ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2020 р. Справа№ 911/2314/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020

у справі № 911/2314/19 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання"

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору:

1) Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

2) Акціонерного товариства "Київоблгаз"

про зобов`язання повернути майно та стягнення 4 175 137, 39 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання" про зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно - природний газ в загальному обсязі 624,783 тис. куб. м.; стягнути 4 175 137,39 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в загальному обсязі 624,783 тис. куб.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, відповідач набув природний газ загальним обсягом 624,783 тис. куб. метрів, за період з січеня 2017 по березень 2017 року, без будь-якої правової підстави, без договору із будь-яким постачальником, отже відбір відбувся за рахунок газу, який позивач як оператор газотранспортної системи придбав у АТ "НАК "Нафтогаз України" за результатами проведення публічних закупівель. Виходячи з наведеного відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме природний газ в загальному обсязі 624,783 тис. куб. метрів. Позивач наголошує, що у випадку, якщо буде встановлено відсутність у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, то відповідач на підставах, передбачених ч. 2 ст. 1213 ЦК України, буде зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна, що визначається на момент розгляду справи судом та на даний час складає 4 175 137,39 грн (за вартістю природного газу на липень 2019).

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.03.2020 року у справі № 911/2314/19 в позові відмовлено повністю.

Господарським судом Київської області 10.03.2020 прийнято додаткове рішення у справі № 911/2314/19, яким клопотання представника КП "Бородянкатепловодопостачання" про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат відповідача на правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Комунального підприємства Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання" 12 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, АТ "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 року у справі № 911/2314/19 повністю та ухвалити нове, яким судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване додаткове рішення прийнято місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності тих обставин, які суд визнав встановленими. Так, апелянт стверджує, що надіслана відповідачем на його адресу заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу від 18.02.2020 не містила переліку додатків, а саме копії акту про прийняття-передачу наданих послуг, копії додатку № 2 до договору про надання правової допомоги, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Також посилаючись на правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/19, наполягає на недопустимості поданих відповідачем доказів як таких, що подані до суду не у встановленому господарським процесуальним законом порядку. За доводами апелянта, сума в розмірі 12 000,00 грн, яка стягнута з позивача за оскаржуваним додатковим рішенням, як витрати пов`язанні з розглядом справи, визначена явно без дотримання критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020, справа № 911/2314/19 за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 911/2314/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 розгляд справи призначено на 30.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 розгляд справи відкладено на 17.08.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка входить до складу колегії суддів, - у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 справу № 911/2314/19 за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 прийнято до провадження визначеним складом суду.

В судовому засіданні 17.08.2020 представники позивача та третьої особи-1 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, оскаржуване додаткове рішення скасувати, ухвалити нове, яким судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн покласти на відповідача.

Представник відповідача заперечив проти доводів апелянта та просив оскаржуване додаткове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представником третьої особи-2 вирішення даної апеляційної скарги залишено на розсуд суду.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Так, 29.11.2019 між адвокатом Литвиненко Лесею Анатоліївною та КП «Бородянкатепловодопостачання» укладено договір про надання правової допомоги №77/19, згідно якого адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу (а.с. 157-159 том І).

Згідно п. 2.2 договору клієнт зобов`язався ознайомитися з вартістю юридичних послуг адвоката та своєчасно здійснити оплату даних послуг. Остаточний розрахунок між сторонами відбувається згідно додатку № 2 до договору, який є невід`ємним додатком до цього договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи додатку № 2 до договору №77/19 від 29.11.2019 у справі № 911/2314/19 (а.с. 160 том ІІ), який підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений печаткою підприємства, всього вартість наданих послуг за вказаним договором становить 12 000 грн, а саме: вивчення та аналіз позовної заяви - 1 000 грн; додаткові письмові пояснення на позовну заяву - 3 000 грн; участь в судових засіданнях 02.12.2019, 16.12.2019, 13.01.2020, 03.02.2020 - по 2 000 грн кожне (всього 8 000 грн).

