Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/499/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Васильєвій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Сарненської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроформат Стальконструкція"

про стягнення в сумі 2 010 492 грн. 37 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Дремлюга Ю.С. (ордер РН 5239№30 від 30.06.2020 р.);

Від відповідача: Бондаренко І.Ю. (ордер АІ №1041123 від 26.06.2020 р.).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

01 червня 2020 року Сарненська міська рада (далі - позивач) вернулася до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроформат Стальконструкція" (далі - відповідач) про стягнення в сумі 2 010 492 грн. 37 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка протягом тривалого строку використовується відповідачем без належної сплати орендної плати, а тому Сарненська міська рада змушена звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом стягнення безпідставно збережених коштів за період з 31 травня 2017 року по 01 березня 2020 року у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, що становить 2 010 492 грн. 37 коп.

В судовому засіданні 12 серпня 2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на наступні обставини.

08 вересня 2015 року, 22 вересня 2015 року та 24 вересня 2015 року відповідач на аукціоні щодо продажу майна підприємства - банкрута Публічного акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" придбано нерухоме майно. 12 жовтня 2015 року відповідач отримав від ліквідатора ПАТ "СЗМТК " лист про те, що вище зазначене придбане нерухоме майно знаходиться на земельних ділянках орієнтовною площею 11 га, які були надані підприємству - банкруту ПАТ "СЗМТК" на підставі Державного акту на право постійного користування. Землю надано у постійне користування для обслуговування виробничих приміщень відповідно до рішення виконкому Сарненської міської ради, Ради народних депутатів від 27 жовтня 1999 року № 494.

Відповідач вважає, що ПАТ «СЗМТК» не мало прямих законних зобов`язань переоформити право постійного користування земельною ділянкою, яку останній отримав на підставі Державного акту про право постійного користування землею. А тому, у зв`язку з відсутністю вимоги щодо обов`язкового переоформлення права користування земельною ділянкою на право власності або право оренди, ПАТ "СЗМТК" продовжував користуватись земельною ділянкою безоплатно.

Окрім того, відповідач зазначає, що з дати набуття права власності на нерухоме майно отримав право на земельну ділянку на тих же умовах на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику.

Тому, відповідач після придбання нерухомого майна, почав оформлювати земельну ділянку, яка перейшла від ПАТ "СЗМТК" з на тих же умовах на яких ця земельна ділянка належала останньому, з метою здійснювати оплату за користування земельною ділянкою з підстав визначених законом. Оскільки земельна ділянка не мала чітких меж, площі та не була ідентифікована у Державному земельному кадастрі, 06 листопада 2015 року відповідач уклав договір № 1081 з Державним підприємством «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" щодо проведення замлевпорядпих вишукувань на земельних ділянках, які надані в постійне користування ВАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" для обслуговування виробничих приміщень.

Відповідач зазначає, що звертався до Сарненської міської ради, з листом, в якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 9,61 та в оренду строком на 10 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості.

31 січня 2019 року відповідачем та проектною організацією підписано акт приймання передачі виконаних робіт за Договором № 01/06/03 від 06 березня 2017 року, на виконання першого етапу робіт, а саме: кадастрової зйомки земельної ділянки.

01 лютого 2019 року відповідач уклав договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 18 травня 2019 року виготовлено та погоджено проект землеустрою. 27 червня 2019 року відбулася реєстрація земельних ділянок площею 7.5289 га, та 1.6942 га, в Державному земельному кадастрі на підставі проекту землеустрою та відбулось присвоєння кадастрових номерів.

18 листопада 2019 року відповідач звернувся з листом до позивача з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 10 років. 11 грудня 2019 року Сарненською міською радою винесено Рішення № 1365 від 11 грудня 2019 року "про надання земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "ЄВРОФОРМАТ Стальконструкція".

16 грудня 2019 року відповідач та позивач уклади договір оренди землі площею 1.6942 га, строком на 10 років. 25 липня 2019 року відповідачем відчужено чотири об`єкти нерухомості, останній мав на меті здійснити поділ земельної ділянки площею 7,5289 га, після чого укласти договір оренди землі на 10 років. Відповідач неодноразово звертався до позивача з відповідними заявами з проханням надати дозвіл на поділ земельної ділянки площею 7,5289 га. Однак, 11 рудня 2019 року Рішенням № 1366 Сарненської міської ради, відмовлено у наданні згоди на поділ земельної ділянки площею 7,5289 га.

02 березня 2019 року позивач виніс рішення про надання земельної ділянки площею 7, 5289 га. в оренду строком на 6 місяців.

Отже, відповідач зазначає, що отримав на законних підставах право користування земельною ділянкою.

Окрім того, відповідач не погоджується з твердженням позивача, що між сторонами виникли кондиційні відносини. Відповідач не набув та/або не зберіг земельні ділянки за рахунок позивача або іншої особи, а також набуття чи збереження земельних ділянок не відбулося без відсутності правової підстави та підстава, на якій земельні ділянки набувшій, згодом не відпала.

На думку, відповідача позивач не вірно провів аналіз даної ситуації та безпідставно застосував норми кондикційних зобов`язань в межах даного позову.

Відповідач зазначає, що чинне законодавство починаючи з 2015 року, не зобов`язує останнього з моменту набуття права власності на нерухоме майно здійснювати орендну плату, так як обов`язок щодо сплати орендної плати виникає з моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, тому висновки які позивача, виклав в своїй позовній заяві, суперечать фактичним обставинам на нормам чинного законодавства.

Окрім того, відповідач повідомляє суд, що останній починаючи з січня 2015 року здійснював в ГУ ДКСУ у Рівненській області орендну плату, в призначенні платежу зазначаючи, що це орендна плата, та вказуючи місяць та рік, без посилання на конкретний Договір оренди. За 2015-2016 рік відповідач сплатив до ГУ ДКСУ у Рівненській області добровільно оренду плату в розмірі 90 720 грн. 00 коп..

З урахуванням вище наведеного, відповідач вважає, що позивач не навів належних аргументацій щодо стягнення доходів від безпідставно набутого майна відповідача, які ґрунтувались на законних підставах, тому позовні вимоги відповідач не визнає та просить суд відмовити у позові у повному обсязі.

В судовому засіданні 12 серпня 2020 року представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзив на позовну заяву, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Заяви та клопотання у справі

23 червня 2020 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує у повному обсязі та просить суд в задоволенні позову відмовити.

30 липня 2020 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Рівненської області 02 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви Сарненської міської ради про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Ухвалою господарського суду Рівненської області 30 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі № 918/499/20 за позовом Сарненської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроформат Стальконструкція" про стягнення в сумі 2 010 492 грн. 37 коп. та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 липня 2020 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22 липня 2020 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 12 серпня 2020 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договорів купівлі-продажу майна підприємства банкрута від 08 вересня 2015 року, які укладені між Публічним акціонерним товариством "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євроформат Стальконструкція" до останнього перейшло право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, які розміщені в місті Сарни по вулиці Соборна 21, а саме: 1. Гараж, загальною площею 509,9 кв.м.; 2. Киснева станція, загальною площею 233,к кв.м.; 3. Цех № 2, загальною площею 14 503,5 кв.м.; 4. Перехідна галерея, загальною площею 87,4 кв.м.; 5. Адміністративно-побутовий корпус, загальною площею 5 741,0 кв.м.; 6. Насосна станція, загальною площею 10,2 кв.м.; 7. Ремонтний цех, загальною площею 1 256,3 кв.м.; 8. Котельня (Р-2), загальною площею 791,7 кв.м.; 9. Котельня (Т-2), загальною площею 1 018,3 кв.м.; 10. Склад солі, загальною площею 66,4 кв.м.;11. Мазутне господарство, загальною площею 154,7 кв.м.

