

- № 13А330-7975-19 від 08.11.2019 року;

- № 13А330-7509-19 від 23.10.2019 року

в частині повного та своєчасного проведення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/621/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 08.07.2020 року, визначено відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - десять днів з дня вручення даної ухвали, запропоновано сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності);

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду з урахуванням вимог ст.ст. 165, 178 ГПК України, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

г) відповідачу: у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу.

Крім того, роз`яснено позивачу, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір вимог до початку першого судового засідання якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, що розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Також суд звернув увагу сторін, що відповідно до ч. 2 ст. 192 ГПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

02.07.2020 року від позивача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями та вимогою про застосування наслідків спливу позовної давності щодо нарахуванні пені за договором № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 року розгляд справи по суті відкладено в межах строку, встановленого ГПК України, на 19.08.2020 року.

07.08.2020 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшли:

- відповідь на відзив;

- клопотання, у якому адвокат Кнейчук О.М. просить суд забезпечити проведення судового засідання з розгляду справи по суті призначеного на 19.08.2020 року у режимі відеоконференції, проведення якого доручити Господарському суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.07.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" про проведення судового засідання з розгляду справи № 918/621/20 призначеного на 19.08.2020 року о 12 год. 00 хв. у режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку - зали № 16 та № 9 для проведення відеоконференцій у Господарському суді міста Києва заброньовано.

18.08.2020 року на офіційну електронну адресу Господарського суду Рівненської області від представника позивача надійшло клопотання, у якому адвокат Кнейчук О.М. просить суд забезпечити проведення судового засідання з розгляду справи по суті призначеного на 19.08.2020 року у режимі відеоконференції, проведення якого доручити Господарському суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.08.2020 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" про проведення судового засідання з розгляду справи № 918/621/20 призначеного на 19.08.2020 року о 12 год. 00 хв. у режимі відеоконференції задоволено, постановлено доручити забезпечення проведення судового засідання з розгляду справи № 918/621/20 в режимі відеоконференції Господарському суду Київської області (МСП 01032, м. Київ-32, вул. Симона Петлюри, 16/108).

18.08.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення господарського суду Рівненської області від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" надійшов лист в доповнення відзиву, до якого долучено контррозрахунок нарахування пені та 3 % річних.

У судовому засіданні 19.08.2020 року представником позивача заявлено усне клопотання про оголошення перерви у судового засіданні з розгляду справи по суті з метою перевірки контррозрахунків відповідача.

Представник відповідача не заперечила проти оголошення перерви у судовому засіданні.

19.08.2020 року у судовому засіданні представник позивача заявила усне клопотання, про забезпечення проведення судового засідання з розгляду справи по суті 25.08.2020 року у режимі відеоконференції, проведення якого доручити Господарському суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.08.2020 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/621/20 по суті на 25.08.2020 року, клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" про проведення судового засідання з розгляду справи № 918/621/20 по суті у режимі відеоконференції задоволено, доручено забезпечити проведення судового засідання з розгляду справи № 918/621/20 в режимі відеоконференції Господарському суду Київської області (МСП 01032, м. Київ-32, вул. Симона Петлюри, 16/108).

20.08.2020 року через відділ канцелярії та документального забезпечення господарського суду Рівненської області від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" надійшов лист в доповнення відзиву, до якого долучено уточнений контррозрахунок нарахування пені та 3 % річних.

Присутній у судовому засіданні 25.08.2020 року в режимі ВКЗ представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з урахуванням відповіді на відзив.

Присутній у судовому засіданні 25.08.2020 року представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Стосовно вимоги про застосування наслідків спливу позовної давності щодо нарахування пені за договором № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року, - представник відповідача просила суд її не розглядати у зв`язку із помилковим поданням.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" (далі - постачальник) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (далі - покупець) було укладено договори поставки:

- № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року;

- № 13А330-7402-19 від 25.10.2019 року;

- № 13А330-8338-19 від 28.11.2019 року;

- № 13А330-9462-19 від 19.12.2019 року;

- № 13А330-1025-20 від 27.01.2020 року;

- № 13А330-7975-19 від 08.11.2019 року;

- № 13А330-7509-19 від 23.10.2019 року (далі - Договори).

У відповідності до п. 1.1. Договорів постачальник зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність Покупця для використання його у господарській діяльності, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього визначену у відповідності до умов Договору суму коштів.

Найменування (асортимент) товару та вимоги щодо комплектності товару, який підлягає поставці за Договором визначаються Специфікацією (Додаток № 1 до договору) (п. 1.2. Договорів).

Сторони погодили у розділах, що стосуються предмету договорів, що товар має бути новим, придатним для використання за призначенням, відповідати визначеним у Специфікації та документації на товар характеристикам. Якість товару має відповідати сертифікатам відповідності та паспортам виробника, чинному законодавству України, в тому числі, державним стандартам України, технічним та/або іншим умовам, які пред`являються до товару даного виду та утверджуються відповідними документами.

Як встановлено судом із п. 1.2. Договорів, загальна вартість (ціна) товару за цим Договором складається з сукупної вартості всіх партій товару, що будуть поставлені протягом строку дії договору та прийняті покупцем у порядку, встановленому Договором та становить у договорах

- № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року - 104 472 грн 12 коп.;

- № 13А330-7402-19 від 25.10.2019 року - 45 594 грн 18 коп.;

- № 13А330-8338-19 від 28.11.2019 року - 70 061 грн 16 коп.;

- № 13А330-9462-19 від 19.12.2019 року - 82 589 грн 22 коп.;

- № 13А330-1025-20 від 27.01.2020 року - 4 494 грн 00 коп.;

- № 13А330-7975-19 від 08.11.2019 року - 18 254 грн 04 коп.;

- № 13А330-7509-19 від 23.10.2019 року - 18 254 грн 04 коп.

Вартість (ціна) кожної окремої одиниці товару визначається у Специфікації.

Згідно з п. 2.2. Договорів вартість (ціна) товару включає в себе вартість тари (упаковки) товару, вартість доставки товару до місця поставки за адресою, зазначеною у п. 3.2. Договору, а також компенсацію будь-яких та всіх понесених Постачальником витрат пов`язаних з виконанням Договору.

Як вбачається із п. 2.3. Договорів покупець здійснює оплату за кожну партію одержаного товару згідно наданого постачальником рахунка-фактури у безготівковій формі на вказаний у договорі рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня одержання відповідної партії товару Покупцем.

Постачальник зобов`язаний надати рахунок-фактуру разом з іншими документами на товар, відповідно до п. 3.4.3 договору, якщо інше не погоджено Сторонами. Покупець має право повернути неналежно оформлений рахунок-фактуру для виправлення або заміни. Дата отримання належно оформленого документа, складеного з дотриманням усіх вимог Договору та чинного законодавства України вважається датою отримання рахунку-фактури Покупцем. (п. 2.4., 2.5. Договорів).

Розділи 3, 4 Договорів регулюють питання порядку поставки товару, а також про тару, упаковку і маркування товару.

Згідно з п.5.4. Договорів порушення постачальником встановлених п. 5.3. договору строків дає право покупцю на застосування передбачених чинним законодавством України та п. 7.3. Договору штрафних санкцій.

Сторони Договорів узгодили між собою та зафіксували це у розділах 6 Договорів стосовно зобов`язань. Так, покупець зобов`язується прийняти товар, крім випадків встановлених п. 3.5., п. 3.11. Договору, та оплатити його вартість у порядку, визначеному п. 2.3. Договору. Постачальник зобов`язується передати товар у власність Покупця у встановлений в п. 3.2. Договору строк.

Розділи 7 Договору передбачають відповідальність сторін.

У відповідності з п. 7.1. Договорів у разі порушення Покупцем встановленого п. 2.3. Договору строку оплати вартості товару, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі 0,001 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При нарахуванні штрафних санкцій застосовуються суми з податком на додану вартість. Сплата штрафних санкцій не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за Договором. (п. п. 7.8., 7.9. Договорів).

Невід`ємною частиною Договорів є специфікація (п. 10.12. Договорів).

Як встановлено господарським судом, вказані Договори набрали чинності з моменту їх підписання сторонами та діяли до 31.12.2019 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, визначеного у п. 5.1 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що Договори є укладеними, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності Договорів, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

27.12.2019 року до договорів поставки № 13А330-7509-19 від 23.10.2019 року на загальну суму 18 254 грн 04 коп. та № 13А330-7975-19 від 08.11.2019 року на загальну суму 18 254 грн 04 коп. було укладено додаткові угоди № 1, згідно з якими сторони керуючись п. 10.2 договорів за взаємною згодою, вирішили внести зміни до Договорів:

1.1. Пункт 9.1. викласти в наступній редакції:

"9.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків та виконання гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання."

1.2. Додаток № 1 до договору викласти в новій редакції (додається).

1.3. Додаток № 2 до договору викласти в новій редакції (додається).

2. Всі інші положення договору залишаються незмінними та обов`язковими для виконання сторонами.

У позовній заяві позивач зазначає, що на виконання до умов Договорів Товариством з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" поставлено для Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" товар на загальну суму 343 718 грн 76 коп. (з ПДВ).

На підтвердження вказаного позивачем додано до позовної заяви копії видаткових накладних та копії довіреностей осіб, які отримували товар за видатковими накладними.

Як встановлено судом,

- на підставі договору № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року позивачем поставлено для відповідача товар на загальну суму 104 472 грн 12 коп., що підтверджується видатковою накладною № 182 від 23.10.2019 року;

- на підставі договору № 13А330-7402-19 від 25.10.2019 року позивачем поставлено для відповідача товар на загальну суму 45 594 грн 18 коп., що підтверджується видатковою накладною № 239 від 08.11.2019 року;

- на підставі договору № 13А330-8338-19 від 28.11.2019 року позивачем поставлено для відповідача товар на загальну суму 70 061 грн 16 коп., що підтверджується видатковою накладною № 399 від 06.12.2019 року;

- на підставі договору № 13А330-9462-19 від 19.12.2019 року позивачем поставлено для відповідача товар на загальну суму 82 589 грн 22 коп., що підтверджується видатковою накладною № 552 від 26.12.2019 року;

- на підставі договору № 13А330-1025-20 від 27.01.2020 року позивачем поставлено для відповідача товар на загальну суму 4 494 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 142 від 19.02.2020 року;

- на підставі договору № 13А330-7975-19 від 08.11.2019 року позивачем поставлено для відповідача товар на загальну суму 18 254 грн 04 коп., що підтверджується видатковою накладною № 359 від 25.03.2020 року;

- на підставі договору № 13А330-7509-19 від 23.10.2019 року позивачем поставлено для відповідача товар на загальну суму 18 254 грн 04 коп., що підтверджується видатковою накладною № 358 від 25.03.2020 року.

Кожна з вказаних видаткових накладних підписана уповноваженою особою за довіреністю, копії довіреностей долучено до матеріалів справи.

Відтак, судом встановлено, що за період жовтень 2019 року - березень 2020 року на підставі Договорів постачальником поставлено до покупця товар на загальну суму 343 718 грн 76 коп. (з ПДВ).

Однак, відповідач свої зобов`язання в частині своєчасного та повного проведення розрахунків за Договорами не дотримав, обумовлену вартість поставленого товару не оплатив.

Унаслідок вказаного Товариство з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" як постачальник змушене було звернутися до господарського суду за захистом своїх прав та інтересів, позовні вимоги обґрунтовуючи невиконанням покупцем умов п. 2.3. Договорів в частині повного проведення розрахунків за видатковими накладними № 182 від 23.10.2019 року, № 239 від 08.11.2019 року, № 399 від 06.12.2019 року, № 552 від 26.12.2019 року, № 142 від 19.02.2020 року, № 359 від 25.03.2020 року, № 358 від 25.03.2020 року, внаслідок чого, як вказує позивач, у відповідача виникла заборгованість у сумі 343 718 грн 76 коп.

Судом встановлено, що 25.03.2020 року постачальник засобами поштового зв`язку (відправлення за номером 978) направив для покупця претензію № 2403/3 від 24.03.2020 року (том 1, а.с. 45-48) про сплату заборгованості у загальному розмірі 307 716 грн 68 коп. за поставлений товар за Договорами № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року на загальну суму 104 472 грн 12 коп., № 13А330-7402-19 від 25.10.2019 року на загальну суму 45 594 грн 18 коп., № 13А330-8338-19 від 28.11.2019 року на загальну суму 70 061 грн 16 коп., № 13А330-9462-19 від 19.12.2019 року на загальну суму 82 589 грн 22 коп.

Відправлення за номером 978 вручене за довіреністю 30.03.2020 року об`єктом поштового зв`язку РІВНЕ 27 з індексом 33027.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" залишило претензію без відповіді та задоволення.

Крім того, відповідачем не підписано акт звірки взаєморозрахунків між сторонами.

У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Однак, як встановлено судом із відзиву, відповідач помилково вважає, що предметом позову у справі № 918/621/20 є стягнення з нього заборгованості за договорами поставки на загальну суму 533 603,34 грн, в тому числі основної заборгованості в сумі 543 718,76 грн, пені в сумі 518,95 грн, 3% річних в сумі 4 254,27 грн та 5 111,36 гри інфляційних витрат.

При цьому, як вбачається із позовної заяви, предметом позову у справі № 918/621/20 є стягнення із Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" 353 603 грн 34 коп. заборгованості (з яких - 343 718 грн 76 коп. - основний борг, 5 111 грн 36 коп. - інфляційні втрати, 4 254 грн 27 коп. - 3 % річних, 518 грн 95 коп. - пеня).

Також як встановлено судом із відзиву, відповідач вважає, що оскільки позивач не підтверджує направлення рахунків-фактур для оплати, а відтак у відповідача не виникав обов`язок проводити оплату за отриманий товар.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що позивачем невірно визначені строки проведення оплати, не враховані святкові та неробочі дні встановлені законодавством.

Судом встановлено, що у відзиві відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності щодо нарахування пені за договором № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року, при цьому помилково ототожнюючи строк позовної давності в 1 рік із максимальним періодом у 6 місяців, за який може бути нараховано штрафні санкції, передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Присутній у судовому засіданні 25.08.2020 року представник відповідача стосовно вимоги про застосування наслідків спливу позовної давності щодо нарахування пені за договором № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року, просила суд її не розглядати у зв`язку із помилковим поданням.

Зважаючи на викладене, суд не бере до уваги вимоги відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності щодо нарахування пені за договором № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що згідно з п. 3.9. Договорів передбачено, що разом з товаром постачальник передає всю документацію на товар (транспортні, товаросупровідні документи, рахунки-фактури, специфікації, сертифікати відповідності, паспорти виробника, інструкції з експлуатації, накладні, сертифікат про походження - у разі, якщо постачальник є імпортером товару, тощо). А в п. 3.9. договорів передбачено, що у випадку, якщо в процесі приймання товару будуть виявлені недостача товару, недоліки/дефекти товару, некомплектність товару, невідповідність фактично поставленого товару умовам договору та/або документації на товар; відсутність та/або неналежне, неповне оформлення документів, передбачених п. 3.4 договору, інші порушення умов договору, покупець складає відповідний акт про недостачу (недоліки/невідповідність тощо) товару.

Позивач вважає, що якщо відповідач виявив відсутність рахунків-фактур, то керуючись п. 3.10 Договорів мав би повідомити позивача про виявлені в процесі приймання товару порушення протягом 2 (двох) робочих днів з дня складення відповідного акта про недостачу (недоліки/невідповідність тощо) товару.

І лише у разі настання зазначених у п. 3.9. Договорів випадків, покупець має право відмовитись від прийняття та оплати або усієї партії поставленого товару, або тієї частини товару, що не відповідає умовам Договору.

Оскільки на адресу позивача від відповідача не надходило жодних претензій з боку відповідача щодо неналежного оформлення або ненадання супровідних чи бухгалтерських документів, що передбачені п. 3.4 договорів, в т.ч. рахунків-фактур, то позивач вважає безпідставними заперечення відповідача про те, що оскільки позивач не підтверджує направлення рахунків-фактур для оплати, а відтак у відповідача не виникав обов`язок проводити оплату за отриманий товар.

Окрім того, у зв`язку із тим, що відповідач у повному обсязі не виконав свої зобов`язання за Договорами та не здійснив оплату за поставлений товар, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача, крім суми основного боргу у розмірі 343 718 грн 76 коп. - також 5 111 грн 36 коп. - інфляційних втрат, 4 254 грн 27 коп. - 3 % річних, 518 грн 95 коп. - пені.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отримання відповідачем продукції на загальну суму 343 718 грн 76 коп. за видатковими накладними № 182 від 23.10.2019 року, № 239 від 08.11.2019 року, № 399 від 06.12.2019 року, № 552 від 26.12.2019 року, № 142 від 19.02.2020 року, № 359 від 25.03.2020 року, № 358 від 25.03.2020 року, підписаними без заперечень та скріпленими печатками сторін, копії яких залучено до матеріалів справи, - свідчить про вчинення відповідачем конклюдентних дій на підтвердження факту здійснення сторонами господарських операцій з поставки та прийняття продукції саме на виконання договірних зобов`язань за Договорами.

Також як свідчать матеріали справи, покупець не відмовився прийняти товар, заперечень щодо ціни, кількості, якості чи комплектності товару не має.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України, встановлено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписом ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно - правовими актами щодо окремих видів договорів.

Однією з загальних засад цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є свобода договору.

Сторони Договорів на підставі вільного волевиявлення домовилися, погодили та зафіксували у п. 2.3. Договорів, що покупець здійснює оплату за кожну партію одержаного товару згідно наданого постачальником рахунка-фактури у безготівковій формі на вказаний у договорі рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня одержання відповідної партії товару Покупцем.

Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача висловлених у відзиві про те, що у відповідача не виникав обов`язок оплати товару.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні рахунки-фактури, які мали б бути виставлені продавцем покупцю на підставі п. 2.3 Договорів для проведення оплати за товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, відповідач жодного разу не здійснив оплату за товар на виконання п. 2.3 Договорів.

Однак, зважаючи на факт поставки товару за Договорами та підписання видаткових накладних стороною покупця, у Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" виник обов`язок зі сплати за товар протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня одержання відповідної партії товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Суд, перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, викладені позивачем у позовній заяві та відповідачем у контррозрахунках за видатковими накладними № 182 від 23.10.2019 року, № 239 від 08.11.2019 року, № 399 від 06.12.2019 року, № 552 від 26.12.2019 року, № 142 від 19.02.2020 року, № 359 від 25.03.2020 року, № 358 від 25.03.2020 року, встановив, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування.

Зокрема, суд враховує, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, а також при здійсненні розрахунків, позивачеві слід було врахувати святкові та неробочі дні.

Суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за Договорами за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE та не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, встановив, що обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 5 809 грн 03 коп., а 3 % річних - 4 231 грн 64 коп.

Оскільки позивач просить суд стягнути 5 111 грн 36 коп. інфляційних втрат, вказаний розмір позовних вимог задовольняється судом у обсязі, в якому просить Товариство з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем".

Також суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума 3 % річних яка за розрахунком суду складає 4 231 грн 64 коп.

Відтак, вимога позивача до відповідача про стягнення 3 % річних у розмірі 4 254 грн 27 коп. підлягає частковому задоволенню у розмірі 4 231 грн 64 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення 3 % річних у розмірі 22 грн 63 коп. слід відмовити.

Що стосується вимог позивача про стягнення пені, то господарський суд зауважує наступне.

Позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у вигляді пені, що згідно розрахунку позивача становить 518 грн 95 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з аналізу чинних норм законодавства, неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10.12.2019 року зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Судом встановлено, що відповідальність відповідача за порушення строків оплати товару у вигляді пені передбачена Договорами у п. 7.1. - у разі порушення Покупцем встановленого п. 2.3. Договору строку оплати вартості товару, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі 0,001 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки сторони, укладаючи Договори, погодили відповідальність за несвоєчасне виконання покупцем зобов`язання по оплаті товару у вигляді пені, то вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню підлягають, однак частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відтак, суд дійшов висновку, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за договором № 13А330-6356-19 від 12.09.2019 року на загальну суму 104 472 грн 12 коп., що підтверджується видатковою накладною № 182 від 23.10.2019 року, повинно відбуватися з 05.12.2019 року по 05.06.2020 року.

Суд, перевіривши розрахунки пені викладені позивачем у позовній заяві та відповідачем у контррозрахунках за видатковими накладними № 182 від 23.10.2019 року, № 239 від 08.11.2019 року, № 399 від 06.12.2019 року, № 552 від 26.12.2019 року, № 142 від 19.02.2020 року, № 359 від 25.03.2020 року, № 358 від 25.03.2020 року, встановив, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування.

Зокрема, суд враховує, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, а також при здійсненні розрахунків, позивачеві слід було врахувати святкові та неробочі дні.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені за Договорами за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE та не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, встановив, що обґрунтований розмір пені становить 502 грн 58 коп.

Відтак, вимога позивача до відповідача про стягнення пені у розмірі 518 грн 95 коп. підлягає частковому задоволенню у розмірі 502 грн 58 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 16 грн 37 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 року - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме: задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 353 564 грн 34 коп. (з яких - 343 718 грн. 76 коп. - основний борг, 5 111 грн 36 коп. - інфляційні втрати, 4 231 грн. 64 коп. - 3 % річних, 502 грн. 58 коп. - пеня), а у вимозі в частині стягнення 22 грн 63 коп. - 3 % річних та 16 грн 37 коп. - пені позивачу слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" до позовної заяви долучив платіжне доручення № 353 від 18.06.2020 року на суму 5 304 грн 06 коп., що підтверджує сплату судового збору за подання майнової вимоги у розмірі 353 603 грн 34 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 2 ч. 1 с. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2 102 грн 00 коп.

Відтак, за подання даної позовної заяви судовий збір підлягав сплаті у розмірі 5 304 грн 06 коп.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 353 564 грн 34 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 5 303 грн 48 коп., який покладається на відповідача, а 00 грн 58 коп. судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (вул. Івана Вишенського, 4, м. Рівне, 33027, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" (вул. Кирило-Мефодіївська, 14/2, Київ 116, 04116, ) 353 564 (триста п`ятдесят три тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн 34 коп. (з яких - 343 718 (триста сорок три тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 76 коп. - основний борг, 5 111 (п`ять тисяч сто одинадцять) грн 36 коп. - інфляційні втрати, 4 231 (чотири тисячі двісті тридцять одна) грн. 64 коп. - 3 % річних, 502 (п`ятсот дві) грн. 58 коп. - пеня).

3. В решті позовних вимог у розмірі 39 грн 00 коп. (з яких - 22 грн 63 коп. - 3 % річних, 16 грн 37 коп. - пеня) відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (вул. Івана Вишенського, 4, м. Рівне, 33027, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор Систем" (вул. Кирило-Мефодіївська, 14/2, Київ 116, 04116, ) 5 303 (п`ять тисяч триста три) грн 48 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 26.08.2020 року.

Суддя Заголдна Я.В.