номер провадження справи 32/107/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 Справа № 908/1689/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Н.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІМІДЖ" (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 7, кв. 95)

до відповідача Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11)

про стягнення 77727,43 грн.

Без виклику представників сторін

УСТАНОВИВ

03.07.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж" до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про стягнення 77727,43 грн., які складаються з 77384,91 грн. основного боргу за договором поставки № 89 від 24.01.2019 та 342,52 грн. - 3% річних.

03.07.2020 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/1689/20 розподілено судді Колодій Н.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.07.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж" до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1689/19 в порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 32/107/20.

Позивач в обґрунтування вимог посилається на договір поставки № 89, укладений між сторонами 24.01.2019, на виконання умов якого відповідачу поставлено товар за видатковою накладною № РН-0000105 від 16.03.2020 на суму 154769,83 грн. Відповідач оплату поставленого товару здійснив частково. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, відповідачу нараховано 3% річних у сумі 342,52 грн. Просить суд, на підставі ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 16, 509, 525, 530, 625, 692 Цивільного кодексу України, позов задовольнити.

22.07.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж" надійшла заява вих. № 21-07-01 від 21.07.2020 відповідно до якої повідомлено про сплату відповідачем суму основного боргу в розмірі 77384,91 грн., на доказ чого надано копію платіжного доручення № 348624 від 10.07.2020. У зв`язку з чим позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 77384,91 грн., просить суд стягнути на його користь 342,52 грн. - 3% річних та судовий збір в сумі 2102 грн.

22.07.2020 від Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" надійшла заява вих. № 18-022 від 16.07.2020 якою повідомив суд про те, що товариство перерахувало ТОВ «Спецімідж» грошові кошти у розмірі 77384,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 348624 від 10.07.2020

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 25.08.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2019 між Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецімідж" (постачальник, позивач) укладено договір поставки № 89, за умовами якого (п. 1.1.) позивач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а відповідач прийняти та оплатити продукцію (товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є невідємною частиною.

Відповідно до п. 2.1. договору, детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього договору.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 2 до договору сторони обумовили, що відповідач здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позивача через 30 календарних днів тільки за умови виконання позивачем п. 3.4. п. 4.1.1-4.1.5 договру. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первиних документів відповідно до п.3.4 даного договору про прострочення реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладаних.

Згідно п. 3 Додаткової угоди № 2 до договору, поставка товару виконується позивачем на умовах DDP франко-склад відповідача, м. Заопріжжя, вул. Діагональна, 11 (Інкотермс 2010).

Термін поставки: позивач здійснює постачання товару протягом 30 календарних днів після направлення заявки відповідачем на електронну адресу позивача. Направлення та отримання заявки відповідачем на електрону адресу позивача (п. 2. Додаткової угоди № 2 до договору).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 до договору, позивач зобов`язався передати відповідачу товар у строки та за номенклатурою згідно переліку: костюм для захисту від механічних впливів та загальних виробничих забруднень в кількості 343 штуки, ціна за одиницю 353,35 грн., загальна сума з ПДВ складає 145438,90 грн.

Загальна сума договору поставки № 89 від 24.01.2019 року змінюється на суму цієї додаткової угоди і становить 1202757,04 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 12.1. договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2020, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, на адресу відповідача була здійснена поставка товару на загальну суму 154769,83 грн., за видатковою накладною: № РН-0000105 від 16.03.2020 на суму 154769,83 грн. Вище зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими особами позивача та відповідача і скріплені відбитками печаток підприємств.

Товар був прийнятий без жодних зауважень щодо його якості, кількості чи інших недоліків товару чи документації до нього.

Крім того, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортною накладною, копія якої долучено до матеріалів справи.

Позивач на виконання п. 5 Додаткової угоди № 2, 23.03.2020 направив на адресу відповідача повний пакет документів, який був отриманий відповідачем 24.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення.

Отже, позивачем умови договору виконані належним чином, жодних претензій відповідачем не заявлялось.

У зв`язку з невиконання відповідачем умов договору, щодо оплати товару, позивач направив на адресу відповідача претензію вих. № 07-05-01 від 07.05.2020 з вимогою сплатити суму основного боргу в розмірі 154769,83 грн.

Проте, оплата товару у строк, визначений договором, відповідачем здійснена частково в сумі 77384,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 348623 від 29.05.2020.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 89 від 24.01.2019, станом на 02.07.2020 становить 77384,91 грн.

Невиконання відповідачем зобов`язання щодо вчасної оплати поставленого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав, інтересів та стягнення у примусовому порядку основного боргу та 3% річних.

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази) суд дійшов висновку про наступне.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо

інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 2 до договору сторони обумовили, що відповідач здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позивача через 30 календарних днів тільки за умови виконання позивачем п. 3.4. п. 4.1.1-4.1.5 договру. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первиних документів відповідно до п.3.4 даного договору про прострочення реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладаних.

Отже, матеріалами справи доведено, що відповідач в порушення вимог ст. 692 ЦК України не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленого товару, не сплатив кошти за товар, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу за поставлений товар в сумі 77384,91 грн.

Згідно з приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

22.07.2020, тобто після відкриття провадження у справі № 908/1689/20, позивач звернувся до суду з клопотанням про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення з АТ «Запорізький завлод феросплавів» 77384,91 грн. основного боргу за Договором поставки № 89 від 24.01.2019, мотивуючи своє клопотання тим, що відповідач сплатив основну суму заборгованості після порушення провадження у справі № 908/1689/20, що підтверджується платіжним дорученням № 348624 від 10.07.2020.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1, 3 ст. 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно пункту 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і його відмову прийнято господарським судом.

Приписами ч. 3 ст. 231 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі наведеного вище, суд вважає за можливе прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІМІДЖ" від позовних вимог в частині стягнення з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» 77384,91 грн. основного боргу за Договором поставки № 89 від 24.01.2019, провадження у справі № 908/1689/20 в цій частині позовних вимог закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

В силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 342,52 грн., а саме: за порушення строків оплати видаткової накладної № РН-0000105 від 16.03.2020 р. за період з 20.05.2020 по 29.05.2020 на суму 154769,83 грн. складає 126,86 грн., та з урахуванням часткової оплати за видатковою накладною № РН-0000105 від 16.03.2020 р. за період з 30.05.2020 по 02.07.2020 на суму 77384,91 грн. складає 215,66 грн.

Стаття 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних виконаний з дотриманням норм законодавства, а тому вимога в цій частині судом задовольняються.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 343,52 грн. 3 % річних.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови від позову - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 231, ст., ст. 129, 130, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецімідж" до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про стягнення 77727,43 грн. задоволено частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІМІДЖ" (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 7, кв. 95, ) 342 (триста сорок дві) грн. 52 коп. - 3% річних та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" 77384 (сімдесят сім тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 91 коп. основного боргу за договором поставки № 89 від 24.01.2019 закрити.

Повний текст судового рішення складено 25 серпня 2020 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій