РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2020Справа № 910/5018/20

За позовомПриватного підприємства "Шериф-Захист"
доУправління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації
простягнення 591430,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаЖелізняк К.О.;
від відповідачане з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Шериф-Захист" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості у розмірі 591430,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №128/К-1/279 від 07.05.2019 в частині оплати наданих позивачем послуг за період з листопада по грудень 2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/5018/20; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 10.06.2020; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не менше, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

25.05.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив та зазначив про те, що між сторонами було укладено договір №128/К-1 від 07.05.2019, а не договір №128/К-1/279 від 01.05.2019, який долучений позивачем до позовної заяви.

Також відповідач зазначив, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/1656/20 щодо стягнення з Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості за договором №128/К-1 від 07.05.2019.

05.06.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти доводів відповідача, викладених останнім у відзиві на позов, заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 24.06.2020.

24.06.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.08.2020.

Представник позивача в судове засідання 10.08.2020 з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судові засідання своїх представників не направив. Про проведення судових засідань був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 10.08.2020 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 між Управлінням освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник, відповідач) та Приватним підприємством "Шериф-Захист" (виконавець, позивач) укладений договір №128/К-1/279 (надалі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати до 31.12.2019 обслуговування кнопки тривожного сповіщення, код 35120000-1, а також направлення групи реагування на об`єкт у випадку надходження на пульт централізованої охорони сигналу про натиснення кнопки тривожного виклику для встановлення причин натиснення, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (п.1.2).

Договір підписано від імені виконавця - директором Стрижовим Д.С., від імені замовника - начальником управління Яровою Є.В.

Згідно із п.1.3 договору перелік об`єктів замовника, зазначено у додатку 2, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.3.1 договору ціна договору становить 2365720,00 грн в т.ч. ПДВ - 394286,67 грн, згідно протоколу погодження договірної ціни (додаток №1), що є невід`ємною частиною даного договору.

За змістом п.4.1 договору послуги за договором вважаються наданими після підписання сторонами акту прийому-здачі робіт (послуг). Виконавець щомісяця направляє 2 примірники акта замовнику, останній протягом 5 (п`яти) днів їх підписує або направляє виконавцю мотивовану відмову від підписання. Якщо протягом вказаного терміну акти не будуть підписані, чи виконавцем не буде одержано мотивованої відмови, то акти вважаються підписаними, а данні послуги - надані належним чином і у повному обсязі без будь-яких зауважень та претензій з боку замовника. Правові наслідки такого факту прирівнюються до правових наслідків підписання актів, акт є документом, що реєструє відсутність (суть) претензій замовника до виконавця.

Відповідно до п.4.2 договору розрахунки за надані послуги здійснюються на поточний рахунок виконавця до 10 числа місяця наступного за звітним на підставі акту прийому-здачі робіт (послуг).

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що строк надання послуг до 31.12.2019.

Відповідно до п.п.6.1, 6.1.1, 6.1.2 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі (при наявності бюджетного фінансування) сплатити за надані послуги, приймати надані послуги згідно з актом прийому-здачі робіт (послуг).

У пункті 10.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року. Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з дати оприлюднення повідомлення про намір укласти договір.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги укладений між сторонами договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання умов договору щодо надання відповідачу послуг з обслуговування кнопки тривожного сповіщення у період з листопада по грудень місяць 2019 року на загальну суму 591430,00 грн, позивачем надано акти надання послуг №636 від 30.11.2019 на суму 295715,00 грн та №712 від 31.12.2019 на суму 295715,00 грн.

Ці акти відповідач не підписав. В той же час, зазначені акти разом з вимогою про оплату заборгованості №01/04К від 01.04.2020 були надіслані позивачем на адресу відповідача 01.04.2020, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладною, фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист відділення поштового зв`язку.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ "Укрпошта", поштове відправлення №382, яке свідчить про направлення на адресу відповідача (04119, м.Київ, вул.Зоологічна, 6-А) актів надання послуг №636 від 30.11.2019 на суму 295715,00 грн та №712 від 31.12.2019 на суму 295715,00 грн та вимоги про оплату заборгованості, було повернуто засобами поштового зв`язку у зв`язку з неотриманням адресатом та передано на зберігання після невдалих спроб вручення.

За таких обставин, днем отримання відповідачем актів є дата оформлення підприємством поштового зв`язку повідомлення про невдалу спробу вручення, а саме 20.05.2020.

У пункті 4.1 договору сторони погодили, що послуги за договором вважаються наданими після підписання сторонами акту прийому-здачі робіт (послуг). Виконавець щомісяця направляє 2 примірники акта замовнику, останній протягом 5 (п`яти) днів їх підписує або направляє виконавцю мотивовану відмову від підписання. Якщо протягом вказаного терміну акти не будуть підписані, чи виконавцем не буде одержано мотивованої відмови, то акти вважаються підписаними, а данні послуги - надані належним чином і у повному обсязі без будь-яких зауважень та претензій з боку замовника. Правові наслідки такого факту прирівнюються до правових наслідків підписання актів, акт є документом, що реєструє відсутність (суть) претензій замовника до виконавця.

Оскільки відповідач будь-яких заперечень та зауважень щодо наданих позивачем послуг, а також мотивованої відмови від підписання актів у встановлений договором строк не надав, то надані позивачем послуги у період з листопада по грудень 2019 року на загальну суму 591430,00 грн, згідно актів надання послуг №636 від 30.11.2019 на суму 295715,00 грн та №712 від 31.12.2019 на суму 295715,00 грн вважаються прийнятими відповідачем та підлягають оплаті.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 ст193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, всупереч умов укладеного між сторонами договору, відповідач за надані позивачем у період з листопада по грудень 2019 року послуги не оплатив, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість на загальну суму 591430,00 грн, строк оплати якої станом на дату вирішення спору по суті, настав.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Обставин, які наведені позивачем у позовній заяві, відповідач належними та допустимими доказами не спростував. На підтвердження викладеного у відзиві на позов відповідачем не надано жодного належного, допустимого та/або вірогідного доказу не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Шериф-Захист" до Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 591430,00 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (04119, м.Київ, вул.Зоологічна, будинок 6-А, ідентифікаційний код 37470086) на користь Приватного підприємства "Шериф-Захист" (02093, м.Київ, вул.Поліська, будинок 22, квартира 126, ідентифікаційний код 37153018) заборгованість на суму 591430 (п`ятсот дев`яносто одна тисяча чотириста тридцять) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 8871 (вісім тисяч вісімсот сімдесят одна) грн 45 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.08.2020

Суддя Ю.М. Смирнова