ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" серпня 2020 р. Справа №926/2718/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Кордюк Г.Т.
суддів Галушко Н.А.
Орищин Г.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , вих. №249 від 23.03.2020 (вх.№01-05/1187/20 від 26.03.2020)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 (повний текст складено 03.03.2020)

у справі №926/2718/19 (суддя Желік Б.Є.)

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ,

до Військової частини НОМЕР_1 , м. Чернівці,

про стягнення 7387,47 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

ВСТАНОВИВ:
Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 в порядку регресу 7387 грн. 47 коп. витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у тому числі 6087 грн. 47 коп. понесених витрат та 1300 грн. витрат на послуги аварійного комісара.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі №926/2718/19 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 6097 грн. 47 коп., витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1300 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Військова частина НОМЕР_1 , як власник транспортного засобу, водій якого визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є відповідальним за відшкодування позивачу понесених ним витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.ст. 1187, 1172 Цивільного кодексу України. Вина водія у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Хмельницького міжрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2016 у справі № 686/16992/16-п.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі №926/2718/19 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки у Моторного (транспортного) страхового бюро України не було визначених ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав для відшкодування шкоди потерпілому.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В. та Галушко Н.А.

30.03.2020 головуючий суддя Желік М.Б. подав заяву про самовідвід від розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі №926/2718/19.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 прийнято самовідвід головуючого судді Желіка М.Б. від розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі № 926/2718/19, справу №926/2718/19 передано для здійснення автоматизованого розподілу в порядку, встановленому статті 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2020 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Орищин Г.В. та Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі №926/2718/19 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі №926/2718/19 та ухвалено здійснити розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони обізнані про порядок розгляду апеляційної скарги у даній справі, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштових відправлень.

Окрім того, ухвалою суду встановлено строк для подачі позивачем відзиву на апеляційну скаргу до 31.07.2020.

Позивач ухвалу суду від 30.06.2020 отримав 06.07.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2016 близько 10 год. 35 хв. по проспекту Миру, 102 у місті Хмельницькому відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої, зокрема, були автомобілі: «Урал» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_3 ., власником якого є ОСОБА_2 та яким керував ОСОБА_3 .

Згідно з листом Головного управління військової служби правопорядку Збройних Сил України Міноборони України № 306/419310 від 03.12.2019 транспортний засіб «Урал-4320» військовий номерний знак НОМЕР_2 шасі № НОМЕР_4 р.в., зареєстрований відділенням ВІБДР Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку 15.09.2015, технічний талон транспортного засобу Збройних Сил України НОМЕР_5 , на час скоєння ДТП перебував на обліку Військової частини НОМЕР_1 (м. Чернівці).

Постановою Хмельницького міжрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2016 у справі № 686/16992/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Зокрема, Хмельницьким міжрайонним судом Хмельницької області встановлено, що 16.08.2016р. близько 10 год. 35 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Урал державний номерний знак НОМЕР_2 по проспекту Мира, 102 у місті Хмельницькому, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, недотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки Opel державний номерний знак НОМЕР_6 , після чого не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2108 державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

19.08.2016 водій ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_3 , повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 16.08.2016 у місті Хмельницькому між транспортними засобами «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_3 та «Урал» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до Звіту № 524 про оцінку автомобіля марки «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_3 , складеного 09.09.2016 ТОВ Експерт-Авто (свідоцтво: серія ААВ від 27.10.2011) згідно з Протоколом огляду транспортного засобу від 08.09.2016, матеріальні збитки, завдані власнику автомобіля марки «ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження складають 6 346,43 грн.

17.10.2016 водій транспортного засобу«ВАЗ-2108» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування йому оціненої шкоди.

26.01.2017 згідно платіжного доручення № 537рв Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило потерпілому ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 6087,47 грн.

Окрім того, 25.01.2017 згідно платіжного доручення № 00044рв Моторне (транспортне) страхове бюро України оплатило послуги аварійного комісара згідно з умовами договору №2016/8 від 25.02.2016 з ПАТ СК Універсальна Про участь в процесі врегулювання справ щодо здійснення регламентних виплат в сумі 1300 грн.

Листом від 24.01.2017 №3.1-05/1678 Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталось до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою про компенсацію витрат у розмірі 7 387,47 грн. Однак вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

Вказані обставини слугували підставою для звернення Моторного (транспортного) страхового бюро України до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 в порядку регресу 7 387 грн. 47 коп.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(надалі - Закон).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Урал державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП не була застрахована. Вказана обставина відповідачем не спростована.

Предметом спору у справі є стягнення МТСБУ грошових коштів в порядку регресу з власника автомобіля, водій якого визнаний винним у ДТП, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до п. 39.1 ст.39 Закону моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

За змістом підпункту "а" п. 41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, позивач обґрунтовано здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 6087,47 грн. згідно платіжного доручення №537рв від 26.01.2017.

У п. 38.2.1 п. 38.2 ст.38 Закону регламентовано, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У матеріалах справи відсутні докази, які б могли підвереджувати належність відповідача та ОСОБА_1 до числа осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 Закону, які особисто керували належними їм транспортними засобами.

Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України" організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно із ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГК України,правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Згідно з листом Головного управління військової служби правопорядку Збройних Сил України Міноборони України № 306/419310 від 03.12.2019 транспортний засіб Урал-4320 військовий номерний знак НОМЕР_2 шасі № НОМЕР_7 1984 р.в., зареєстрований відділенням ВІБДР Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку 15.09.2015р., технічний талон транспортного засобу Збройних Сил України ЗХ № 36590, на час скоєння ДТП перебував на обліку Військової частини НОМЕР_1 (м. Чернівці).

У матеріалах справи відсутні докази існування договору страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Урал» державний номерний знак НОМЕР_2 , за участі якого сталась дорожньо-транспортна пригода 16.08.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, відповідно до ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У матеріалах справи відсутні заперечення і докази Військової частини НОМЕР_1 , що водій транспортного засобу ОСОБА_1 , який згідно з постановою Хмельницького міжрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2016 визнаний винним у скоєнні ДТП 16.08.2016 у місті Хмельницькому, під час його скоєння не був у трудових відносинах з відповідачем або неправомірно заволодів транспортним засобом відповідача в цей день.

За таких обставин саме Військова частина НОМЕР_1 , як власник транспортного засоб,у є відповідальною за відшкодування позивачу понесених ним витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Твердження апелянта про те, що у Моторного (транспортного) страхового бюро України не було визначених ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав для відшкодування шкоди потерпілому, судом апеляційної інстанції відхиляється як безпідставне з огляду на наступне:

Як зазначалось вище, за змістом підпункту "а" п. 41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п.1.7. ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача та особи, яка керувала автомобілем «Урал» державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована не була, а цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 була застрахована згідно полісу АІ №8679368 від 08.09.2016 (строк дії до 07.09.2016), позивачем підставно та обгрунтовано здійсненно потерпілому регламентну виплату.

Покликання апелянта на те, що виходячи з обставин справи позивач вказував у своїй позовній заяві про те, що потерпілий звернувся з заявою до страховика про відшкодування суми шкоди завданої внаслідок ДТП, але в матеріалах справи наявна заява до МТ СБУ, не заслуговують на увагу, оскільки в позовній заяві позивач зазначав, що 19.08.2016 потерпілий повідомив про страховий випадок та 17.10.2016 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, а не до страховика, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням (а.с. 13) та заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України ( а.с.14).

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі №926/2718/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2020 у справі №926/2718/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.