номер провадження справи 33/41/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020 Справа № 908/1029/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1029/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Петромихайлівське (70015, Запорізька область, Вільнянський район, с. Петро-Михайлівка, вул. Миру, буд. 89)

до відповідача: Підприємства об`єднання громадян Агропристань Всеукраїнської громадської організації інвалідів ВЕЛІД (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129)

про стягнення суми

За участю представників сторін:

від позивача: Дядик О.М. - Ордер серія АА №029667 від 16.06.2020;

Мельніков О.А. - Ордер серія ЗП №71691 від 16.06.2020;

від відповідача: не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

22.04.2020 у Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 16.04.2020) Приватного акціонерного товариства Петромихайлівське до Підприємства об`єднання громадян Агропристань Всеукраїнської громадської організації інвалідів ВЕЛІД про стягнення 642980,00 грн. заборгованості, 74956,57 грн. інфляційних збитків за весь час прострочення, 40759,31 грн. 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1029/20 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.04.2020 у справі № 908/1029/20 вказана позовна зава залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

До суду від позивача надійшла письмова заява, якою усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.05.2020 суддею Мірошниченко М.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1029/20 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 33/41/20, підготовче засідання призначено на 16.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.06.2020 з власної ініціативи суду на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 17.08.2020 включно. Підготовче засідання відкладено на 28.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.07.2020 клопотання позивача про процесуальне правонаступництво задоволено. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю Петромихайлівське, , 70015, Запорізька область, Вільнянський район, с. Петро-Михайлівка, вул. Миру, буд. 89, у якості правонаступника Приватного акціонерного товариства Петромихайлівське. Закрите підготовче провадження у справі № 908/1029/20. Призначено справу до судового розгляду по суті на 18.08.2020.

У судове засідання 18.08.2020 з`явилися представники позивача, які підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 18.08.2020 справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати поставленого за видатковими накладними № 324 від 22.04.2017, № 340 від 03.05.2017 товару, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 642980,00 грн. На прострочену заборгованість позивачем нараховані інфляційні збитки у розмірі 74956,57 грн. та 3 % річних у розмірі 40759,31 грн. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 509, 510, 610, 611, 692 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 218, 222 ГК України.

Відповідач у підготовчі засідання та у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Ухвали суду, що направлялися відповідачу, повернуті до суду з відміткою поштового відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Також ухвала від 16.06.2020 була розміщена на офіційному сайті в мережі Інтернет «Судова влада України».

Згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відтак, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з ухвалами суду у дійсній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та отримати копії ухвал на поштовому відділенні зв`язку.

Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача у порядку ст. 165 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство Петромихайлівське, , правонаступником якого згідно з п. 1.2 статуту ТОВ Петромихайлівське та даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Товариство з обмеженою відповідальністю Петромихайлівське, , згідно з видатковою накладною № 324 від 22.04.2017 поставило Підприємству об`єднання громадян Агропристань Всеукраїнської громадської організації інвалідів ВЕЛІД, , товар (насіння соняшнику) на загальну суму 692208,00 грн.

Товар отриманий представником відповідача на підставі довіреності № 31 від 22.04.2017. Підпис на накладній вказаної особи скріплений круглою печаткою юридичної особи підприємства.

Також Приватним акціонерним товариством Петромихайлівське поставлено Підприємству об`єднання громадян Агропристань Всеукраїнської громадської організації інвалідів ВЕЛІД згідно з видатковою накладною № 340 від 03.05.2017 товар (насіння соняшнику) на загальну суму 200772,00 грн.

Товар отриманий представником відповідача на підставі довіреності № 34 від 28.04.2017. Підпис на накладній вказаної особи скріплений круглою печаткою юридичної особи підприємства.

У накладних міститься посилання на договір № 2204/17-п/1 від 22.04.2017.

Як зазначив позивач, у квітні 2017 між позивачем та відповідачем було досягнуто усних домовленостей щодо укладання між сторонами договору поставки № 2207/17-п/1 від 22.04.2017 насіння соняшника, в якому позивач виступав як постачальник, а відповідач як покупець. За умовами договору постачальник зобов`язався поставити покупцю насіння соняшника упродовж квітня-травня 2017 року, а покупець зобов`язався сплатити гроші. Постачальником представнику покупця було надано 2 екземпляра проекту вказаного договору, підписаних та завірених печаткою постачальника, для підписання та повернення постачальнику його екземпляру договору, підписаного та завіреного печаткою покупця. Однак позивачу підписаний відповідачем договір не надійшов.

Як слідує з матеріалів справи позивач 19.03.2018 направив відповідачу претензію щодо сплати 892980,00 грн. за поставлений за видатковими накладними №№ 324, 340 товар (насіння соняшника).

11.04.2018 відповідач перерахував позивачу 100000,00 грн., 08.05.2018 перерахував 100000,00 грн., 27.05.2019 перерахував 50000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками. У призначенні платежу зазначено, що оплата проведена за соняшник згідно договору № 2204/17-п/1 від 22.04.2017.

Разом з тим, як заявлено позивачем, письмовий договір за № 2204/17-п/1 від 22.04.2017 між сторонами у справі не укладався, у матеріалах справи відсутній такий документ, а також докази його укладення.

19.03.2020 позивач направив відповідачу претензію щодо сплати 642980,00 грн. за поставлений за видатковими накладними №№ 324, 340 товар (насіння соняшника).

Відповідач за отриманий товар з позивачем не розрахувався, у зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом, за яким відкрите провадження у дійсній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, у п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно зі ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Із матеріалів справи слідує, що між Приватним акціонерним товариством Петромихайлівське (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Петромихайлівське позивач) та Підприємством об`єднання громадян Агропристань Всеукраїнської громадської організації інвалідів ВЕЛІД (відповідач) на підставі ст.ст. 11, 202, 509, 642 ЦК України, ст. 181 ГК України виникли зобов`язання на підставі укладеного у спрощений спосіб договору, який за своїм змістом фактично є договором поставки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Виходячи з наведених приписів законодавства, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, із припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

За змістом ст. 2 ГПК України суд при здійсненні судочинства зобов`язаний керуватися принципами верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, письмовий відзив на позов не подав, отримання товару за видатковими накладними № 324 від 22.04.2017, № 340 від 03.05.2017 не заперечив.

Згідно матеріалів справи відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар у загальній сумі 250000,00 грн. Відтак, заборгованість склала 642980,00 грн. (892980,00 грн. (сума поставки) 250000,00 грн. (сума оплати). Відповідач доказів погашення заборгованості у сумі 642980,00 грн. суду не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 642980,00 грн. за поставлений за видатковими накладними № 324 від 22.04.2017, № 340 від 03.05.2017 товар є обґрунтованою, підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за період з 23.03.2018 по 16.04.2020 у розмірі 40759,31 грн. та 74956,57 грн. інфляційних втрат за період: квітень 2018, червень 2018 - березень 2020.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №№ 703/2718/16-ц, 646/14523/15-ц.

Приймаючи до уваги встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Розглянувши складений позивачем розрахунок 3% річних суд визнає його неправильним. Так, позивач помилково включив дні фактичної оплати суми заборгованості (частини суми) в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.

Згідно перерахунку суду, здійсненого за допомогою інформаційної системи «Законодавство», у межах заявленого позивачем періоду, загальна сума 3% річних складає 40563,78 грн. У стягненні 195,53 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач нараховує інфляційні втрати на суми боргу з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

Разом з тим, як слідує з розрахунку позивача, він нараховує інфляційні втрати за квітень 2018 на суму боргу 892980,00 грн. та окремо на суму боргу 792980,00 грн., що є неправильним, тобто фактично на одну й ту ж суму боргу за аналогічний період нараховує інфляційні втрати. За перерахунком суду, враховуючи здійснену відповідачем 11.04.2018 оплату у сумі 100000,00 грн., інфляційні втрати мають нараховуватися за квітень 2018 на суму боргу 792980,00 грн. За вказаний період інфляційні становлять 6343,84 грн.

Позивачем при вирахуванні інфляційних допущено арифметичну помилку у визначенні сукупного індексу інфляції за період з червня 2018 по березень 2020, який становить 110,21, а не 109,56. Таким чином, інфляційні втрати за вказаний період, що нараховані на суму боргу 642980,00 грн., складають 65653,01 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується загальна сума 71996,85 грн. У стягненні 2959,72 грн. інфляційних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

На підставі викладеного, позов у цілому задовольняється частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 11333,11 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Підприємства об`єднання громадян Агропристань Всеукраїнської громадської організації інвалідів ВЕЛІД (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Петромихайлівське (70015, Запорізька область, Вільнянський район, с. Петро-Михайлівка, вул. Миру, буд. 89, ) 642980 (шістсот сорок дві тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. заборгованості, 40563 (сорок тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 78 коп. 3% річних, 71996 (сімдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 85 коп. інфляційних втрат, 11333 (одинадцять тисяч триста тридцять три) 11 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 19 серпня 2020.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко