ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Харків Справа № 913/374/20

Провадження №17пн/913/374/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» Білої Ірини Володимирівни, м. Київ

до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про скасування арешту з майна та скасування запису про реєстрацію обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

без виклику представників сторін.

Обставини справи: Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» Білої Ірини Володимирівни (позивач у справі) звернулось з позовною заявою №03-988 від 22.06.2020 до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (відповідач у справі) з вимогами:

- скасувати арешт з майна Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» (ідентифікаційний код 14351016), встановлений постановою державного виконавця Артемівського відділу ДВС Луганського МУЮ ВП №13725791 від 15.07.2009 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження;

- в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати запис про реєстрацію обтяжень №8885547 від 15.07.2009, підстава обтяження: постанова державного виконавця Артемівського відділу ДВС Луганського МУЮ ВП №13725791 від 15.07.2009 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Ухвалою суду від 03.06.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.07.2020 місцезнаходженням юридичної особи відповідача - Луганського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є: проспект Хіміків, буд. 68, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93401 (а.с.25).

Ухвалу про відкриття провадження у справі суду від 30.06.2020 відповідач отримав 08.07.2020, про що свідчить особистий підпис відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.26).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов із викладенням власної правової позиції та будь-яких заяв або клопотань до матеріалів справи не надав.

З огляду на вищевказане, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд встановив таке.

Обґрунтовуючи вимоги за позовом позивач зазначив, що у Артемівському відділі державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, правонаступником якого є Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), перебувало виконавче провадження №13725791 щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (далі - Банк).

В межах виконавчого провадження №13725791 звернено стягнення на майно боржника - вбудоване нежитлове приміщення №143 площею 184,3 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з не продажем вказаного нерухомого майна на прилюдних торгах воно передано Банку в рахунок часткового погашення боргу.

На підставі акта державного виконавця про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу нереалізованого на прилюдних торгах майна, приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу видано свідоцтво про право власності №2411 від 26.07.2012, власником за яким є Банк.

Як повідомив позивач, під час підготовки до продажу вказаного нерухомого майна в межах ліквідаційної процедури в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено запис про обтяження №8885547 від 15.07.2009, що внесений на підставі постанови державного виконавця Артемівського відділу ДВС Луганського МУЮ ВП №13725791 від 15.07.2009 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Станом на 19.06.2020 запис про обтяження №8885547 від 15.07.2009 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно не виключений, що перешкоджає Банку вільно розпоряджатися йому майном та проведення ліквідаційної процедури у спосіб визначений Законом України №4452-VI.

Відповідно до рішення правління Національного банку України від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду) прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду Коваленку Олександру Володимировичу делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ФІДОБАНК» строком з 20.07.2016 по 19.07.2018 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 02.07.2018 №1836 продовжені строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» на два роки з 20.07.18 по 19.07.2020 (включно).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 25.10.2019 №2732 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» призначено Білу Ірину Володимирівну.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростував.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

За змістом положень ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту таких прав та інтересів, на підставі ч.2 наведеної норми, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України gередбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Предметом спору у цій справі є звільнення з-під арешту майна накладеного відповідною постановою відповідача та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати запис про реєстрацію обтяжень.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на момент винесення відповідачем постанови про арешт майна, визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч.1).

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у вказаній редакції, визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Разом із тим, відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У справі, що розглядається, із встановлених судом обставин вбачається, що позивач, як власник нерухомого майна, пред`явив позовні вимоги до відповідача, який не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт, отже, останній є неналежним відповідачем у цій справі.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18.

Суд також звертає увагу, що заміна неналежного відповідача на належного відбувається виключно за клопотанням позивача, а не з ініціативи суду, відповідно до ч. 2 ст. 48 ГПК України.

У зв`язку з зазначеним, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з віднесенням судових витрат, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на позивача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 21.08.2020.

Суддя О.С. Фонова