Право власності на вказані будівлі за відповідачем зареєстровано 08 вересня 2015 року у порядку, встановленим законодавством, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідними свідоцтвами на право власності та технічними паспортами на будівлі, які наявні у матеріалах справи № 918/499/20.

В подальшому, 25 липня 2019 року відповідачем відчужено чотири об`єкта нерухомого майна, а саме: 1. ОСОБА_1 відчужено котельню (Р-2) (договір купівлі-продажу нерухомого майна серії ННН № 702288 від 25 липня 2019 року) та котельню (Т-2) (договір купівлі-продажу нерухомого майна серії ННН № 702292 від 25 липня 2019 року); 2. ОСОБА_2 відчужено мазутне господарство (договір купівлі- продажу нерухомого майна серії ННН № 702279 від 25 липня 2019 року) та ремонтний цех (договір купівлі-продажу нерухомого майна серії ННН № 702283 від 25 липня 2019 року).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували право власності на вказані будівлі у порядку, встановленим законодавством, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які наявні у матеріалах справи № 918/499/20.

На момент набуття права власності відповідачем (08 вересня 2015) вказані об`єкти знаходилися на земельній ділянці в місті Сарни по вулиці Соборна, 21 (цільове призначення - для обслуговування виробничих приміщень площею 7,9431 га), яка перебувала у постійному користуванні продавця - Публічного акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій", що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії I- РВ № 001175 від 21 березня 2000 року.

Відповідно до ч. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Абзацом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Суд зазначає, що до моменту відчуження будівель Публічного акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" був законним користувачем земельної ділянки та вказана ділянка була сформована незалежно від присвоєння кадастрового номера. (Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Вищого господарського суду від 26 квітня 2017 року № 921/377/16-г/17).

Частина 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі» визначає перехід права на оренду земельної ділянки" за умовами якої до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також: переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Окрім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані Окрім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розмішені на земельній ділянці, то перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розмішені на земельній ділянці, то перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою відповідно до ч.1 ст. 141 ЗК України є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Аналогічні положення містить ст. 377 ЦК України, відповідно до яких до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Перехід права власності на нерухоме майно є підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України № 6-2225цс16 від 12 жовтня 2016 року.

Отже, в силу наведеного імперативного припису частини 2 статті 120 ЗК України, право користування зазначеною земельною ділянкою, незалежно від того, чи передбачено це договором, перейшло до відповідача 08 травня 2015 року, тобто після набуття ним права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться на цій ділянці (позиція Касаційного господарського суду Верховного суду викладена в постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 918/929/17).

Судом встановлено, що починаючи з 08 вересня 2015 року відповідач використовує земельну ділянку, яка знаходиться під нерухомим майном в місті Сарни по вулиці Соборна, 21 яка раніше перебувала у постійному користуванні у Публічного акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій".

Як вбачається з позовної заяви, про даний факт позивачу стало відомо лише в жовтні 2017 року після звернення відповідача з клопотанням від 12 жовтня 2017 року № 180 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 7,9158 га під вищезазначеними будівлями для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_1 . До цього клопотання відповідачем додано: план щодо відведення земельної ділянки площею 7,9158 га, підписаний сертифікованим-інженером землевпорядником та Відповідачем; правовстановлюючі документи; копії права власності на об`єкти нерухомості, копії технічних паспортів; витяг з державного реєстру про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій". Відповідачем у плані щодо відведення земельної ділянки фактично визначено площу земельної ділянки в розмірі 7,9158 га, яка необхідна для обслуговування об`єктів нерухомого майна, які перебувають у його власності.

Рішенням Сарненської міської ради від 14 грудня 2017 року № 696 відповідачу дано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 7,9158 га під вищезазначеними будівлями для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в місті Сарни по вулиці Соборна, 21.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем подано позивачу план розподілу земельної ділянки загальною площею 7,5289 га. між відповідачем та громадянами Майборода В.М. та ОСОБА_2 , тим самим визначивши та узгодивши площу ділянок, необхідну для обслуговування існуючих об`єктів нерухомого майна. Рішення Сарненської міської ради від 11 грудня 2019 року № 1366 "Про надання земельної ділянки в оренду в м. Сарни по вул. Соборна, 21" 02 березня 2020 року укладено договір оренди землі.

Відповідно до вказаного договору відповідачу, громадянам Майборода В.М. та Кузьмич А.А. передано земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_1 загальною площею 7,5289 га. у такому розрахунку: відповідачу - площею 5,9837 га., Майборода В.М. - площею 0,6839 га. та ОСОБА_2 - площею 0,0219 га.

Отже, на підставі вищенаведеного судом встановлено, що відповідач з 08 вересня 2015 року по 01 березня 2020 року використовував земельну ділянку на якій знаходяться будівлі що перебувають в АДРЕСА_1 без належного оформлення права користування.

Судом встановлено та матеріалами справи стверджено, що відповідно до статей 12, 80, 83 Земельного кодексу України та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 192571944 від 11 грудня 2019 року) земельна ділянка на якій знаходиться вказані будівлі перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Сарни, інші речові права не зареєстровані.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право оренди земельної ділянки.

Тобто, відповідач правомірно володіє нерухомим майном в місті Сарни по вулиці Соборна, 21 які знаходиться на спірній земельній ділянці.

Однак, слід зазначити, що з моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під об`єктами нерухомого майна, проте речові права відповідачем на земельну ділянку до 01 березня 2020 не було зареєстровано.

Згідно з положеннями частини першої статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Суд зазначає, що вказані зобов`язання за своїм змістом є кондикційними. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 березня 2020 року № 910/9665/17).

Як вбачається з матеріалів справи, безпідставне набуття відповідачем спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме отримання відповідачем у власність нежитлових приміщень на підставі договорів, які безпосередньо пов`язані із земельними ділянками.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Отже, суд приходить до висновку про те, що речові права відповідача на земельні ділянки до 01 березня 2020 року не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельних ділянок, а тому використовувала земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

При цьому виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Такі висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та прав власності Касаційного господарського суду від 28 лютого 2020 року № 913/169/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року № 642/4792/17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 22/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17. Такої ж правової позиції дотримується і Північно-захілний апеляційний господарський суд у постанові № 902/311/19 від 28 січня 2020 року.

Окрім того, суд зазначає, що розрахунок заборгованості відповідача здійснено з урахуванням нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджується доданими до позову документами, а тому, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано та доведено розмір заявлених до стягнення позовних вимог, а саме 2 010 492 грн. 37 коп.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76 -78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В процесі розгляду справи, відповідачем не спростовано безпідставне збереження коштів у вигляді несплаченої орендної плати з користування спірною земельною ділянкою у сумі 2 010 492 грн. 37 коп. Заборгованість відповідача станом на день прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та відповідачем не спростовано, тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 2 010 492 грн. 37 коп. безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати з користування спірною земельною ділянкою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Надані відповідачем докази добровільної сплати орендної плати за землю суд не бере до уваги оскільки сплати проведені за час до початку періоду за який позивач стягує безпідствано збережені кошти.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з розглядом справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Безпідставне збереження коштів у вигляді несплаченої орендної плати з користування спірною земельною ділянкою порушило інтереси позивача, які полягають у отриманні оплати за користування земельною ділянкою.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 30 157 грн. 39 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, що призвели до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 30 157 грн. 39 коп. покладається відповідача.

Докази понесення витрат з оплати правової допомоги на момент ухвалення рішення суду не надано.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроформат Стальконструкція" (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, код. 35197729) на користь Сарненської міської ради (34500, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Широка, 31, код. 04057770) 2 010 492 (два мільйони десять тисяч чотириста дев`яносто два) грн. 37 коп. та 30 157 (тридцять тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 39 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 серпня 2020 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим ( АДРЕСА_2 );

3 - відповідачу рекомендованим (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7).