Таким чином, умовами договору, визначеними на підставі вільного волевиявлення сторін згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України, визначено фіксований розмір гонорару адвоката за кожний вид послуг, що узгоджується зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Посилання апелянта щодо відсутності розрахунку погодинної деталізації наданих адвокатом послуг не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення з огляду на узгодження сторонами в договорі саме такого фіксованого розміру гонорару. Контррозрахунку необґрунтованості визначеної сторонами вартості послуги позивачем не надано.

17.02.2020 між сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 29.11.2019 №77/19 (а.с. 161 том ІІ), згідно якого адвокатом надано клієнту юридичні послуги з представництва інтересів КП «Бородянкатепловодопостачання» у справі № 911/2314/19. Вартість послуг становить 12 000,00 грн. Також у вказаному акті наведена деталізація наданих послуг окремо, що відповідає узгодженим в додатку № 2 до договору №77/19 від 29.11.2019 розмірам вартості гонорару.

Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками їх печаток без будь-яких зауважень та заперечень.

За встановленого колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи документи свідчать про реальність надання адвокатом правничої допомоги відповідачу в рамках розгляду даного спору. Зворотного позивачем ані в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку не доведено.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат (аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи усю сукупність обставин справи, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом було правомірно задоволено клопотання відповідача та прийнято додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн. Позивачем обставин недотримання критерію реальності понесення та необхідності адвокатських витрат, а також їх не співмірність із складністю цієї справи, в суді апеляційної інстанції не доведено.

Посилання апелянта на те, що на адресу позивача не надходили додатки до заяви відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу від 18.02.2020 оцінюються судом критично, оскільки вона була подана стороною в судовому засіданні, в якому приймав участь і представник позивача, клопотання містить перелік додатків до нього та докази їх надіслання. Доказів складання уповноваженим відділом позивача акту про відсутність додатків до заяви від 18.02.2020 при розкритті рекомендованої кореспонденції суду не надано.

При цьому, апеляційна інстанція зауважує, що позивач, вважаючи необґрунтованим розмір заявлених до відшкодування сум судових витрат на правничу допомогу, не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи до постановлення додаткової постанови від 10.03.2020 та, відповідно, надати свої заперечення стосовно розподілу судових витрат.

Крім того, здійснивши відтворення звукозапису судового засідання, в якому було прийнято додаткове рішення, судовою колегією встановлено, що представник позивача ознайомлювалась з наявними у справі додатками заяви від 18.02.2020 та надавала свої заперечення. Висловлення усних заперечень також зафіксовано в протоколі судового засідання від 10.03.2020.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що під час вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, принципів рівності та змагальності сторін порушено не було.

Посилання апелянта на правові позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки обставини вищенаведених справ є відмінним від даної справи, а саме договірними відносинами сторін вартість юридичних послуг поставлено в залежність від розміру мінімальної заробітної плати встановленої на дату фактичного надання послуги за годину надання послуги. Тоді як, у справі, що розглядається, умовами договору від 29.11.2019 №77/19 та додатками до нього визначено фіксований розмір гонорару адвоката, що свідчить про інший порядок його обчислення.

Аргументація апеляційної скарги стосовно подання відповідачем доказів з порушення відповідного порядку спростовується матеріалами справи, а відтак відхиляється судом апеляційної інстанції за її необґрунтованістю.

Також судова колегія вважає безпідставними твердження позивача про недопустимість поданих відповідачем доказів в підтвердження обставин понесення стороною витрат на правничу допомогу, оскільки в силу приписів ст. 77 ГПК України позивачем не доведено факту отримання доказів з порушенням закону, а копія договору від 29.11.2019 №77/19, копія акта про прийняття-передачу наданих послуг, копія додатку № 2 до договору про надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю є тими засобами доказування, на підставі яких підлягає встановленню обставини надання адвокатських послуг.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 911/2314/19 прийнято у відповідності до наявних в матеріалах справи документів, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі №911/2314/19 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі №911/2314/19 залишити без змін.

3. Справу №911/2314/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 21.08.2020