СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. Справа № 905/2382/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.
при секретарі судового засідання: Мартинчук М.В.
за участю представників:
від ініціюючого кредитора:Ягодка О.О., довіреність №640 від 07.08.2020р., свідоцтво серія КС №7980/10 від 18.07.2019р.
від боржника:Корольчук Ю.Ю., ордер серія ВК №1002388 від 22.11.2019р., свідоцтво №463 від 22.07.2005р.
від ТОВ «ЛЕО 2002»:Літвінова А.С., довіреність №Д3/04022020-ІРВ від 04.02.2020р., свідоцтво №1175 від 22.02.2012р.
від ТОВ «Профі Трейдінг»: Літвінова А.С., довіреність №20200302 від 03.02.2020р., свідоцтво №1175 від 22.02.2012р.
від ГУ ДПС у Донецькій області: не з`явився
від Маріупольської міської ради Донецької області: не з`явився
розпорядник майна:Чупрун Є.В., свідоцтво №424 від 06.03.2013р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ (вх.№1217 Д/3 від 22.04.2020р.)
на ухвалу господарського суду Донецької області
постановлену16.03.2020р. (повний текст складено та підписано 23.03.2020р. у м.Харкові)
у справі№905/2382/18 (суддя Кротінова О.В.)
за заявоюАкціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", м.Маріуполь Донецької області
пробанкрутство
розпорядник майнаЧупрун Євген Вікторович, м.Суми

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. (повний текст складено та підписано 23.03.2020р.) у справі №905/2382/18 визнано кредиторами боржника, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат":

- Акціонерне товариство "Сбербанк" на суму 17.620,00грн. - перша черга; 451.937.829,36грн. - четверта черга; окремо до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню у шосту чергу пеня - 1.240.181,38грн. (вимоги ініціюючого кредитора, на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 02.12.2019р.);

- Акціонерне товариство "Сбербанк" на суму 59.087,00грн. - перша черга; 73.257,84грн. - четверта черга; окремо до реєстру вимог кредиторів включити вимоги кредитора, які забезпечені майном боржника на суму 149.495.382,29грн. (додаткові вимоги ініціюючого кредитора);

- Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" на суму 3.842,00грн. - перша черга; 317.554.799,03грн. - четверта черга; окремо до реєстру вимог кредиторів підлягає включенню у шосту чергу пеня - 38.100.091,23грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" на суму 3.842,00грн. - перша черга; 508.861.801,26грн. - четверта черга.

Крім того названою ухвалою місцевого господарського суду відмовлено:

- Акціонерному товариству "Сбербанк" у визнанні кредитором боржника на суму 149.935.170,34грн.;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" у визнанні кредитором боржника на суму 167.886.192,66грн.;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" у визнанні кредитором боржника на суму 731.510,37грн.

Не погодившись із названою ухвалою, Акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно резолютивної частини якої просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. (повний текст складено та підписано 23.03.2020р.) у справі №905/2382/18 у частині відмови Акціонерному товариству "Сбербанк" у визнанні кредитором боржника на суму 149.935.170,34грн. та в цій частині прийняти нове рішення, згідно з яким визнати додаткові грошові вимоги Акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" у розмірі 149.935.170,34грн., які віднести до четвертої черги реєстру вимог кредиторів. Крім того, апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. у справі №905/2382/18 у частині визнання кредиторами боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» на суму 3.842,00грн. перша черга, 317.554.799,03грн. четверта черга, 38.100.091,23грн. шоста черга та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдінг» на суму 3.842,00грн. перша черга, 508.861.801,26грн. четверта черга, та в цій частині прийняти нове рішення про відхилення кредиторських вимог.

За твердженнями апелянта, оскаржувана ухвала в частині відмови у задоволенні додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора в сумі 149.935.170,34грн. та визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з допущенням грубого порушення прав Акціонерного товариства "Сбербанк", з огляду на сукупність наступних обставин:

- безпідставним є застосування судом першої інстанції до правовідносин Акціонерного товариства "Сбербанк" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" положень абз.2 ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - «проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики» та відхилення доводів скаржника щодо встановлення іншим судовим рішенням фактів такої заборгованості;

- у разі, якщо сторонами кредитного договору передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, передбачає нарахування кредитором процентів за користування кредитом по день повного фактичного погашення заборгованості, тобто незалежно від дня повернення позики (строку кредитування чи дострокової вимоги), то такі фактичні обставини не дають підстав для висновку про припинення права нараховувати проценти після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту чи після настання встановленої кредитним договором дати повернення кредиту;

- з посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.12.2018р. у справі №913/11/18 та від 14.02.2018р. у справі №572/2921/15-ц, скаржник зауважує про безпідставність відхилення господарським судом Донецької області доводів ініціюючого кредитора щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами;

- при вирішенні питання щодо розгляду кредиторських вимог Акціонерного товариства "Сбербанк" у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" обов`язковим є врахування рішень суду, якими було підтверджено право банку на нарахування відсотків за кредитним договором та визнано заборгованість основного позичальника за процентами, розрахованими за період з 16.12.2015р. по 07.05.2018р., а саме ухвали господарського суду Запорізької області від 19.12.2019р. у справі №908/130/15-г, рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. у справі №905/1923/15, ухвали господарського суду міста Києва від 15.05.2019р. у справі №910/22710/17;

- судом першої інстанції безпідставно визнано кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдінг», оскільки договори, на підставі яких заявлено кредиторські вимоги, не відповідають вимогам закону з огляду на їх фіктивність (не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків). Так, на момент укладення договорів поруки від 26.09.2017р. та від 02.04.2018р. зобов`язання за основними договорами вже було порушене та мало місце невиконання умов оплати. Крім того, невиконання боржником умов договорів поруки одразу після їх укладення і в подальшому та не вчинення кредиторами дій щодо стягнення заборгованості підтверджують умисел не створювати правові наслідки, обумовлені договорами поруки. Про фіктивність договорів поруки також свідчить факт їх укладення протягом строку перебування боржника в Єдиному державному реєстрі боржників та на суму, що значно перевищує суму активів підприємства. В обґрунтування скаржник посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 13.04.2016р. у справі №908/4804/14, та викладену у постановах Верховного суду від 07.12.2018р. у справі №910/7547/17, від 28.02.2019р. у справі №646/3972/16-ц, від 06.03.2019р. у справі №317/3272/16-ц;

- договори поруки були укладені за недійсними зобов`язаннями, оскільки на момент укладення договорів поруки дія договору №09/02 від 09.02.2016р. про надання поворотної фінансової допомоги та дія договору комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р. припинилися, з огляду на що відсутні правові підстави для визнання кредиторських вимог за такими договорами;

- судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення розрахунків за договорами відступлення, а тому відсутні ознаки переходу прав до кредитора. Таку правову позицію апелянт підтверджує висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17.01.2020р. у справі №916/2286/16;

- з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі №490/5224/14-ц, апелянт наголошує, що з огляду на приписи ст.559 ЦК України, договори поруки припинили свою дію, оскільки умовами таких договорів строк виконання зобов`язання поручителем визначений моментом пред`явлення вимоги до поручителя (має бути виконана не пізніше п`яти банківських днів), а кредитор не пред`явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки;

- місцевим господарським судом у порушення умов договорів поруки від 26.09.2017р. та від 02.04.2018р. безпідставно застосовано до боржника положення ч.2 ст.625 ЦК України з нарахуванням 3% річних та інфляційних, оскільки це призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя понад розмір, встановлений договорами поруки;

- судом першої інстанції безпідставно визнано пеню, оскільки, з урахуванням положень ч.2 ст.258 ЦК України, строки позовної давності щодо нарахування пені закінчилися.

Для розгляду справи згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Після усунення скаржником недоліків, допущених при поданні апеляційної скарги та визначених в ухвалі суду апеляційної інстанції від 27.04.2020р., ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2020р. у справі №905/2382/18 скаржнику поновлено процесуальний строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою та зобов`язано учасників справи у строк до 04.06.2020р. включно надати до суду відзиви на апеляційну скаргу.

На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 04.06.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від арбітражного керуючого Чупрун Є.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу (з накладенням електронного цифрового підпису, у межах визначеного судом строку), за змістом якого арбітражний керуючий зауважив, що станом на 04.06.2020р. вбачає неможливим обґрунтувати заперечення щодо змісту та вимог апеляційної скарги, оскільки не у повному обсязі отримав від боржника документи, необхідні для проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, становища на товарних ринках. При цьому арбітражний керуючий зауважив, що 02.06.2020р. господарським судом Донецької області розглянута справа за позовом Акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання недійсним договору поруки від 26.09.2017р., позов задоволено.

Ухвалою від 05.06.2020р. Східний апеляційний господарський суд призначив справу №905/2382/18 до розгляду на 08.07.2020р. о 12:00год. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

09.06.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» отримано відзив на апеляційну скаргу, який було направлено на адресу суду 04.06.2020р. (згідно накладної, наявної на конверті, в якому надійшов документ), тобто у межах визначеного судом строку. За змістом відзиву заявник наголошує, що категорично не погоджується з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сбербанк", викладені в ній доводи вважає необґрунтованими та безпідставними, а оскаржувану ухвалу вважає законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з урахуванням усіх обставин справи та додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін. При цьому заявник наголошує на наступному:

- дійсність договору поруки від 26.09.2017р. сторонами названого не заперечується, у судовому порядку недійсність договору не встановлена;

- встановлення обставин, за яких договір поруки може бути визнаний недійсним за відсутності оспорення або визнання недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду заяви кредитора, а тому вказані ініціюючим кредитором обставини не можуть бути підставою для відмови у включенні до реєстру вимог кредиторів, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеній у ст.204 ЦК України;

- довід апелянта про те, що боржник, укладаючи договір поруки від 26.09.2017р. прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, є необґрунтованим та не підтверджений жодним доказом;

- апелянт у скарзі не зазначає, яким чином боржник, укладаючи договір поруки від 26.09.2017р., зменшив розмір своїх активів, у той час як договір поруки не передбачає зменшення активів будь-яким шляхом;

- за твердженнями апелянта, боржник, укладаючи договір поруки від 26.09.2017р., вчинив дії, що спрямовані на необґрунтоване, сумнівне чи непропорційне зменшення розміру зобов`язань, однак укладення договору поруки не призводить до автоматичного збільшення розміру зобов`язань у поручителя, а зобов`язання сплатити кошти виникає тільки після виставлення вимоги кредитора;

- у скарзі Акціонерне товариство "Сбербанк" вказує, що договір поруки від 26.09.2017р. має ознаки фіктивного, однак для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин;

- відсутні передбачені законом підстави для визнання недійсним договору поруки від 26.09.2017р. як фіктивного правочину, оскільки Акціонерним товариством "Сбербанк" не доведено, що сторони договору поруки не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення або ж діяли з обопільним умислом не створювати такі наслідки;

- незадовільний майновий стан позичальника не є підставою для визнання договору поруки від 26.09.2017р. недійсним;

- усупереч твердженням скаржника, порука за вимогу, строк виконання якого настав, свідчить про її реальність (постанова Вищого господарського суду України від 31.05.2011р. у справі №33/303-10);

- не вчинення боржником і кредитором після пред`явлення вимоги щодо виконання грошових зобов`язань дій з виконання забезпеченого зобов`язання не може свідчити про фіктивність поруки, оскільки такі дії є процесуальним правом, наданим їм як позивачу та відповідачу у цивільній справі, а не їх обов`язком, і на той час Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» вичерпало всі можливі заходи щодо стягнення боргу;

- невиконання боржником зобов`язання не є беззаперечним свідченням наявності факту неможливості його виконання на момент укладення договору;

- безпідставним є посилання апелянта на те, що сторони договору поруки від 26.09.2017р. мали на меті використати механізм поруки як інструмент істотного впливу та контролю процедури банкрутства, оскільки ініціюючим кредитором є саме Акціонерне товариство "Сбербанк";

- хибним є твердження скаржника про безпідставність нарахування 3% річних та інфляційних по договору поруки, оскільки названі нарахування є додатковими до основної вимоги.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдінг» 09.06.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) на поштову адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який було направлено на адресу суду 04.06.2020р. (згідно накладної, наявної на конверті, в якому надійшов документ), тобто у межах визначеного судом строку. За змістом відзиву заявник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін. При цьому позиція, викладена Товариством з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдінг» на спростування доводів апеляційної скарги, є тотожною позиції, викладеній у відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002».

06.07.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Сбербанк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (з електронним цифровим підписом).

У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів - членів колегії Радіонової О.О. та Черноти Л.Ф., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.07.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Білецька А.М., Медуниця О.Є.

На електронну адресу суду апеляційної інстанції 07.07.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від арбітражного керуючого Чупрун Є.В. надійшло клопотання, за змістом якого останній просить провести судове засідання, призначене на 08.07.2020р., без його участі (з накладенням електронного цифрового підпису).

08.07.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) через канцелярію Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" надійшло клопотання про зупинення провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. у справі №905/2382/18 до розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» на ухвалу господарського суду Донецької області від 02.06.2020р. у справі №905/2382/18 (з огляду на об`єктивну неможливість розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сбербанк» до розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002»).

У судове засідання 08.07.2020р. з`явились представник боржника, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдинг". Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Маріупольська міська рада та Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені статтею 273 ГПК України, беручи до уваги перебування апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» на ухвалу господарського суду Донецької області від 02.06.2020р. у справі №905/2382/18 (до розгляду якої заявник просить зупинити апеляційне провадження) у провадженні Східного апеляційного господарського суду станом на дату розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. у справі №905/2382/18, з урахуванням розумності строків розгляду справ, судова колегія не встановила наявності підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" про зупинення провадження.

У зв`язку зі зміною складу судової колегії згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2020р., керуючись приписами ч.11 ст.270 ГПК України, задовольняючи клопотання Акціонерного товариства "Сбербанк" про відкладення розгляду справи, з метою реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, та для повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відкладення розгляду справина 29.07.2020р. об 11:30год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2020р. задоволено клопотання розпорядника майна - Чупруна Є.В. про участь у судовому засіданні з розгляду справи №905/2382/18, призначеному на 29.07.2020р. об 11:30год., у режимі відеоконференції.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Білецької А.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду №905/2382/18 від 28.07.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Медуниця О.Є., Чернота Л.Ф.

У судове засідання 29.07.2020р., яке проводилось у режимі відеоконференції з господарським судом Сумської області, з`явились представники боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002", Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг", ініціюючого кредитора та розпорядник майна. Представник Маріупольської міської ради Донецької області та Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник ініціюючого кредитора наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у ній. Розпорядник майна, представники боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про оголошення перерви в судовому засіданні до 11.08.2020р. о 14:30год. Разом з тим, розпорядником майна - Чупруном Євгеном Вікторовичем заявлено усне клопотання про проведення призначеного судового засідання у режимі відеоконференції, яке судова колегія задовольнила.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Медуниці О.Є., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 10.08.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

У судовому засіданні 08.07.2020р., яке проводилось у режимі відеоконференції з господарським судом Сумської області, представники боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002", Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг", ініціюючого кредитора та розпорядник майна підтримали позиції, висловлені в попередньому судовому засіданні (29.07.2020р.). Представник Маріупольської міської ради Донецької області та Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду апеляційної скарги та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, дотримуючись розумності строку розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути справу №905/2382/18 за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу, складено протокол.

У судовому засіданні 11.08.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали оскарження ухвали, матеріали апеляційного провадження, апеляційну скаргу, відзиви на неї, заслухавши пояснення розпорядника майна, представників боржника, ініціюючого кредитора, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг", перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2019р., зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат"; визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Сбербанк" у сумі 453.178.010,74грн. та 17.620,00грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 20.05.2020р.; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Чупруна Євгена Вікторовича.

03.12.2019р. за номером 64290 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі №905/2382/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат".

Після публікації названого оголошення до місцевого господарського суду з письмовими заявами з вимогами до боржника звернулись, зокрема:

- Акціонерне товариство "Сбербанк" - заява про визнання додаткових грошових вимог №20012/4/06-2 від 27.12.2019р. на загальну суму 299.483.044,60грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" - заява про грошові вимоги кредитора б/н від 23.12.2019р. на загальну суму 523.544.924,92грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" - заява з грошовими вимогами до боржника №9/12-19 від 26.12.2019р. на загальну суму 509.597.153,63грн.

11.03.2020р. від ініціюючого кредитора надійшли пояснення б/н від 10.03.2020р. разом із заявою №22124/4/06-2 від 25.02.2020р. про визнання додаткових грошових вимог у справі (уточнена), у резолютивній частині якої вимоги визначено фактично у загальній сумі 299.549.512,31грн. Названі уточнення прийняті судом першої інстанції.

Одночасно, 13.03.2020р. на електронну почтову адресу суду від Акціонерного товариства "Сбербанк" надійшли пояснення №3062/4/06-2 від 12.03.2020р. до заяви про визнання додаткових грошових вимог у справі (оригінал 16.03.2020р. подано через канцелярію суду), за змістом яких ініціюючим кредитором розмір додаткових грошових вимог визначено у загальній сумі 299.562.897,47грн. Враховуючи положення ст.46 ГПК України, судом першої інстанції зазначені пояснення розцінені як збільшення додаткових кредиторських вимог та прийняті до розгляду.

Черговість задоволення вимог кредиторів унормована статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства. Частиною 6 названої статті також встановлено, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово. Крім того, відповідно до абз.5 ч.2 ст.47 названого кодексу неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Щодо грошових вимог ініціюючого кредитора - Акціонерного товариства "Сбербанк" судова колегія зауважує наступне.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. (повний текст складено та підписано 23.03.2020р.) у справі №905/2382/18 визнано кредитором боржника, який підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", зокрема, на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 02.12.2019р., ініціюючого кредитора - Акціонерне товариство "Сбербанк" на суму 17.620,00грн. - перша черга (судовий збір за подання до суду заяви №38174/4/06-2 від 13.12.2018р.); 451.937.829,36грн. - четверта черга (сума заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/КL від 06.03.2012р., забезпечена Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" за договором поруки від 03.12.2013р., а саме заборгованість за кредитним договором за кредитом та відсотками за користування кредитом); окремо до реєстру вимог кредиторів включено у шосту чергу пеню - 1.240.181,38грн. (пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією та пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом).

Враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 ГПК України апеляційним судом встановлено не було, ухвала місцевого господарського суду від 16.03.2020р. у справі №905/2382/18 у названій частині не переглядається.

За змістом пояснень №3062/4/06-2 від 12.03.2020р. до заяви про визнання додаткових грошових вимог у справі ініціюючим кредитором розмір додаткових грошових вимог визначено у загальній сумі 299.562.897,47грн., які складаються з наступних сум: 149.935.170,34грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/КL від 06.03.2012р. за період з 16.12.2015р. по 07.05.2018р. (6.436.951,47дол.США *23,292885 (курс Національного банку України станом на 27.12.2019р.); 73.257,84грн. - розмір судового збору, який підлягає стягненню з боржника згідно рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. у справі №905/1923/15; 59.087,00грн. - витрати, пов`язані з розглядом справи про банкрутство №905/2382/18; 149.495.382,29грн. - відповідно до умов укладених договорів забезпечення та рішення господарського суду Донецької області у справі №905/1923/15.

За висновками місцевого господарського суду, які не оспорюються учасниками справи, у тому числі боржником, кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Сбербанк" у частині витрат, пов`язаних з розглядом справи про банкрутство №905/2382/18 є обґрунтованими, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами (матеріали справи містять відповідні платіжні доручення: №1896187 від 15.01.2019р. на суму 1.921,00грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 26.12.2018р.; №5443228 від 05.02.2018р. на суму 24.509,00грн. - доплата судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 26.12.2018р.; №26124400 від 14.06.2019р. на суму 28.815,00грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.05.2019р.; №55337415 від 24.12.2019р. на суму 3.842,00грн. - судовий збір за подачу заяви про визнання додаткових грошових вимог №20012/4/06-2 від 27.12.2019р.) і, відповідно, підлягають визнанню у розмірі 59.087,00грн. - перша черга.

Господарський суд Донецької області також дійшов висновку, що кредиторські вимоги ініціюючого кредитора в частині понесених витрат у зв`язку із розглядом справи №905/1923/15 (рішенням господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. у справі №905/1923/15, залишеним без змін у частині, зокрема стягнутого судового збору, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.09.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016р., стягнуто з боржника на користь ініціюючого кредитора судовий збір у розмірі 73.257,84грн.) є правомірними та підлягають визнанню у сумі 73.257,84грн. - четверта черга, оскільки боржником не надано доказів відшкодування судового збору у названій сумі на користь ініціюючого кредитора. Ухвала місцевого господарського суду у названій частині сторонами не оспорюється.

Щодо додаткових забезпечених вимог ініціюючого кредитора у сумі 149.495.382,29грн. Східний апеляційний господарський суд враховує наступне.

У контексті приписів ч.4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. (повний текст складено та підписано 08.07.2016р.) у справі №905/1923/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Дочірній банк «Сбербанк Росії» (Акціонерного товариства "Сбербанк") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 06.03.2012р. в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012р., у тому числі звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012р., що складається з простроченої заборгованості за кредитною лінією в розмірі 19.973.750,00 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитною лінією в розмірі 3.585.315,82 доларів США, пені, нарахованої за прострочення з повернення заборгованості за кредитною лінією за період з 04.02.2014р. по 13.04.2014р. в розмірі 33.418,54грн., на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", передане в іпотеку за договором іпотеки від 06.03.2012р., а саме, на комплекс загальною площею 33.472,2кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м.Маріуполь, пр-т Луніна (вул.Портова), буд.50, та встановлено початкову ціну продажу предмету іпотеки - 145.000.000,00грн. з урахуванням ПДВ.

Крім того, 06.03.2012р. у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ініціюючим кредитором та боржником укладено договір застави, за умовами п.2.1 якого заставою забезпечується зобов`язання повернути заставодержателю кредит, наданий в доларах США в межах невідновлюваної кредитної лінії, відкритої терміном до 03.03.2017р. за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012р. з граничним лімітом кредитування в сумі 20.000.000,00доларів США 00 центів, у строки, зазначені в кредитному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або цим договором достроково. Пунктом 3.1 договору погоджено, що предметом застави за договором є основні засоби, а саме обладнання, меблі, інвентар та інше, які належать заставодавцю на праві власності. Предмет застави перелічений у додатку №1 до цього договору. При цьому відповідно до п.3.2 договору застави, вартість предмета застави складає 4.495.382,29грн.

Як встановлено господарським судом Донецької області в ухвалі від 02.12.2019р. у справі №905/2382/18 та вбачається з висновків Східного апеляційного господарського суду, викладених у постанові від 07.08.2019р. у справі №905/2382/18, вартість предмета іпотеки та вартість предмета застави забезпечує вимоги банка у загальній сумі 149.495.382,29грн., що є складовою загальної заборгованості 602.673.393,03грн. за названими вище зобов`язаннями.

З урахуванням приписів ч.4 ст.75 ГПК України, господарський суд Донецької області дійшов висновку, що кредиторські вимоги Акціонерного товариства "Сбербанк", які забезпечені майном боржника на суму 149.495.382,29грн. підтверджені матеріалами справи та підлягають включенню окремо до реєстру вимог кредиторів, і учасниками справи такий висновок в суді апеляційної інстанції не оспорюється.

Розглядаючи додаткові вимоги Акціонерного товариства "Сбербанк" у частині заявленої суми заборгованості за процентами за користування кредитом за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012р. у розмірі 149.935.170,34грн. за період з 16.12.2015р. по 07.05.2018р., господарський суд Донецької області дійшов висновку про відсутність підстав для визнання названих кредиторських вимог. Висновок мотивований тим, що Акціонерне товариство "Сбербанк", звернувшись з позовом до суду у 2015р. (рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнський громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015р. у справі №81/15; рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. у справі №905/1923/15) реалізувало своє право вимоги щодо стягнення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За висновками місцевого господарського суду, такими діями ініціюючий кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку повернення кредитних коштів і порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку проценти від суми кредиту, передбачені ч.1 ст.1048 ЦК України, у відповідності до договору вже були нараховані ініціюючим кредитором до дня, встановленого Акціонерним товариством "Сбербанк" у позові у справі №81/15, як вимозі про дострокове повернення кредиту і яка була задоволена рішенням у цій справі.

Разом з тим, за змістом апеляційної скарги Акціонерне товариство "Сбербанк" наголошує, що безпідставним є застосування судом першої інстанції до правовідносин ініціюючого кредитора та боржника положень абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України щодо виплати процентів щомісяця до дня повернення позики і, як наслідок, безпідставним є висновок господарського суду Донецької області про відмову у задоволенні додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора в сумі 149.935.170,34грн. В обґрунтування такої позиції скаржник зауважує на тому, що у разі, якщо сторонами кредитного договору передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, передбачає нарахування кредитором процентів за користування кредитом по день повного фактичного погашення заборгованості, тобто незалежно від дня повернення позики (строку кредитування чи дострокової вимоги), то такі фактичні обставини не дають підстав для висновку про припинення права нараховувати проценти після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту чи після настання встановленої кредитним договором дати повернення кредиту. На підтвердження таких тверджень апелянт посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.12.2018р. у справі №913/11/18 та від 14.02.2018р. у справі №572/2921/15-ц.

Східний апеляційний господарський суд вважає хибними такі посилання апелянта, оскільки відповідно до приписів ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

При цьому, згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наявність рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнський громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015р. у справі №81/15 (з боржника, як з поручителя основного боржника за зобов`язанням з виконання договору про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО-KL від 06.03.2012р., стягнуто 451.937.829,36грн. - заборгованість за кредитним договором за кредитом та відсотками за користування кредитом) та судового рішення від 05.07.2016р. у справі №905/1923/15 (задоволено вимоги кредитора щодо звернення стягнення в рахунок погашення основної заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитом, пеню), яке боржник не виконав, не може бути підставою для продовження нарахування процентів на основну заборгованість за кредитним договором після ухвалення означених рішень, оскільки Акціонерне товариство "Сбербанк", звернувшись з позовом до суду ще у 2015р. реалізувало своє право вимоги щодо стягнення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Тобто, такими діями ініціюючий кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку повернення кредитних коштів і порядку сплати процентів за користування кредитом. Проценти від суми кредиту, передбачені ч.1 ст.1048 ЦК України, у відповідності до договору вже були нараховані ініціюючим кредитором до дня, встановленого Акціонерним товариством "Сбербанк" у позові у справі у справі №81/15, як вимозі про дострокове повернення кредиту і яка була задоволена рішенням у цій справі.

Отже, як вірно зауважено господарським судом Донецької області, при зверненні до суду у 2015р. ініціюючим кредитором були змінені предмет та строки виконання зобов`язання, встановлених кредитором, оскільки ним було реалізовано право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення основної заборгованості в повному обсязі, процентів згідно з договором, нарахованих на час звернення третейського суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

За таких обставин, правомірним та таким, що відповідає обставинам справи, є висновок господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання кредиторських вимог Акціонерного товариства "Сбербанк" у частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 149.935.170,34грн.

Крім того, скаржник наголошує, що помилковим є відхилення судом першої інстанції доводів скаржника щодо встановлення іншим судовим рішенням фактів спірної заборгованості, а саме ухвали господарського суду Запорізької області від 19.12.2019р. у справі №908/130/15-г, рішення господарського суду Донецької області від 05.07.2016р. у справі №905/1923/15, ухвали господарського суду міста Києва від 15.05.2019р. у справі №910/22710/17. За висновками Східного апеляційного господарського суду, таке відхилення є правомірним, оскільки названі судові акти не встановлюють преюдиційних фактів у розумінні ст.75 ГПК України з огляду на встановлення означених у них обставин стосовно іншої особи.

Як зазначалося вище за текстом постанови, до господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" з заявою про визнання кредиторських вимог, згідно якої просило визнати кредиторські вимоги до боржника у розмірі 523.541.082,92грн., які складаються з: 257.910.482,55грн. основного боргу; 17.679.233,73грн. 3% річних, нарахованих на суму основного боргу за період з 09.09.2017р. по 21.12.2019р.; 52.617.738,69грн. інфляційних, нарахованих на суму основного боргу за період з 09.09.2017р. по 21.12.2019р.; 195.333.627,95грн. пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України на основну суму заборгованості за період з 09.09.2017р. по 21.12.2019р., а також 3.842,00грн. судового збору.

Обґрунтовуючи названі кредиторські вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" зауважує про укладання з Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" договору поруки б/н від 26.09.2017р., за яким забезпечено виконання зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги №09/02 від 09.02.2016р., виникнення права вимоги за таким договором та невиконання основного зобов`язання первісним боржником. Зазначене стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" з вимогами до боржника, як до поручителя за зобов`язаннями, що не виконані станом на даний час, що, у свою чергу, є підставою для нарахування 3% річних, інфляційних та пені за весь час прострочення виконання забезпеченого основного зобов`язання.

Як вірно встановлено господарським судом донецької області, 09.02.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас" (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "BAH-БРОК" (позикодавець) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №09/02, за умовами п.1.1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договором. Пунктами 3.1, 3.2 сторони погодили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 09.09.2017р.; повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 09.09.2017р. (п.8.1).

На підставі аналізу банківської виписки відділення Публічного акціонерного товариства "ПУМБ", м.Дніпро за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. та за період з 01.01.2017р. по 27.09.2017р. (свідчить про перерахування позикодавцем на рахунок позичальника 327.665.665,55грн. та про перерахування (повернення) позичальником на рахунок позикодавця 69.755.181,00грн.) та акту звірки взаєморозрахунків станом за період 09.02.2016р. - 11.09.2017р. за договором №09/02 від 09.02.2016р. (підтверджує наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "BAH-БРОК" станом на 11.09.2017р. у сумі 257.910.484,55грн.), господарський суд Донецької області дійшов обґрунтованого висновку про невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас" (позичальник) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "BAH-БРОК" (позикодавець) грошового зобов`язання у встановлені договором строки в сумі 257.910.484,55грн.

Керуючись статтями 513, 514, 520 ЦК України, 25.09.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас" (нині - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Менеджмент Груп"; первісний боржник), Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" (новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАН-БРОК" (кредитор) укладено договір №25/09/17 переведення боргу, за умовами п.1.1 якого первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання), що виникло за договором №09/02 від 09.02.2016р. з усіма додатковими угодами та договорами про внесення змін до нього, укладеними між первісним боржником і кредитором (основні договори), а новий боржник приймає на себе вказане грошове зобов`язання за основним договором.

Відповідно до п.1.2 договору переведення боргу Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" зобов`язується здійснити замість Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас" сплату грошових коштів кредитору за основним договором №09/02 від 09.02.2016р. на загальну суму 257.910.484,55грн.

Пунктами 6.1, 6.2 договору переведення боргу сторони погодили, що останній

вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань, передбачених цим договором, в повному обсязі.

За таких обставин, з моменту укладання договору про переведення боргу до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" перейшло зобов`язання зі сплати грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАН-БРОК" за договором про надання поворотної фінансової допомоги №09/02 від 09.02.2016р. в обсязі 257.910.484,55грн. У свою чергу, доказів виконання названого зобов`язання матеріали справи не містять.

Керуючись приписами статей 512-514, 516-517 ЦК України, 26.09.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю "BAH-БРОК" (первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" (новий кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" (боржник) укладено договір №26/09/17 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги, що належить первісному кредитору на підставі договору №09/02 від 09.02.2017р., а боржник не заперечує та надає згоду на відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора та виступає зобов`язаною стороною перед новим кредитором після підписання даного договору.

Пунктом 1.2 договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що право вимоги, що передається новому кредитору за даним договором складає 257.910.484,55грн. Загальна сума зобов`язань боржника, за якими передано право вимоги від первісного кредитора до нового кредитора становить - 257.910.484,55грн.

Пунктом 3.1 визначено зобов`язання боржника сплатити новому кредитору заборгованість в сумі 257.910.484,55грн. у термін, передбачений договором №09/02 від 09.02.2016р., або в іншому випадку, додатково узгодженому боржником та новим кредитором.

Відповідно до п.1.4 право вимоги за даним договором переходить до нового кредитора в момент підписання даного договору.

Згідно з п.3.5 договору про відступлення права вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору плату за відступлення права вимоги за цим договором у розмірі 257.910.484,55грн., після отримання письмового повідомлення про сплату, протягом 10 банківських днів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок первісного кредитора, або іншим способом, що не суперечить норм діючого законодавства України.

Пунктом 5.1 сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Отже, як вірно зауважив місцевий господарський суд, з урахуванням положень законодавства та умов договору №26/09/17 від 26.09.2017р., набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" права вимоги за означеним зобов`язанням обумовлено моментом підписання даного договору. Тобто, 26.09.2017р. (день підписання договору) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" перейшло право вимоги у зобов`язанні за договором про надання поворотної фінансової допомоги №09/02 від 09.02.2016р., яким є повернення Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай", як новим боржником у зобов`язанні за договором №09/02 від 09.02.2016р., суми фінансової допомоги у розмірі 257.910.484,55грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Акціонерне товариство «Сбербанк» наголошує, що судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення розрахунків за договором про відступлення права вимоги, а тому відсутні ознаки переходу прав до кредитора. Таку правову позицію апелянт підтверджує висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17.01.2020р. у справі №916/2286/16.

Разом з тим, на переконання судової колегії, такі посилання апелянта є безпідставними, оскільки умовами самого договору та положеннями ст.ст.512-519 ЦК України, що регулюють загальні умови заміни кредитора у зобов`язанні, усупереч твердженням апелянта, не пов`язано момент набуття прав вимоги новим кредитором за договором про відступлення права вимоги зі сплатою за відступлення права вимоги. Крім того хибними є посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.01.2020р. у справі №916/2286/16, оскільки така позиція стосується правовідносин, що не є подібними досліджуваним.

Місцевим господарським судом, разом з іншим встановлено, що 26.09.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" (поручитель) укладено договір поруки від 26.09.2017р., за умовами п.1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником (Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай") зобов`язань, вказаних у ст.2 цього договору. Під зобов`язанням розуміється зобов`язання боржника перед кредитором, що випливають з договору(ів), з якого(их) випливає зобов`язання, суть та строки виконання якого передбачені ст.2 цього договору. У цьому договорі, в залежності від контексту, термін "зобов`язання" означає як всі зобов`язання боржника перед кредитором разом, які перелічені в ст.2 цього договору, так і окремо будь-яку частину цих зобов`язань.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником суми у розмірі 257.910.484,55грн. Відповідальність поручителя обмежується лише зазначеною сумою, понад цю суму поручитель не несе ніякої відповідальності за зобов`язаннями боржника (п.1.2).

Пунктом 1.3 договору поруки від 26.09.2017р. сторони погодили, що у разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до п.2.1 ст.2 договору порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язання боржника перед кредитором за договором №09/02 про надання поворотної фінансової допомоги від 09.02.2016р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАН-БРОК", з усіма змінами, доповненнями та первинними документами до нього, а саме: зобов`язань зі сплати грошових коштів Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАН-БРОК" на суму 257.910.484,55грн., право вимоги на яку у кредитора виникло на підставі договору №26/09/17 про відступлення права вимоги від 26.09.2017р., а обов`язок сплати якої у боржника виникло на підставі договору №25/09/17 про переведення боргу від 25.09.2017р.

У разі порушення зобов`язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину), кредитор направляє вимогу, в якій зазначається загальна сума заборгованості, при цьому не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт невиконання зобов`язання боржником. Вимога кредитора буде достатньою поручителю підставою виконати зобов`язання на суму, вказану у такій вимозі, без-будь яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання додаткової інформації чи документів (п.3.1 договору поруки від 26.09.2017р.).

Пунктом 3.2 договору поруки від 26.09.2017р. сторони погодили, що поручитель зобов`язаний виконати пред`явлену йому вимогу кредитора в валюті зобов`язання в повному обсязі в строк не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання такої вимоги.

У разі порушення поручителем строку виконання вимоги кредитора, поручитель повинен сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого виконанням платежу за весь час прострочення (п.3.3 договору поруки від 26.09.2017р.).

Пунктами 5.1.4, 5.1.6 договору підтверджено відсутність на дату укладання договору справ (у будь-якій їх стадії) про банкрутство поручителя; підписання цього договору не призведе до порушення установчих документів поручителя, його внутрішніх положень або будь-якого положення чинного законодавства України, що має відношення до поручителя, рішення про укладення цього договору прийняте відповідними органами управління згідно їх компетенції, визначеної уставними документами поручителя.

Згідно з п.п.6.1, 6.2 договору порука за цим договором припиняється, за умови виконання поручителем зобов`язання боржника перед кредитором, в обсязі, передбаченому пунктом 1.2 цього договору; у будь-якому випадку порука припиняється 31.12.2019р.

За умовами п.7.6 договору поруки останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками кредитора, поручителя.

Господарським судом Донецької області вірно встановлено, що договір поруки від 26.09.2017р., який містить визначені законом суттєві умови для такого виду договорів, підписано та скріплено печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", у зв`язку з чим такий договір породжує права та обов`язки для його сторін. У судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду представники Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" підтвердили факт укладення та дійсність такого договору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Акціонерне товариство «Сбербанк» зауважило, договір поруки від 26.09.2017р. не відповідає вимогам закону з огляду на його фіктивність (не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків). Так, на момент укладення договору поруки від 26.09.2017р. зобов`язання за основним договором вже було порушене та мало місце невиконання умов оплати. Крім того, невиконання боржником умов договору поруки одразу після його укладення і в подальшому та не вчинення кредитором дій щодо стягнення заборгованості підтверджують умисел не створювати правові наслідки, обумовлені договором поруки. Про фіктивність договору поруки також свідчить факт його укладення протягом строку перебування боржника в Єдиному державному реєстрі боржників та на суму, що значно перевищує суму активів підприємства. В обґрунтування скаржник посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 13.04.2016р. у справі №908/4804/14, та викладену у постановах Верховного суду від 07.12.2018р. у справі №910/7547/17, від 28.02.2019р. у справі №646/3972/16-ц, від 06.03.2019р. у справі №317/3272/16-ц.

Разом з тим, судова колегія не приймає такі посилання скаржника з огляду на те, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2020р. у справі №905/2382/18 скасовано ухвалу господарського суду Донецької області від 02.06.2020р. (повний текст складено та підписано 09.06.2020р.) у справі №905/2382/18, якою визнано недійним договір поруки від 26.09.2017р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕО 2002» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріупольский млинкомбінат», та відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання недійсним договору поруки від 26.09.2017р. При цьому судом апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що Акціонерним товариством «Сбербанк» не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що названий договір поруки має ознаки фіктивності, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви про визнання такого договору недійсним відсутні. У контексті приписів ч.4 статті 75 ГПК України обставини щодо дійсності правочину - договору поруки від 26.09.2017р. не підлягають повторному доказуванню.

З посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі №490/5224/14-ц, апелянт, разом з іншим, наголошує, що з огляду на приписи ст.559 ЦК України, договір поруки припинив свою дію 27.09.2018р., оскільки умовами такого договору строк виконання зобов`язання поручителем визначений моментом пред`явлення вимоги до поручителя (має бути виконана не пізніше п`яти банківських днів), а кредитор не пред`явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Однак, судова колегія не погоджується з таким твердженням скаржника, беручи до уваги п.6.2 договору поруки, яким фактично встановлено строк поруки (припинення поруки у будь-якому випадку 31.12.2019р.), та виходячи з приписів договору про надання поворотної фінансової допомоги, поряд із п.3.2 договору поруки (строк виконання пред`явленої поручителю вимоги).

Як зазначалося вище за текстом постанови, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат" (поручитель за договором поруки від 26.09.2017р.) прийняло на себе зобов`язання щодо солідарної відповідальності із Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" (боржником) за виконання грошових зобов`язань у сумі 257.910.484,55грн. З огляду на порушення боржником зобов`язання, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" (кредитор) звернулось до поручителя з вимогою (відповідно до п.п.3.1, 3.2 ст.3 договору поруки від 26.09.2017р.) виконати зобов`язання перед кредитором на суму 257.910.484,55грн., яка отримана боржником 27.09.2017р.

З урахуванням приписів п.3.2 договору поруки від 26.09.2017р., строк виконання основного зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат" становив по 03.10.2017р. включно, однак матеріали справи не містять доказів виконання зобов`язання. За таких обставин правомірним та таким, що відповідає обставинам справи, є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність вимог Товариства з обмеженою відповідальність "ЛЕО 2002" у цій частині (на суму 257.910.484,55грн.).

Разом з іншим, перевіривши здійснений Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" розрахунок вимог у частині 3% річних, інфляційних та пені за несвоєчасність виконання зобов`язання у сумі 257.910.484,00грн., суд першої інстанції дійшов правомірно висновку про наявність правових підстав для включення до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" наступних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" (з обґрунтуванням).

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" в якості періоду прострочення, за який нараховані 3% річних та інфляційні визначено з 09.09.2017р. по 21.12.2019р.

Однак, господарський суд Донецької області: враховуючи умови договору поруки від 26.09.2017р. (пунктом 1.2 обмежена відповідальність поручителя перед кредитором за виконання зобов`язання боржником лише сумою у розмірі 257.910.484,55грн.); приймаючи до уваги відсутність підстав для нарахування поручителю процентів, неустойки, відшкодування збитків за несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги №09/02 від 09.02.2016р. у строки, встановлені ним (до 09.09.2017р.); з огляду на встановлення вище строку виконання основного зобов`язання поручителем - по 03.10.2017р. включно; беручи до уваги факт відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2019р. у справі №905/2382/18, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про те, що правомірним початком періоду прострочення у розглядуваному випадку є 04.10.2017р., кінцевим днем розрахунку є 01.12.2019р.

При цьому здійснений місцевим господарським судом розрахунок 3% річних за період з 04.10.2017р. по 01.12.2019р. на суму 16.725.318,24грн. та інфляційних за період з листопада 2017р. по листопад 2019р. на суму 42.918.996,24грн. відповідають нормам чинного законодавства (зокрема, ст.625 ЦК України) та матеріалам справи.

Враховуючи вищевикладене, невірним також є визначений Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" період, протягом якого здійснено нарахування пені. Враховуючи умови п.3.3 договору поруки від 26.09.2017р., керуючись приписами ч.1 ст.230, ч.6 ст.231, ч.6 ст.232 ГК України, положеннями Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що обґрунтованою є пеня за період з 04.10.2017р. по 04.04.2018р. включно на суму 38.100.091,23грн.

Разом з іншим, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" за подання до суду заяви б/н від 23.12.2019р. про грошові вимоги кредитора сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією №19 від 10.01.2020р. ТВБВ №10026/0147 АТ "Ощадбанк".

За таких обставин, за висновками Східного апеляційного господарського суду, вірним є висновок господарського суду Донецької області про те, що кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" є обґрунтованими, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають визнанню у сумі: 317.554.799,03грн. - четверта черга; 38.100.091,23грн. - шоста черга; 3.842,00грн. - перша черга. При цьому відсутні підстави для визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕО 2002" у сумі 167.886.192,66грн.

Щодо грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" судова колегія зауважує наступне.

Як зазначалося вище за текстом постанови, Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" звернулося до господарського суду Донецької області з заявою №9/12-19 від 26.12.2019р., за якою просить суд визнати грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" на загальну суму 509.593.311,63грн., що складаються з наступних сум: 445.002.143,53грн. основного боргу; 21.579.556,00грн. 3% річних, нарахованих на суму основного боргу за період з 11.05.2018р. по 21.12.2019р.; 43.011.612,10грн. Інфляційних, нарахованих на суму основного боргу за період з 11.05.2018р. по 21.12.2019р.; 3.842,00грн. судового збору. Названі кредиторські вимоги обґрунтовані укладанням з боржником договору поруки б/н від 02.04.2018р., за яким забезпечено виконання зобов`язання за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р., виникненням права вимоги за останнім та невиконанням основного зобов`язання первісним боржником, внаслідок чого виникли підстави для звернення з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", як до поручителя за зобов`язаннями, що не виконані ним по теперішній час, що, у свою чергу, є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних за весь час прострочення виконання забезпеченого основного зобов`язання.

Дослідивши підстави заявлених вимог, місцевий господарський суд встановив наступне. 30.06.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" (комісіонер) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" (комітент) укладено договір комісії №30/06/2015.

На виконання п.п.1.2, 2.2.1 договору комітент за період з липня 2015р. по грудень 2017р. передав на комісію комісіонеру товар (хлібобулочні та кондитерські вироби) на загальну суму 1.198.467.969,73грн., про підтверджується відповідними актами приймання-передачі товару за названий період. У свою чергу, на виконання п.п.2.3.3, 4.3 договору комісіонер за період з липня 2015р. по грудень 2017р. перерахував на користь комітента грошові кошти на загальну суму 595.222.259,38грн., про що свідчать відповідні платіжні доручення та виписки банку. Станом на 01.01.2018р. залишок несплачених комісіонером коштів на користь комітента становив 603.245.710,35грн.

У відповідності до п.п5.1 - 5.4 договору комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р. комісіонер за період з липня 2015р. по листопад 2017р. надав послуги комітенту з продажу хлібобулочних та кондитерських виробів на загальну суму 160.565.066,82грн. (підтверджено звітами комітенту за період з 31.07.2015р. по 31.12.2017р.; додатками до звітів комісіонера за період з 31.07.2015р. по 31.10.2017р.), за які комітент сплатив 2.321.500,00грн. Загальна сума не оплачених послуг на користь комісіонера станом на 01.01.2018р. складала 158.243.566,82грн.

Комісіонер, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" не в повному обсязі перерахувало грошові кошти на користь комітента, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест", залишок не сплачених коштів за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р. (з відрахуванням вартості неоплачених послуг на користь комісіонера у розмірі 158.243.566,82грн.), станом на 01.01.2018р. становив 445.002.143,53грн.

Керуючись статтями 510, 513, 514, 520 ЦК України, 01.03.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" (первісний боржник) та Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" (новий боржник) укладено договір про переведення боргу, за умовами п.1.1 якого первісний боржник переводить свій борг щодо виплати комісійної плати у сумі 445.002.143,53грн. за реалізацію товару за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" (кредитор), а новий боржник замінює первісного боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного вище договору (основний договір), і приймає на себе обов`язки первісного боржника за основним договором.

Відповідно до п.3.1 Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" зобов`язується виконати обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" на умовах основного договору.

За умовами п.4.1 договору, у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) визначену чинним в Україні законодавством.

Пунктами 5.1, 5.2 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (у разі наявності). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п.5.1 та визначається часом достатнім для належного виконання цього договору сторонами.

З урахуванням положень названого договору, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про те, що з моменту його укладання до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" перейшло зобов`язання зі сплати грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р. в обсязі 445.002.143,53грн. У свою чергу, належних та допустимих доказів виконання такого зобов`язання матеріали справи не містять.

Разом з іншим, керуючись статтями 512 - 514, 516 ЦК України, 02.04.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" (новий кредитор) укладено договір №02-04/18 про відступлення права вимоги, відповідно до якого регулюються відносини, пов`язані із заміною правомочної сторони в грошовому зобов`язанні, що виникли із договору комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" (основний договір) на суму 445.002.143,53грн.(п.1 договору).

За умовами п.п.2, 4 договору первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає належне первісному кредитору право вимоги до боржника і стає кредитором за основним договором. Сторони підтверджують, що загальна заборгованість боржника за основним договором, право вимоги якої переходить до нового кредитора, згідно даного договору, на момент його підписання становить 445.002.143,53грн.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.10).

У матеріалах справи наявний акт приймання-передачі документації від 02.04.2018р. за договором про відступлення права вимоги №02-04/18 від 02.04.2018р. (додаток №1 до договору), яким засвідчено факт передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" документів, що підтверджують право вимоги за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р. Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" складено акт приймання-передачі прав вимоги від 02.04.2018р. за договором про відступлення права вимоги №02-04/18 від 02.04.2018р. (додаток №2 до договору), у якому зазначено відступлення первісним кредитором та набуття новим кредитором права вимоги до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р.; загальна сума заборгованості боржника за основним договором, право вимоги якої переходить до нового кредитора, становить суму 445.002.143,53грн.; новий кредитор та первісний кредитор визнають, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акта приймання-передачі прав вимоги.

У контексті приписів ст.517 ЦК України доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи вищевикладене, з урахування положень чинного законодавства та умов договору №02-04/18 від 02.04.2018р. разом із додатком №2 до нього, набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" права вимоги за означеним зобов`язанням обумовлено моментом підписання сторонами акта приймання-передачі прав вимоги. Тобто, як вірно встановлено місцевим господарським судом, у день підписання акта приймання-передачі прав вимоги 02.04.2018р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" перейшло право вимоги у зобов`язанні за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р., яким є оплата переданого товару Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай", як новим боржником у зобов`язанні за договором №30/06/2015 від 30.06.2015р., у залишковій сумі в розмірі 445.002.143,53грн.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги Акціонерне товариство «Сбербанк» наголошує, що судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення розрахунків за договором про відступлення права вимоги, а тому відсутні ознаки переходу прав до кредитора. Таку правову позицію апелянт підтверджує висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17.01.2020р. у справі №916/2286/16.

Разом з тим, на переконання судової колегії, такі посилання апелянта є безпідставними, оскільки умовами самого договору та положеннями ст.ст.512-519 ЦК України, що регулюють загальні умови заміни кредитора у зобов`язанні, усупереч твердженням апелянта, не пов`язано момент набуття прав вимоги новим кредитором за договором про відступлення права вимоги зі сплатою за відступлення права вимоги. Крім того хибними є посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.01.2020р. у справі №916/2286/16, оскільки така позиція стосується правовідносин, що не є подібними досліджуваним.

Як встановлено господарським судом Донецької області та не спростовано матеріалами справи, 11.04.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" з вимогою про сплату боргу, яку залишилася не виконаною.

02.04.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" (поручитель) укладено договір поруки, за умовами п.1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником (Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай") зобов`язань, вказаних в ст.2 цього договору. Під зобов`язанням розуміється зобов`язання боржника перед кредитором, що випливають з договору(ів), з якого(их) випливає зобов`язання, суть та строки виконання якого передбачені ст.2 цього договору. у цьому договорі, в залежності від контексту, термін "зобов`язання" означає як всі зобов`язання боржника перед кредитором разом, які перелічені в ст.2 цього договору, так і окремо будь-яку частину цих зобов`язань.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником суми у розмірі 445.002.143,53грн. Відповідальність поручителя обмежується лише зазначеною сумою, понад цю суму поручитель не несе ніякої відповідальності за зобов`язаннями боржника (п.1.2).

За змістом п.1.3 договору поруки, у разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до п.2.1 ст.2 договору порукою за цим договором забезпечується виконання зобов`язання боржника перед кредитором за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест", з усіма змінами, доповненнями та первинними документами до нього, а саме: зобов`язань зі сплати залишку несплачених коштів Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий Урожай" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Хлібінвест" за договором комісії №30/06/2015 від 30.06.2015р. на суму 445.002.143,53грн., право вимоги на яку у кредитора виникло на підставі договору про відступлення права вимоги №02-04/18 від 02.04.2018р., а обов`язок сплати якої у боржника виникло на підставі договору про переведення боргу від 01.03.2018р.

У разі порушення зобов`язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання (або певну його частину), кредитор направляє вимогу в якій зазначається загальна сума заборгованості, при цьому не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт невиконання зобов`язання боржником. Вимога кредитора буде достатньою поручителю підставою виконати зобов`язання на суму, вказану у такій вимозі, без-будь яких застережень, умов чи вимог до кредитора про надання додаткової інформації чи документів (п.3.1 договору поруки).

Пунктом 3.2 договору поруки сторони погодили, що поручитель зобов`язаний виконати пред`явлену йому вимогу кредитора в валюті зобов`язання в повному обсязі в строк не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання такої вимоги.

У разі порушення поручителем строку виконання вимоги кредитора, поручитель повинен сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого виконанням платежу за весь час прострочення (пункт 3.3 договору поруки).

Пунктами 5.1.4, 5.1.6 договору поруки підтверджено відсутність на дату укладання договору справ (у будь-якій їх стадії) про банкрутство поручителя; підписання цього договору не призведе до порушення установчих документів поручителя, його внутрішніх положень або будь-якого положення чинного законодавства України, що має відношення до поручителя, рішення про укладення цього договору прийняте відповідними органами управління згідно їх компетенції, визначеної уставними документами поручителя.

Порука за цим договором припиняється, за умови виконання поручителем зобов`язання боржника перед кредитором, в обсязі передбаченому пунктом 1.2 цього договору; у будь-якому випадку порука припиняється 31.12.2019р. (п.п.6.1, 6.2).

За умовами п.7.6 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками кредитора, поручителя.

Господарським судом Донецької області вірно встановлено, що договір поруки від 02.04.2018р., який містить визначені законом суттєві умови для такого виду договорів, підписано та скріплено печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", у зв`язку з чим такий договір породжує права та обов`язки для його сторін. У судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" підтвердили факт укладення та дійсність такого договору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Акціонерне товариство «Сбербанк» зауважило, договір поруки від 02.04.2018р. не відповідає вимогам закону з огляду на його фіктивність (не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків). Так, на момент укладення договору поруки від 02.04.2018р. зобов`язання за основним договором вже було порушене та мало місце невиконання умов оплати. Крім того, невиконання боржником умов договору поруки одразу після його укладення і в подальшому та не вчинення кредитором дій щодо стягнення заборгованості підтверджують умисел не створювати правові наслідки, обумовлені договором поруки. Про фіктивність договору поруки також свідчить факт його укладення протягом строку перебування боржника в Єдиному державному реєстрі боржників та на суму, що значно перевищує суму активів підприємства. В обґрунтування скаржник посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 13.04.2016р. у справі №908/4804/14, та викладену у постановах Верховного суду від 07.12.2018р. у справі №910/7547/17, від 28.02.2019р. у справі №646/3972/16-ц, від 06.03.2019р. у справі №317/3272/16-ц.

Разом з тим, судова колегія не приймає такі посилання скаржника з огляду на те, що, як вірно зауважено місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у вставленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду означеної заяви кредитора, а тому вказані скаржником обставини не можуть бути підставою для відмови, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному ст.204 ЦК України.

З посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі №490/5224/14-ц, апелянт, разом з іншим, наголошує, що з огляду на приписи ст.559 ЦК України, договір поруки припинив свою дію, оскільки умовами такого договору строк виконання зобов`язання поручителем визначений моментом пред`явлення вимоги до поручителя (має бути виконана не пізніше п`яти банківських днів), а кредитор не пред`явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Разом з тим, на переконання судової колегії, такі посилання є хибними, беручи до уваги п.6.2 договору поруки, яким встановлено припинення поруки у будь-якому випадку 31.12.2019р. (фактично встановлено строк поруки до цієї дати) та виходячи з приписів договору комісії, поряд із п.3.2 договору поруки, яким встановлено строк виконання пред`явленої поручителю вимоги.

Як зазначалось вище за текстом постанови, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", як поручитель за договором поруки від 02.04.2018р., прийняло на себе зобов`язання щодо солідарної відповідальності із боржником - Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" за виконання грошових зобов`язань у сумі 445.002.143,53грн., що надає кредиторові - Товариству з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" право, при порушенні боржником зобов`язання, вимагати його виконання від зобов`язаної особи - поручителя.

Як встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" з вимогою відповідно до п.п.3.1, 3.2 ст.3 договору поруки від 02.04.2018р. виконати зобов`язання перед кредитором у повному обсязі на суму 445.002.143,53грн., яка отримана боржником 03.04.2018р. З урахуванням положень п.3.2 договору поруки, строк виконання основного зобов`язання поручителем становить по 10.04.2018р. включно, однак назване зобов`язання не виконане. У зв`язку з викладеним правомірним є висновок господарського суду Донецької області про обґрунтованість та доведеність належними доказами вимог Товариства з обмеженою відповідальність "Профі Трейдінг" у цій частині (445.002.143,53грн.).

Перевіривши здійснений місцевим господарським судом на підставі ст.625 ЦК України розрахунок 3% річних та інфляційних, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про його обґрунтованість, правомірність та арифметичну вірність. За висновками суду першої інстанції, 3% річних за період з 11.05.2018р. по 01.12.2019р. включно становлять 20.848.045,63грн., інфляційні за період з травня 2018р. по листопад 2019р. становлять 43.011.612,10грн.

У свою чергу, заявником періодом для нарахування 3% річних та інфляційних визначено з 11.05.2018р. по 21.12.2019р. Як зазначалося вище, строк виконання основного зобов`язання поручителем становить по 10.04.2018р. включно, тобто першим днем прострочення виконання прийнятого Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" на себе зобов`язання за договором поруки є 11.04.2018р. Однак, визначення заявником у якості початкової дати для нарахування 3% річних та інфляційних 11.05.2018р. не суперечить обставинам справи та положенням законодавства.

Разом з тим, господарський суд Донецької області вірно зауважив про помилковість визначення заявником кінцевої дати періоду нарахування, оскільки ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2019р. у справі №905/2382/18 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. У зв`язку з викладеним правомірним кінцевим днем розрахунку є 01.12.2019р.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" за подання до суду заяви №9/12-19 від 26.12.2019р. з грошовими вимогами кредитора до боржника сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією №ПН2968 від 26.12.2019р. Акціонерного банку "Південний".

З огляду на викладене, господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку, що кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" є обґрунтованими, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають визнанню у сумі: 508.861.801,26грн. - четверта черга; 3.842,00грн. - перша черга. При цьому відсутні підстави для визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Профі Трейдінг" у сумі 731.510,37грн.

Частиною 3 ст.13 та частиною 1 ст.74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог апеляційної скарги (доводи апеляційної скарги не спростовують викладених вище висновків господарських судів) та про залишення без змін оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. При цьому у частині оголошення перерви у попередньому засіданні в частині розгляду кредиторських вимог Головного управління державної податкової служби у Донецькій області та Маріупольської міської ради Донецької області оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не переглядається.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ, на ухвалу господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. (повний текст складено та підписано 23.03.2020р.) у справі №905/2382/18 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 16.03.2020р. (повний текст складено та підписано 23.03.2020р.) у справі №905/2382/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 11.08.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17.08.2020р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота