ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020р. Справа № 904/1941/20
За позовом: Фізичної особи - підприємця Кавалер Володимира Анатолійовича, смт. Обухівка

До: Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпро

Про: визнання повідомлення про припинення договорів оренди протиправним

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ФОП Кавалер В.А. ( позивач) звернувся з позовом до КП «Дніпропетровська клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР (відповідач) про визнання протиправним повідомлення відповідача №30/672 від 31.03.20р. про припинення договорів шляхом розірвання договорів оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.10.18р. №6-Б та №16М від 01.10.18р. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність вищезазначеного повідомлення відповідача.

Ухвалою суду від 13.04.20р. відкрито провадження у справі № 904/1941/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

КП «Дніпропетровська клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався , про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином на адресу , зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.04.20р., а.с.48 (про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення представнику відповідача копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, а.с.50).

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Також , суд враховує , що відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк ( встановлений законом ). Однак, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Від сторін жодних заяв, клопотань на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

01.10.18р. між КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» (орендодавець) та ФОП Кавалер В.А. (орендар) було укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна №6-Б від 01.10.18р., відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окремо індивідуально визначене майно - 4 автозаправні блоки (металеві кіоски) для заправки автотранспорту (п.1.1. договору), що підтверджується відповідним актом здачі -приймання від 01.10.18р.( а.с.17) ; а орендар відповідно до п. 3.1. договору зобов`язався за користування об`єктом оренди сплачувати орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно з чинним законодавством; орендна плата за перший місяць оренди згідно з розрахунком орендної плати, що невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), становить 3 694, 81 грн. за базовий місяць (без урахування ПДВ та індексу інфляції).

Відповідно до п.9.1. договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.10.2018р. до 28.02.2021р. включно.

Згідно п.9.2. договору у разі порушення орендарем зобов`язань по сплаті орендної плати та якщо сума заборгованості по орендній платі перевищуватиме суму внесеного завдатку, договір оренди припиняється; при цьому орендодавець зобов`язаний письмово повідомити орендаря про припинення договору оренди; датою припинення договору оренди є дата отримання орендарем повідомлення про припинення договору оренди. (а.с.9-15).

01.10.18р. між КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» (орендодавець) та ФОП Кавалер В.А. (орендар) було укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна №16-М від 01.10.18р., відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окремо індивідуально визначене майно - мощений майданчик площею 100 кв.м. та огорожа для розміщення 4 автозаправних блоків (металевих кіосків) (п.1.1. договору), що підтверджується відповідним актом здачі -приймання від 01.10.18р.( а.с.28) ; а орендар відповідно до п. 3.1. договору зобов`язався за користування об`єктом оренди сплачувати орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно з чинним законодавством; орендна плата за перший місяць оренди згідно з розрахунком орендної плати, що невід`ємною частиною цього договору (додаток 1), становить 994, 44 грн. за базовий місяць (без урахування ПДВ та індексу інфляції).

Відповідно до п.9.1. договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.10.2018р. до 28.02.2021р. включно.

Згідно п.9.2. договору у разі порушення орендарем зобов`язань по сплаті орендної плати та якщо сума заборгованості по орендній платі перевищуватиме суму внесеного завдатку, договір оренди припиняється; при цьому орендодавець зобов`язаний письмово повідомити орендаря про припинення договору оренди; датою припинення договору оренди є дата отримання орендарем повідомлення про припинення договору оренди. (а.с.20-26).

31.03.20р. позивач отримав повідомлення від відповідача, оформлене листом від 31.03.2020 р. № 30/672, яким його було повідомлено про дострокове розірвання вищезазначених договорів на вимогу постійної комісії з питань комунальної власності та житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної ради (лист від 24.03.2020 р. № вих. 1061/0/2-20). Цим же листом запропоновано позивачу для укладання нових договорів оренди на конкурсних засадах звернутись до Дніпропетровської обласної ради. (а.с.30).

Згідно вказаного листа Дніпропетровською обласною радою повідомлено відповідача про необхідність вжиття заходів щодо приведення договорів від 01.10.2018 р. № 6-Б та 16-М у відповідність до вимог чинного законодавства. В листі зазначено про створення на підставі розпорядження голови обласної ради від 26.12.2019 р. постійно діючої комісії з проведення перевірки стану та цільового використання об`єктів нерухомого майна, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області і передані в оренду (далі - Комісія) та проведення перевірки стану та цільового використання об`єктів нерухомого майна - нежитлових приміщень, розташованих за адресами: м. Дніпро, Соборна, 14.Комісією складено акт перевірки стану та цільового використання нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області та передано в оренду, надані висновки та рекомендації. (а.с.31-32).

Згідно Висновків і рекомендацій засідання постійної комісії ради від 13.03.2020 р. договори оренди 6-Б, 16-М від 01.10.2018 р. було укладено відповідачем, в особі головного лікаря закладу, з численними порушеннями, зокрема, у договорах відсутні відомості про страхування вказаних об`єктів(а.с.33-36).

Враховуючи зміст вищезазначених листів та висновки і рекомендацій засідання комісії, на підставі яких було направлено відповідачем позивачу листа (повідомлення) від 31.03.2020 р. № 30/672 про дострокове розірвання договорів оренди, підставою для його розірвання є відсутність у договорах оренди положень щодо страхування майна .

Позивач вважає вищезазначене повідомлення протиправним, оскільки єдиною підставою для припинення вищезазначених договорів оренди (згідно змісті п.9.2. договорів оренди), є наявність заборгованості з орендної плати за цими договорами, а не відсутність положень щодо страхування орендованого майна. У зв`язку з чим, враховуючи протиправність вищезазначених повідомлень позивач звернувся з позовом до суду про визнання їх протиправними.

Спір у справі стосується законності повідомлення про одностороннє розірвання договорів оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.10.18р. №6-Б та №16М від 01.10.18р. шляхом визнання протиправним цього повідомлення про дострокове розірвання договорів.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Частиною 5 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Суд відзначає, що оскаржуване повідомлення відповідача за своїм змістом та наслідками є односторонніми правочином про розірвання договорів оренди, а відтак, при його вчиненні мають бути дотриманні встановлені законодавством вимоги, необхідні для чинності таких правочинів.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені положеннями ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В той же час, недодержання особою при вчиненні правочину (в т.ч. одностороннього) наведених вимог в силу приписів ст. 215 Цивільного кодексу України є правовою підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

В даному випадку, оскаржуваний правочин, оформлений повідомленням - листом №30/672 від 31.03.20р. з підстав порушення позивачем умов договорів оренди у вигляді о не здійснення страхування орендованого майна. Проте, це повідомлення не породжує жодних прав чи обов`язків для сторін , не порушує права позивача, оскільки у випадку визнання цього повідомлення протиправним це не призведе до поновлення прав позивача. Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, а тому позовні вимоги є не обґрунтованими, в задоволенні яких слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, судові витрати по справі покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 27.08.2020р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Ю.Васильєв