ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 серпня 2020 року № 903/592/20

Суддя Господарського суду Волинської області Кравчук А. М., розглянувши матеріали по справі № 903/592/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод-Вектор", м.Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальність "Гіппо", м.Київ

про вжиття заходів забезпечення позову

встановив: 17.08.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод-Вектор" до Товариства з обмеженою відповідальність "Гіппо" про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Розглянувши матеріали заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи до іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) з огляду на таке.

Відповідно до ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12.11.2011 №9-рп/2011).

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Територіальна юрисдикція (підсудність) господарських справ визначена §3 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем у позовній заяві місцезнаходженням відповідача вказано м.Луцьк, вул. Клима Савура, 21а.

За приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: м.Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, каб. 33.

Інформація про наявність відокремлених підрозділів або філій товариства відсутня.

Підставою звернення до Господарського суду Волинської області в заяві заявник вказує на п.п. 7.1.6, 7.1.7 договору поставки №031218-03/1 від 03.12.2018, згідно яких підписання актів звірок взаєморозрахунків, первинних та інших документів може здійснюватись, зокрема в офісі покупця, який розташований за адресою м.Луцьк, вул. Клима Савури, 21А. Крім того банком відповідача визначено Волинське обласне управління "Ощадбанк", а адреса місцезнаходження відповідача зазначена: м.Луцьк, вул. Клима Савури, 21А.

У частині першій статті 29 ГПК України встановлено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Предметом позову у даному спорі є вимога саме про стягнення заборгованості згідно договору поставки №031218-03/1 від 03.12.2018 за поставлений товар. При цьому умовами договору не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання. Спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про поставку товару. Зобов`язання з оплати за отриманий товар по договору не є такими, які належить, через його особливість, виконувати тільки в певному місці. Враховуючи викладене та те, що особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, відсутні відомості щодо узгодження сторонами місця виконання щодо здійснення оплати за отриманий товар, передбаченої договором №031218-03/1 від 03.12.2018, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.

Зазначення у договорі банку відповідача - Волинське обласне управління "Ощадбанк" не є домовленістю сторін про місце виконання договору, зокрема здійснення оплати.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Крім того судом враховано, що п.п. 7.1.6, 7.1.7 договору поставки №031218-03/1 від 03.12.2018 визначено лише місце підписання актів звірки взаєморозрахунків та інших документів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальною юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, підстави подання, предмет спору, зокрема стягнення коштів за поставлений товар, місцезнаходження відповідача, дана заява підсудна господарському суду за місцезнаходженням відповідача, тобто Господарському суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод-Вектор" до Товариства з обмеженою відповідальність "Гіппо" про вжиття заходів забезпечення позову (в т.ч. оригінал платіжного доручення №4311 від 14.08.2020 про сплату судового збору в сумі 1 051 грн. 00 коп.) надіслати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44Б, м.Київ).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 19.08.2020.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук