РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.08.2020Справа № 911/768/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКомунального підприємства "Водоканал"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Алкор Лтд"
простягнення 2 440 грн 86 коп.
Представники:не викликались
Встановив:

31.03.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Водоканал" з вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкор Лтд" про стягнення 2 440 грн 86 коп. заборгованості за договором про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.06.2011 № 6373/4, в тому числі: 2 062 грн 18 коп. основної заборгованості, 289 грн 10 коп. пені, 36 грн 48 коп. 3 % річних та 53 грн 10 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.06.2011 № 6373/4 не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 2 062 грн 18 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позивачем нараховано відповідачу 289 грн 10 коп. пені, 36 грн 48 коп. 3 % річних та 53 грн 10 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.03.2020 № 911/768/20 позовну заяву Комунального підприємства "Водоканал" з вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкор Лтд" про стягнення 2 440 грн 86 коп. направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/768/20 передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2020, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

25.05.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2020 відкрито провадження у справі № 911/768/20, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.06.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

14.07.2020 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 017, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (вул. Хорива, 33, м. Київ, 04070), було направлено ухвалу від 29.05.2020, із зазначенням причини повернення: за закінченням встановленого строку зберігання, дата довідки ф.20: 10.07.2020.

Відповідно до частин 2, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 29.05.2020 вручена відповідачу 10.07.2020.

Станом на 26.08.2020 відповідачем вимог ухвали суду від 29.05.2020, зокрема щодо подання відзиву на позов, не виконано.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.06.2011 між Комунальним підприємством "Водоканал" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алкор Лтд" (абонент за договором) було укладено договір № 6373/4 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, відповідно до умов якого водоканал забезпечує абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: м. Вільнянськ, пров. Алкорівський, 3 виробництво мінеральних вод та інших безалкогольних напоїв.

Відповідно до пункту 1.2. договору для здійснення розрахунків між водоканалом та абонентом встановлені тарифи по групам споживачів у розмірі: питна вода - 4,476 з ПДВ грн/м3.

Договір укладається з 01.06.2011 по 11.03.2014. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін (розділ 2 договору).

Згідно з пунктом 5.1. договору основним документом на оплату є акт-рахунок. Акти за питну воду та послуги стічних вод виписуються абоненту представником водоканалу при наявності особистого посвідчення 28, 29, 30, 31 числа кожного місяця. Протягом 2-х робочих днів на підставі даних, зазначених у акті, абоненту виписується акт-рахунок. Протягом 3-х робочих днів з дня виписки акта-рахунку абонент зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок водоканалу суму, вказану в акті-рахунку. Якщо абонент відмовляється підписати акт та акт-рахунок, вони підписуються представником водоканалу, а в акті та акті-рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються абоненту поштою. Оформлений таким чином акт-рахунок є обов`язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та приймання стічних вод.

Додатковою угодою від 29.09.2017 № 1/29/09/2017 до договору від 01.06.2011 № 6373/4 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації продовжено строк дії договору до 30.04.2018.

Відповідно до пункту 5.3 договору в редакції додаткової угоди від 29.04.2016 № 1 обік стічних вод, що приймаються у системи каналізації здійснюється на основі показів засобів обліку води та відповідно до п.п. 3.1, 3.14, 5.29, 5.30 "Правил користування" або за згодою сторін згідно з узгодженим "Водоканалом" розрахунком водогосподарчого балансу "Абонента". У разі відсутності у "Абонента" засобів обліку води розрахунок об`ємів водовідведення дорівнює об`ємам водопостачання, які визначаються відповідно до затверджених норм водоспоживання або згідно п.1.3. цього договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" цей закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою.

В статті 1 цього Закону визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" на підставі договору з:

підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням;

підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення;

об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів;

власниками будинків, що перебувають у приватній власності;

індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто стаття 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до пункту 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008, суб`єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Листом-повідомленням від 22.03.2019 № 3604 Комунальне підприємство "Водоканал" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкор Лтд" про припинення з 01.05.2019 терміну дії договору про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.06.2011 № 6373/4.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу послуги з постачання води та прийняття стічних вод на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором від 01.06.2011 № 6373/4 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації за період березень-квітень 2019 року на загальну суму 2 062 грн 18 коп. Факт, обсяги та вартість наданих послуг підтверджується доданими до позовної актом від 31.03.2019 № 6373/4 показань водолічильника та актом-рахунком за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 № 6373/4 на суму 982 грн 26 коп., а також актом від 30.04.2019 № 6373/4 показань водо лічильника та актом-рахунком за період з 01.04.2019 по 30.04.2019 № 6373/4 на суму 1 083 грн 24 коп.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації у строк та в розмірі визначеному умовами зазначеного договору, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2 062 грн 18 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів з оплати послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації у розмірі 2 062 грн 18 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача за підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати наданих послуг за договором про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.06.2011 № 6373/4 на суму 2 062 грн 18 коп. та факту наявності заборгованості за отримані послуги за березень та квітень 2019 року у розмірі 2 062 грн 18 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 2 062 грн 18 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 289 грн 10 коп. пені, 36 грн 48 коп. 3 % річних та 53 грн 10 коп. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 05.04.2019 по 02.11.2019.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною третьою статті 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" передбачено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

У відповідності до пункту 6.2. договору у випадку прострочення сплати наданих водоканалом послуг в термін, зазначений в п.п. 5.1., 5.2. договору, абонент зобов`язаний сплатити водоканалу пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати, але в будь-якому разі пеня не може перевищувати 100 % загальної суми боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення платежів за спожиті комунальні послуги та утримання придомових територій" від 20.05.1999 № 686-XIV.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 6.2. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунок пені та 3 % річних, наданий позивачем та встановлено його правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Зазначене помилково не враховано позивачем при здійсненні розрахунку, як і те, що для нарахування інфляційних втрат необхідно, щоб прострочення виконання зобов`язання у місяці, в якому діє відповідний індекс інфляції, мало місце.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 № 904/7401/16.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок інфляційних втрат є неправильним, оскільки позивачем невірно визначено день початку прострочення заборгованості.

Так, за перерахунком суду сума інфляційних втрат становить 6 грн 85 коп. за період прострочення - травень 2019 року згідно акту-розрахунку від 31.03.2019 на суму 978 грн 94 коп. Щодо суми інфляційних втрат за період прострочення з червня 2019 року по жовтень 2019 року згідно акту розрахунку від 30.04.2019 на суму 1 083 грн 24 коп., то за вказаний період мала місце дефляція.

За таких обставин, вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню на суму 6 грн 85 коп.

З огляду на вищенаведене та доведенням факту несвоєчасності виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.06.2011 № 6373/4, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3 % річних підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 289 грн 10 коп. та 36 грн 48 коп. відповідно, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 6 грн 85 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкор Лтд" (вул. Хорива, 33, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код 36803702) на користь Комунального підприємства "Водоканал" (вул. Святого Миколая, м. Запоріжжя, 61, 69002, ідентифікаційний код 03327121) заборгованість у розмірі 2 062 (дві тисячі шістдесят дві) грн 18 коп., 289 грн (двісті вісімдесят дев`ять) 10 коп. пені, 36 (тридцять шість) грн 48 коп. 3 % річних, 6 (шість) грн 85 коп. інфляційних втрат та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 062 (дві тисячі шістдесят дві) грн 17 коп.

3. В іншій частині позову про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 46 грн 25 коп. відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька