ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 915/494/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

обов`язки секретаря судового засідання за дорученням головуючого здійснює помічник судді Голікова І. Ю.,

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Слуцької Н. С. (адвокат),

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019 (суддя Алексєєв А. П.) і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 (головуючий - Мишкіна М. А., судді Богатир К. В., Філінюк І. Г.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "-Еліт Буд-",

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" (далі - ПАТ "УПБ", Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "УПБ", Уповноважена особа) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом (з урахуванням заяви від 21.06.2018 про зміну предмету позову) до Товариства з обмеженою відповідальністю "-Еліт Буд" (далі - ТОВ "-Еліт Буд-", Товариство, Покупець) про застосування наслідків недійсності укладеного 26.05.2015 між ПАТ "УПБ" і ТОВ "-Еліт Буд-" нікчемного договору купівлі-продажу (далі - договір від 26.05.2015) 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 м2, до складу якого входять об`єкти нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус (літера Апд-3), загальною площею 621,90 м2; цех безалкогольних напоїв (літера А'-І), загальною площею 954,40 м2; адміністративно-побутовий корпус (літера Б-3), загальною площею 404,20 м2; кондитерський цех (літера Б'-І), загальною площею 1160,50 м2; гараж на два бокси (літера Г-1), загальною площею 92,50 м2; склад-майстерні (літера Д-І), загальною площею 124,00 м2; мазутосховище (літера Ж-1), загальною площею 102,80 м2; котельня (літера З-1), загальною площею 254,70 м2; адміністративно-побутовий корпус (літера И-3), загальною площею 395,70 м2; сококонсервний цех (літера И'-2), загальною площею 1067,60 м2; компресорна (літера К-1), загальною площею 334,30 м2; склад тари (літера Н-1), загальною площею 1730,40 м2; майстерні (літера ГІ-1), загальною площею 72,30 м2; склад соків (літера С-І), загальною площею 534,90 м2; прохідна (літера Т-1), загальною площею 67,10 м2; склад ДП (літера В); насосна (літера Е); пожежний резервуар (літера Ц); цех первинної переробки (літера X); ТП (літера Л); електрощитова артсвердловини (літера М); кладова (літера О); склад (літера Р); вагова (літера У); ТП (літера Ф); градирня (літера ІІІ); градирня (літера Ч); споруди (1-6, 24-26, 34, І) (далі - спірне нерухоме майно, об`єкт купівлі-продажу), шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності за Товариством на спірне нерухоме майно, номер запису про право власності 982895; дата та час державної реєстрації - 26.05.2015р. 14:06:00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21588652 від 26.05.2015 14:24:44, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О. Я., що є підставою для внесення відповідного запису про державну реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з посиланням на положення статей 215, 216, 331, 392, 530, 612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України № 1952), статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та норми Інструкції про межбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 16.08.2016 № 320 (далі - Інструкція № 320).

2. Позовна заява обґрунтовується тим, що під час здійснення тимчасовою адміністрацією, запровадженою згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд) від 28.05.2015 № 107 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ", перевірки правочинів, вчинених Банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, було виявлено правочин, вчинений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "-Еліт Буд-", який на підставі пунктів 1, 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019, у задоволенні позову відмовлено.

4. Рішення та постанова мотивовані посиланням на положення статей 202, 203, 204, 215, 216, 261, 626, 632, 655 ЦК України, статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", статті 56 Закону України "Про Національний банк України", статей 67, 73, 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та статей 73, 74, 76-79, 236, 269, 282 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на недоведеність позивачем визначених пунктами 1, 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ознак нікчемності договору від 26.05.2015, укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "-Еліт Буд", оскільки: 1)постанова Правління Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ (далі - постанова НБУ № 293/БТ) "Про віднесення ПАТ "УПБ" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" містить гриф "Банківська таємниця", тоді як документи, які містять гриф "Банківська таємниця", є документами обмеженого доступу, про існування яких відповідачу не могло бути відомо, отже, ця постанова стосується визначеного кола суб`єктів, а саме ПАТ "УПБ", позаяк встановлює ряд заборон і обмежень саме стосовно Банку, а відтак є актом індивідуальної дії. Договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено 26.05.2015 (за два дні до віднесення ПАТ "УПБ" до категорії неплатоспроможних), про існування постанови НБУ № 293/БТ Товариству відомо не було у зв`язку з грифом "Банківська таємниця", тобто відповідач на час укладення договору від 26.05.2015 не міг бути обізнаний про обмеження, встановлені для позивача як проблемного банку згідно зі статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 2) за купівлю спірного нерухомого майна оплату за відповідача за умовами договорів доручення здійснила третя особа, яка мала відкриті рахунки у ПАТ "УПБ", а саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Край-1" (далі - ТОВ "Край-1"), яке у період укладення договору від 26.05.2015 та здійснення оплати було кредитором Банку, оскільки мало залишки грошових коштів на своїх рахунках, відкритих у ПАТ "УПБ", відтак оплата відбулася шляхом списання коштів з рахунку ТОВ "Край-1" на користь позивача; 3) відхиляючи посилання позивача на встановлену статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" заборону проблемному банку використовувати прямі кореспондентські рахунки для здійснення розрахунків, суди виходили з того, що здійснення або нездійснення таких розрахунків проблемним банком за тим чи іншим договором не може мати наслідком недійсність (нікчемність) такого договору, адже стосується не стадії укладення договору, коли сторони погоджують його умови та положення, а фактично стадії виконання сторонами цього договору і правомірність якої (стадії виконання) ніяким чином не може бути підставою для визнання такого договору недійсним (нікчемним), натомість питання належного чи неналежного виконання сторонами договірних зобов`язань перебуває поза межами цього позову; 4)позивач не довів того, що: а) вартість продажу спірного нерухомого майна є заниженою, не відповідає поняттю "звичайна ціна", б) об`єкт купівлі-продажу міг бути відчужений за іншою ціною у зв`язку з наявністю інших бажаючих придбати його дорожче, в) саме внаслідок укладення договору від 26.05.2015 Банк став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, навпаки, як вбачається зі змісту договору від 26.05.2015, позивач не є покупцем за цим договором і не сплачував відповідно до нього грошові кошти, а є продавцем, за що і отримав від Покупця обумовлену сторонами вартість нерухомого майна; 5) відмовляючи відповідачу в задоволенні клопотання про застосування позовної давності, місцевий суд зазначив, що за результатами здійсненої перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ "УПБ", було складено протокол від 30.06.2015 № 2, яким було затверджено результати перевірки і виявлено нікчемність правочинів, зокрема, договору від 26.05.2015, отже, перебіг строку позовної давності розпочався з 30.06.2015, тоді як з позовом Банк звернувся до суду 31.05.2018, тобто у межах строку позовної давності. Крім того судом не встановлено порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду, тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішенням місцевого суду та постановою апеляційної інстанції, ПАТ "УПБ" звернулося з касаційною скаргою, у якій просить зазначені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій положень статей 203, 215 ЦК України, статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і статей 86, 236 ГПК України, наголошуючи, що: 1) з метою оплати спірного нерухомого майна за Покупця у балансі Банку було відображено штучну транзакцію з переказу коштів від третьої особи (ТОВ "Край-1") згідно з договорами доручення, хоча третя особа не мала можливості здійснити оплату за договором від 26.05.2015; 2) за умов відсутності коштів на кореспондентському рахунку, ПАТ "УПБ" не мало можливості виконати платіжне доручення від 26.05.2015 № 938 з перерахування коштів у сумі 4395000 грн, відтак реально кошти до Банку не надходили, натомість відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань, що свідчить про безоплатність такого правочину та зумовлену цим його нікчемність; 3) суди помилково не врахували тих обставин, що Банк уклав договір купівлі-продажу з пов`язаною особою банку і є всі підстави вважати, що покупця було визначено контролерами Банку та сам правочин вчинено виключно в інтересах пов`язаних осіб; 4) спірний правочин є недійсним як такий, що вчинений з порушенням вимог частини 4 статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" і пункту 6 постанови НБУ № 293/БТ, якими зобов`язано ПАТ "УПБ" здійснювати розрахунки у національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України (далі - НБУ), тобто заборонено проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та встановлено вимогу проблемному банку проводити розрахунки виключно через консолідований кореспондентський рахунок, а також заборонено проблемному банку здійснювати будь-яке відчуження будівель і споруд.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

7. ТОВ "-Еліт Буд-" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні у повному обсязі з мотивів, викладених у оскаржуваних судових рішеннях.

Розгляд справи Верховним Судом

8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "УПБ" (подана 05.11.2019) на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 у справі № 915/494/18 та зупинено провадження у справі до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 920/653/18.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.07.2020 поновлено касаційне провадження у справі № 915/494/18 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 18.08.2020.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-IX касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

9. Постановою Правління НБУ від 30.01.2015 №73/БТ "Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ "Український професійний банк" та призначення куратора" зокрема запроваджено особливий режим контролю за діяльністю ПАТ "УПБ" до повного виконання зобов`язань перед НБУ за кредитним договором.

Постановою Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ встановлено обмеження у діяльності ПАТ "УПБ" як юридичної особи, що входить до банківської системи України, зокрема: банку було заборонено передавати в забезпечення вкладникам, іншим кредиторам майно та активи банку; банку заборонено використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки, всі розрахунки мали бути здійснені виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ.

10. 26.05.2015 між ПАТ "УПБ" (Продавець) і ТОВ "-Еліт Буд" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого Продавець передає належні йому на праві власності 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 м2 у власність Покупцю, а Покупець приймає комплекс нерухомого майна і сплачує за це обумовлену цим договором грошову суму. Предметом цього договору є 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А , загальною площею 7917,30 м2, до складу якого входять об`єкт нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус (літера Апд-3), загальною площею 621,90 м2; цех безалкогольних напоїв (літера А'-І), загальною площею 954,40 м2; адміністративно-побутовий корпус (літера Б-3), загальною площею 404,20 м2; кондитерський цех (літера Б'-І), загальною площею 1160,50 м2; гараж на два бокси (літера Г-1), загальною площею 92,50 м2; склад-майстерні (літера Д-І), загальною площею 124,00 м2; мазутосховище (літера Ж-1), загальною площею 102,80 м2; котельня (літера З-1), загальною площею 254,70 м2; адміністративно-побутовий корпус (літера И-3), загальною площею 395,70 м2; сококонсервний цех (літера И'-2), загальною площею 1067,60 м2; компресорна (літера К-1), загальною площею 334,30 м2; склад тари (літера Н-1), загальною площею 1730,40 м2; майстерні (літера ГІ-1), загальною площею 72,30 м2; склад соків (літера С-І), загальною площею 534,90 м2; прохідна (літера Т-1), загальною площею 67,10 м2; склад ДП (літера В); насосна (літера Е); пожежний резервуар (літера Ц); цех первинної переробки (літера X); ТП (літера Л); електрощитова артсвердловини (літера М); кладова (літера О); склад (літера Р); вагова (літера У); ТП (літера Ф); градирня (літера ІІІ); градирня (літера Ч); споруди (1-6, 24-26, 34, І).

Пунктами 2.1, 2.2, 2.5, 2.6 договору від 26.05.2016 передбачено, що продаж 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, який є предметом цього договору, вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і становить 3662500 грн, в тому числі ПДВ - 610416,67 грн. Договірна ціна сплачується Покупцем у гривнях шляхом безготівкового переказу суми договірної ціни на рахунок продавця № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "УПБ", ідентифікаційний код отримувача за , МФО 300205, після укладення цього договору, але не пізніше ніж 26.05.2016. Покупець має право залучити для здійснення оплати вартості 5/6 частин комплексу нерухомого майна третіх осіб. Відповідно до відомостей, викладених у довідці від 26.05.2015 № 01-10/1445, наданій ПАТ "УПБ", балансова вартість вказаних 5/6 частини комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики 7775450,09 грн. Об`єкти нерухомого майна вважаються переданими від продавця до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі цих об`єктів нерухомого майна.

Договір від 26.05.2016 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О. Я. і зареєстровано за номером 1554.

11. На виконання договору від 26.05.2015 між ПАТ "УПБ" та ТОВ "-Еліт Буд-" було підписано акт приймання передачі до договору купівлі-продажу 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики від 26.05.2015, за яким Продавець передав належні йому на праві власності 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 м2, у власність Покупцю, а Покупець прийняв вказаний комплекс нерухомого майна.

Право власності на 5/6 частин комплексу нерухомого майна було зареєстровано за ТОВ "-Еліт Буд-" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 9802895; дата та час державної реєстрації - 26.05.2015, 14:06:00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21588652 від 26.05.2015, 14:24:44, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О. Я., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 38096221.

12. Постановою Правління Національного банку України від 28.05.2015 № 348 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних" банк було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд) було прийнято рішення від 28.05.2015 №107 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ", згідно з яким вирішено розпочати з 29.05.2015 процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно. Уповноваженою особою ФГВФО призначено Пантіну Л. О.

Постановою Правління НБУ від 28.08.2015 №562 відкликано банківську ліцензію ПАТ "УПБ" та прийнято рішення про ліквідацію останнього.

На виконання вказаної постанови виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення від 28.08.2015 № 158 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УПБ" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Вказаним рішенням ФГВФО припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ" з 28.08.2015 і розпочато процедуру ліквідації банку з 31.08.2015 до 30.08.2016. Уповноваженою особою ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" було призначено Пантіну Л. О.

13. Уповноваженою особою згідно з наказом від 29.05.2015 № 26/ТА "Про перевірку договорів ПАТ "УПБ" було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ "УПБ" протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим частиною 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За результатами роботи комісією з перевірки виявлено, що договір від 26.05.2015 було укладено Банком з порушенням обмежень, встановлених постановою НБУ № 293/БТ, а саме: 1) відчуження майна було здійснено за вартістю, визначеною за домовленістю сторін, але не за вартістю, не нижче ніж визначена за результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України незалежним суб`єктом оціночної діяльності та який відповідає вимогам постанови НБУ від 25.09.2014 № 602; 2) фактично за договором встановлено відстрочку платежу тривалістю один рік; 3) умовами договору передбачено, що оплата за об`єкти нерухомості здійснюється на рахунок Продавця № НОМЕР_1 в ПАТ "УПБ" м. Київ, код банку 300205 (внутрішній рахунок банку); 4) умови договору містили умову щодо можливості залучення Покупцем третіх осіб для здійснення розрахунку за договором з Продавцем; 5) відповідач не має відкритих рахунків у ПАТ "УПБ" та відповідно, при здійсненні ним оплати за договором фінансовий стан банку та його платоспроможність могли б покращитися на суму оплати. Але, як вбачається з виписки по рахунку № 361075783, на який Покупець мав здійснити переказ коштів за купівлю нерухомості, оплату за Покупця було здійснено іншою особою, яка на момент укладення договору була кредитором Банку та мала грошові кошти на рахунку, відкритому у ПАТ "УПБ" ; 6) від продажу нерухомості за договором сума грошових коштів на кореспондентському рахунку Банку не збільшилася, як і не збільшилася його платоспроможність, оскільки фактично за договором розрахувалася інша особа шляхом переказу коштів з рахунку, відкритого у ПАТ "УПБ"; 7) договір був укладений з пов`язаними з банком особами; 8) умови спірного договору передбачають надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами Банку.

14. 30.06.2015 за результатами проведеної перевірки складено протокол № 2 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу від 29.05.2015 № 26/ТА. Цим протоколом затверджено результати перевірки, якою виявлено нікчемність правочинів, зокрема, договору купівлі-продажу 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики від 26.05.2015, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О. Я. за реєстровим № 1554. Приймаючи рішення про нікчемність договору від 26.05.2015, комісія посилалася на наявність ознак нікчемності, передбачених пунктами 2, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

15. 12.08.2015 Банк направив Товариству повідомлення № 01-10/3857 про нікчемність договорів купівлі-продажу, в тому числі договору від 26.05.2015, та вимагав повернути у власність ПАТ "УПБ" 5/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики загальною площею 7917,30 м2, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А.

У повідомленні про нікчемність Банк як на підстави нікчемності посилався на пункти 2, 3, 6, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позиція Верховного Суду

16. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і вимоги, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

17. Згідно з частиною 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

18. Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

19. Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на які послався позивач в обґрунтування підстав нікчемності договору купівлі-продажу, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

20. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

21. Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини 2 статті 215 ЦК України та частини 3 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку (наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 05.12.2018 у справі № 826/23064/15, від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16).

22. Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такі способи захисту, як встановлення нікчемності правочину і визнання недійсним нікчемного правочину, не є способами захисту прав та інтересів, установленими законом (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

23. Банк у поданій позовній заяві стверджує про нікчемність договору від 26.05.2015 з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

24. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц).

25. Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності передбачених законом підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного договору від 26.05.2015 з огляду на таке.

26. Відповідно до частини 5 статті 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

27. Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У розумінні положень зазначеного Закону уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів з метою виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним і кореспондує обов`язку встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених і доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних правових наслідків (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 920/653/18 зі спору, що виник з подібних правовідносин між тими самими сторонами).

28. Під час вирішення спору суди попередніх інстанцій визнали недоведеними позивачем обставини, які за змістом пунктів 1, 2, 3, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (на які послався позивач в обґрунтування підстав нікчемності договору від 26.05.2015) могли би свідчити про нікчемність спірного договору.

29. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

30. Спростовуючи доводи Уповноваженої особи про те, що, уклавши договір купівлі-продажу, Банк взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, які ґрунтуються на тому, що кошти у сумі 4395000 грн не було відображено в кореспондентському рахунку та у касі Банку, і такі кошти не є високоліквідними та не можуть бути направлені на задоволення вимог кредиторів, суд першої інстанції правильно зазначив, що такі доводи не підтверджуються матеріалами справи, оскільки позивачем на його власний рахунок було отримано кошти у розмірі 4395000 грн на підставі платіжного доручення № 938 від 26.05.2018 на виконання умов договору купівлі-продажу, тобто зобов`язання по оплаті за цим договором були виконані в повному обсязі.

31. Відтак, спірний договір купівлі-продажу не передбачає безоплатної передачі майна, і позивач, передавши у власність відповідача нерухоме майно, отримав за нього плату.

32. В свою чергу, укладення договору від 26.05.2015 між сторонами не призвело до того, що виконання Банком його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало неможливим, у зв`язку з чим посилання позивача на пункт 2 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не відповідає фактичним обставинам справи.

33. Суди достеменно встановили той факт, що ПАТ "УПБ" віднесено до категорії проблемних 30.04.2015, тобто майже за місяць до укладення договору купівлі-продажу від 26.05.2015 Банк уже був проблемним, а 28.05.2015 постановою Правління НБУ віднесено ПАТ "УПБ" до категорії неплатоспроможних, тобто на наступний день після укладення договору купівлі-продажу, тому укладення цього договору вже не могло вплинути на визнання Банку неплатоспроможним або спричинити неможливість виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Адже позивач не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між укладенням договору від 26.05.2015 та подальшим визнанням ПАТ "УПБ" неплатоспроможним.

34. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що вимога щодо проведення розрахунків через кореспондентські рахунки спрямована лише на позивача, оскільки згідно з підпунктом 7.1.3 пункту 7.1 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кореспондентським є рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

35. Крім того, за змістом пункту 1 глави 1 Інструкції № 320 (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку, філії іноземного банку для здійснення міжбанківського переказу коштів.

36. Тобто кореспондентський рахунок може відкрити лише банківська установа, тому вимога щодо відкриття кореспондентського рахунку відповідачем та проведення ним розрахунків через кореспондентський рахунок не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

37. Оскільки вимога щодо проведення розрахунків через кореспондентські рахунки спрямована лише на позивача, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність безоплатності вчиненого сторонами правочину купівлі-продажу.

38. Верховний Суд вважає помилковим твердження скаржника про те, що за умов відсутності коштів на кореспондентському рахунку, ПАТ "УПБ" не мало можливості виконати платіжне доручення від 26.05.2015 № 938 з перерахування коштів у сумі 4395000 грн, відтак реально кошти до Банку не надходили, натомість відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань, що нібито свідчить про безоплатність такого правочину та зумовлену цим його нікчемність, оскільки укладення договору і спосіб його виконання не є тотожним. Правочин є нікчемним згідно з пунктом 1 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у разі, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. Проведення Банком операції з перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ "Край-1" в ПАТ "УПБ" не є правочином у розумінні статей 202, 626 ЦК України та положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а є його виконанням, оскільки здійснюючи операції із перерахування коштів, банк не вчиняє окремих правочинів, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття та закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банку - резидентів і нерезидентів, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493. До того ж чинне законодавство та спірний договір не забороняють виконання обов`язку з оплати придбаного майна за покупця третьою особою, що відбулося у цьому випадку. Водночас, як встановили суди, позивач у повідомленні про нікчемність договорів, направлених відповідачеві, зазначив про нікчемність спірного договору купівлі-продажу лише з підстав, передбачених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", однак не у пункті 1 частини 3 статті 38 цього Закону (схожу правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 911/3880/15 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 920/653/18).

39. Відхиляючи доводи Уповноваженої особи про порушення пункту 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" шляхом укладення Банком правочину з пов`язаною особою Банку на умовах, що не є поточними ринковими умовами, суди першої та апеляційної інстанцій правомірно виходили з того, що ТОВ "-Еліт Буд-" не є пов`язаною з Банком особою в розумінні статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки на дату вчинення спірного правочину Товариство не мало грошових коштів на рахунках, відкритих в ПАТ "УПБ", не надавало жодного забезпечення чи поруки за виконання ПАТ "УПБ" своїх зобов`язань перед третіми особами, не було ані акціонером, ані кредитором Банку.

40. Наведеним спростовується твердження скаржника про помилкове неврахування судами тих обставин, що Банк уклав договір купівлі-продажу з ТОВ "-Еліт Буд-" як пов`язаною особою банку і такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

41. Водночас касаційна інстанція відхиляє аргументи скаржника щодо недійсності спірного правочину як вчиненого з порушенням вимог частини 4 статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" і пункту 6 постанови Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, якими зобов`язано ПАТ "УПБ" здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ, тобто заборонено проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та встановлено вимогу проблемному банку проводити розрахунки виключно через консолідований кореспондентський рахунок, з огляду на таке.

42. До діяльності банку, який визнано проблемним, не застосовуються норми, які регулюють діяльність банку, до якого введено тимчасову адміністрацію. Правове регулювання та обсяг повноважень банку, який визнано проблемним, та банку, до якого введено тимчасову адміністрацію, є різними. При цьому ані Законом України "Про банки і банківську діяльність", ані Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою Правління НБУ від 17.08.2012 № 346, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.09.2012 за № 1590/21902, не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти (аналогічний правовий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 920/653/18).

43. Постанова НБУ № 293/БТ містить гриф "Банківська таємниця", а Законом України "Про банки і банківську діяльність" та постановою НБУ №267 від 14.07.2006, якою затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, визначений термін "Банківська таємниця" і порядок доступу до неї.

44. Стаття 56 Закону України "Про Національний банк України", яка передбачала зокрема, що нормативно-правові акти Національного банку України, які містять інформацію з обмеженим доступом, не підлягають опублікуванню та доводяться до відома юридичних і фізичних осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому НБУ, та на якій акцентував увагу позивач, у зазначеній редакції почала діяти лише з 10.07.2015, тому в силу вимог частини 2 статті 5 ЦК України зазначена норма банківського законодавства не має зворотної дії до відносин укладення договору купівлі-продажу від 26.05.2015 між Банком і Товариством.

45. Натомість статтею 56 Закону України "Про Національний банк України" (в редакції, чинній станом на 30.04.2015) було передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо більш пізній строк набрання чинності не передбачений у такому акті. Офіційним опублікуванням нормативно-правового акта Національного банку України вважається перше опублікування його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань - "Офіційному віснику України", газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" або перше розміщення на сторінці Офіційного Інтернет-представництва НБУ.

46. Відповідно до статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у разі порушення банками банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.

47. Пунктом 12.3 Розділу 12 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління НБУ від 17.08.2012 № 346 (далі - Положення №346), встановлено, що рішення правління Національного банку про віднесення банку до категорії проблемних містить, зокрема, строк, протягом якого проблемний банк зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства України, у тому числі - нормативно-правових актів НБУ, але не більше 180 днів; обмеження у діяльності банку; порядок та строки повідомлення проблемним банком про стан виконання заходів щодо фінансового оздоровлення банку, а також приведення банком своєї діяльності у відповідність до вимог законодавства.

48. Частиною 6 статті 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та пунктом 5.1 глави 5 розділу 1 Положення № 346 передбачено право НБУ запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора.

49. Таким чином, постановою НБУ № 293/БТ встановлено обмеження у діяльності ПАТ "УПБ" як юридичної особи, що входить до банківської системи України.

50. Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що постанова НБУ № 293/БТ не є нормативно-правовим актом, оскільки не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України, містить гриф "Банківська таємниця", а, отже, є актом індивідуальної дії та має персоніфікований характер, чинність та юридична сила якого спрямована передусім на ПАТ "УПБ", якому вона адресована.

Доказів обізнаності відповідача про встановлені для банку обмеження позивач не надав, а суди попередніх інстанцій таких обставин не встановили. При цьому саме по собі невиконання посадовими особами Банку наведених у постанові НБУ приписів про його віднесення до категорії проблемних не може бути підставою для висновку про нікчемність або недійсність правочинів Банку (схожий за змістом висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 816/378/16).

Отже, наслідком порушення такого акту індивідуальної дії може бути лише застосування Національним банком України до банку-порушника заходів впливу за порушення банківського законодавства відповідно до статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Положення № 346, однак не визнання правочину недійсним.

51. Судом першої інстанції також враховано, що невідповідність укладеного договору купівлі-продажу вимогам постанови НБУ не визначено серед підстав нікчемності правочину, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів (зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).

52. Крім того за своєю правовою природою договір купівлі-продажу від 26.05.2015 не належить до правочинів, що забезпечують виконання зобов`язань, відтак його укладення не могло порушити встановленого абзацом 10 пункту 3 постанови НБУ № 293/БТ обмеження щодо передачі в забезпечення майна та активів Банку (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 911/1122/18).

53. Колегія суддів зауважує, що у постанові НБУ № 293/БТ не передбачено заборони на перерахування (списання) грошових коштів із поточних рахунків юридичних осіб, відкритих у такому банку.

54. Постанова НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ "Про віднесення ПАТ "УПБ" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", зважаючи на його юридичну силу та властивості, є правовим актом індивідуальної дії, має чітко виражений організаційно-розпорядчий, персоніфікований характер, чинність та юридична сила якого спрямовані передусім на особу, якій він адресований, і породжує конкретні правовідносини, обумовлені ним, зокрема спрямований на реалізацію заходів впливу щодо конкретного проблемного банку - ПАТ "УПБ", а не стосовно невизначеного кола осіб, та дія його вичерпується одноразовим застосуванням (схожий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 920/653/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 816/378/16).

55. Оскільки постанова НБУ № 293/БТ з огляду на її правову природу не є актом цивільного законодавства у розумінні положень статті 4 ЦК України, а є актом індивідуальної дії, який розповсюджується на ПАТ "УПБ", що виключає підстави для застосування норм статей 203, 215 цього Кодексу при наданні оцінки спірному правочину в контексті невідповідності його зазначеній постанові НБУ. Зазначене обґрунтовано врахували суди під час вирішення цього спору.

56. У зв`язку з наведеним, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину з огляду на недоведеність позивачем визначених пунктами 1, 2, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ознак нікчемності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного між ПАТ "УПБ" та ТОВ "-Еліт Буд-", та недоведеність наявності підстав для визнання цього договору недійсним.

57. Частиною 1 статті 300 ГПК України (у редакції, чинній до 08.02.2020) імперативно визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

58. Зважаючи на те, що позивач, оскаржуючи рішення місцевого господарського суду і постанову апеляційного господарського суду, не обґрунтовує свої вимоги доводами щодо нікчемності договору від 26.05.2015 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів здійснила касаційний перегляд судових рішень у цій справі лише у межах доводів скаржника щодо нікчемності договору від 26.05.2015 з підстав, визначених у пунктах 1, 2, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону.

59. Касаційна інстанція погоджується з викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами Товариства, обґрунтованість та відповідність яких чинному законодавству і фактичним обставинам справи підтверджується наведеними раніше висновками.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

61. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позову, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Розподіл судових витрат

62. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 у справі № 915/494/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков