ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р.

м. Київ

Справа № 911/2406/18

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочка Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" (09603, Київська обл., Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Ентузіастів, буд. 6, )

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (09128, Київська обл., Білоцерківський район, село Озерна, вул. Липки, будинок 6, )

про стягнення 1278986,30

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (09128, Київська обл., Білоцерківський район, село Озерна, вул. Липки, будинок 6, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" (09603, Київська обл., Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Ентузіастів, буд. 6, )

про визнання недійсним договору поставки

за участю представників:

позивача: Квітвн Р.В. (ордер, серія: АА №1001596 від 02.03.2020);

відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" подало до господарського суду позов про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України 1278986,30 грн штрафних санкцій та зобов`язання вчинити дії з поставки товару на суму 1050000,00 грн.

Вдповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями №2492/18 від 30.10.2018 справу передано до розгляду судді Антоновій В.М.

Ухвалою Господарськогосуду Київської області від 05.11.2018 вказану позовну заяву залишено буз руху.

29.11.2018 на адресу Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 29.10.2018 з додатками. Суд, перевіривши подані документи встановив, що позивачем усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 04.12.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 18.12.2018.

У підготовчому судовому засіданні 18.12.2018 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 12.02.2019. Також, судом Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 15.01.2019, а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 01.02.2019.

19.12.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 34745/20 від 19.12.2018) та зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору поставки (вх. №34769/18 від 19.12.2018).

Суд, ухвалою від 21.12.2018: прийняв зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднав в одне провадження з первісним позовом; призначив засідання для спільного розгляду зустрічного позову разом із первісним позовом на 12.02.2019. Також, суд встановив позивачу за зустрічним позовом строк для подання відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу за зустрічним позовом у строк, визначений судом до 29.01.2019 (включно), а відповідачу за зустрічним позовом строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 12.02.2019 (включно).

02.01.2019 на адресу суду від позивача за зустрічним позовом надійшла уточнена зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору поставки та відступлення права вимоги (цесії).

14.01.2019 на адресу суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання вх. №670/19 від 14.01.2019.

Через канцелярію суду 24.01.2019 від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив вх. №1435/19 від 24.01.2019.

12.02.2019 на адресу суду від відповідача за зустрічним позовом надійшла заява вх. №2897/19 від 12.02.2019 про перенесення судового засідання.

12.02.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 12.05.2019 про приєднання доказів до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 12.02.2019 суд продовжив відповідачу за зустрічним позовом строк для подання відзиву на зустрічну позовну заяву, відмовив в задоволенні заяви позивача за зустрічним позовом про уточнення зустрічної позовної заяви, зокрема, щодо передання на розгляд суду додаткової вимоги за зустрічним позовом в частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) №2 від 16.02.2016. Поряд з тим, суд відклав підготовче засідання на 05.03.2019.

05.03.2019 від відповідача за первісним позов до суду подано клопотання б/н від 04.03.2019 про призначення технічної експертизи документів та заяву вх. №4464/19 від 05.03.2019 по зміну підстав зустрічного позову.

У підготовчому судовому засіданні 05.03.2019 суд відклав підготовче засідання на 26.03.2019, а також витребував у позивача оригінал договору поставки №25/09/02 від 25.09.2015 та письмові пояснення щодо клопотання відповідача за первісним позовом про призначення експертизи. Крім того, суд витребував у позивача за зустрічним позовом письмові пояснення щодо заяви відповідача за зустрічним позовом про застосування строків позовної давності.

25.03.2019 на адресу суду від позивача за первісним позовом надійшла заява б/н від 25.03.2019 про повідомлення про неможливість бути присутнім у судовому засіданні 05.03.2019.

25.05.2019 до суду від позивача за зустрічним позовом надійшли пояснення б/н від 22.03.2019 щодо заяви відповідача за зустрічним позов про застосування строків позовної давності.

У підготовчому судовому засіданні 26.03.2019 судом відкладено судове засідання на 18.04.2019.

16.04.2019 від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання вх. №7580/19 від 16.04.2019 про приєднання доказів та оголошення перерви для подання додаткових доказів.

У підготовчому судовому засіданні 18.04.2019 судом відкладено судове засідання на 07.05.2019.

07.05.2019 через канцелярію суду відповідачем за первісним позовом подано клопотання б/н від 07.05.2019 про зупинення провадження у справі та клопотання б/н від 07.05.2019 долучення доказів до матеріалів справи

У судовому засіданні 07.05.2019 судом призначено у справі судову технічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України. На вирішення експерта поставлено наступні питання:

1) У якій послідовності виконувались реквізити договору поставки №25/09/02 від 25.09.2015 (підпис, відтиск печатки тощо)?

2) Чи нанесені відтиски печаток у той час, яким датовано договір поставки №25/09/02 від 25.09.2015?

3) У який період часу був виконаний підпис ОСОБА_1 у договорі поставки №25/09/02 від 25.09.2015?

4) В один чи різні періоди часу виконано підписи у договорі поставки №25/09/02 від 25.09.2015?

Також, суд ухвалою від 07.05.2019 зупинив провадження по справі №911/2406/18 на час проведення судової експертизи.

22.05.2019 відповідачем за первісним позовом подано до суду клопотання б/н від 20.05.2019 про приєднання доказів.

18.06.2019 до суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшло клопотання №2456/05-21/9/13-19 від 12.06.2019 про надання додаткових матеріалів, що необхідні для проведення експертизи №12101.

Ухвалою від 20.06.2019 суд поновив провадження у справі для розгляду клопотання судового експерта, розгляд клопотання судового експерта призначено на 11.07.2019. Разом з тим, судом зобов`язано Державне підприємство "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків" Національної академії аграрних наук України надати документи за період, що починається за 6 місяців раніше від початку перевіряємого періоду, та закінчується 6 місяцями пізніше від останнього місяця в перевіряємому періоді з відтисками печаток у кількості не менше 5 документів за кожен місяць за різні дати, та за 25.09.2015 не менше 5 документів.

11.07.2019 від відповідача за первісним позовом надійшло повідомлення б/н від 10.07.2019 про неможливість з`явитись у судове засідання 11.08.2019, та клопотання б/н від 08.07.2019 на виконання ухвали суду від 20.06.2019.

11.07.2019 від позивача за первісним позовом до суду надійшло клопотання б/н від 11.07.2019 про приєднання оригіналів зразків.

У судовому засіданні 11.07.2019 судом клопотання судового експерта задоволено, погоджено строки проведення судової експертизи у строк понад 90 днів. Також, судом зупинено провадження у справі №911/2406/18 на час проведення судової експертизи, надано дозвіл судовому експерту на часткове пошкодження оригіналів документів.

06.08.2019 на адресу суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов лист №3220/05-21/9/13-19 від 30.07.2019 з вимогою про необхідність оплати експертизи.

25.11.2019 до суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов висновок експерта №12101/23877-23879 від 11.11.2019

Ухвалою від 05.12.2019 суд поновив провадження у справі №911/2406/18 та призначив підготовче засідання на 19.12.2019.

11.12.2019 до суду від позивача за первісним позовом надійшла заява б/н від 11.12.2019 про ознайомлення з матеріалами справи.

18.12.2019 від відповідача за первісним позовом надійшла заява б/н від 16.12.2019 про перенесення судового засідання.

Суд у підготовчому судовому засіданні 19.12.2019 суд ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.01.2020.

02.01.2020 до суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява б/н від 30.12.2019 заява про відвід судді Антонової В.М. від розгляду справи №911/2406/18.

Суд ухвалою від 03.01.2020 зупинив провадження у справі № 911/2406/18 до вирішення заяви Державного підприємства "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України від 30.12.2019 (вх..№1/20 від 02.01.2020) про відвід судді Господарського суду Київської області Антонової В.М. у справі №911/2406/18 та передав відповідну заяву до Відділу автоматизованого документообігу суду для визначення складу суду для вирішення вищевказаної заяви про відвід судді Антонової В. М. від розгляду справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями №1/20 від 08.01.2020 заяву про відвід судді Антонової В. М. передано до розгляду судді Христенко О.О.

Ухвалою суду (суддя Христенко О.О.) від 10.01.2020 відмовлено Державному підприємству "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України у задоволенні заяви б/н від 30.12.2019 (вх. №1/20 від 02.01.2020) про відвід судді Господарського суду Київської області Антонової В.М. від розгляду справи №911/2406/18.

22.01.2020 до суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява б/н від 22.09.2020 про ознайомлення з матеріалами справи.

Також до суду 28.01.2020 відповідача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 28.01.2020 про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення додаткової технічної експертизи документів.

28.01.2020 суддею Антоновою В.М. подано у справі №911/2406/18 заяву б/н від 28.01.2020 про самовідвід.

У судовому засіданні 28.01.2020 судом задоволено заяву судді Антонової В.М. про самовідвід у справі №911/2406/18 та передано матеріали справи № 911/2406/18 для здійснення визначення складу суду автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової прави між суддями №2492/18 від 03.02.2020 справу №911/2406/18 передано до розгляду судді Черногузу А.Ф.

Ухвалою від 07.02.2020 суддя Черногуз А.Ф. прийняв справу №911/2406/18 до свого провадження, визначив про повторне проведення розгляду справи зі стадії підготовчого провадження повторно та призначив проведення підготовчого засідання на 02.03.2020.

02.03.2020 до суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 02.03.2020 про призначення додаткової технічної експертизи документів та б/н від 02.03.2020 письмові пояснення.

У підготовчому судовому засіданні 02.03.2020 судом відкладено розгляд клопотання б/н від 02.03.2020 про призначення додаткової технічної експертизи документів до наступного судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у судовому засіданні до 23.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.

У підготовчому судовому засіданні 02.03.2020 судом відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 13.04.2020 та запропоновано сторонам, у зв`язку з ситуацією, що склалась з поширенням на території України коронавірусу "COVID-19" та введеними з цього приводу карантинними заходами, вирішити питання щодо можливості розгляду даної справи судом у підготовчому провадженні та по суті без участі представників сторін за матеріалами та доказами, які подані та будуть подані сторонами у справі, а також, з поданням письмових тез-виступів представників при розгляді справи по суті.

13.04.2020 від позивача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 13.04.2020 про перенесення судового засідання.

У судовому засіданні 13.04.2020 судом задоволено клопотання б/н від 13.04.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" про відкладення судового засідання та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 27.04.2020.

24.04.2020 до суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 24.04.2019 про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

27.04.2020 на електронну адресу суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 27.04.2019 про відкладення розгляду справи та призначення наступних судових засідань в режимі відеоконференції.

У підготовчому судовому засіданні 27.04.2020 судом задоволено клопотання позивача б/н від 24.04.2020 про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції та задоволено клопотання відповідача б/н від 27.04.2020 про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції. У зв`язку з цим розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 12.05.2020. Засідання визначено проводити в режимі відеоконференції.

У підготовчому судовому засіданні 12.05.2020 суду не вдалося встановити відеозв`язок з представниками сторін за допомогою системи "EasyCon" в силу технічних несправностей, що виникли в ході налаштування системи відеозв`язку, у зв`язку з цим, суд відклав розгляд справи у підготовчому засіданні до 02.06.2020.

14.05.2020 на електронну адресу суду від позивача за первісним позовом надійшло повідомлення б/н від 15.05.2020 про зміну поштової адреси.

12.05.2020 на електронну адресу суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 12.05.2020 про приєднання доказів.

У підготовчому судовому засіданні 02.06.2020 суд відклав розгляд клопотання про призначення експертизи та зобов`язав адвоката Агудалічева О.О. надати необхідні документи (відомості про можливість проведення експертизи) до наступного судового засідання та оголосив перерву у судовому засіданні до 20.07.2020.

До суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 09.06.2020 про долучення доказів до матеріалів справи.

На електронну адресу суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 20.07.2020 про розгляд справи за відсутністю сторони.

На електронну адресу суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання б/н від 20.07.2020 про приєднання доказів до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 20.07.2020 судом задоволено клопотання відповідача за первісним позовом б/н від 20.07.2020 про розгляд справи за відсутності сторони. Разом з тим відмовлено у задоволенні клопотання б/н від 02.03.2020 відповідача за первісним позовом про призначення додаткової технічної експертизи документів та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.08.2020.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 11.08.2020 позивач за первісним позовом підтримав текст позовної, проти зустрічного позову заперечував, відповідач за первісним позовом у судове засідання не з`явився.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані наступним:

- між Державним підприємством «Дослідне господарство імені 9 січня Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» (перейменовано на Державне підприємство "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» 25.09.2015 укладено договір поставки №25/09/02;

- загальна вартість товару, що поставляється становить - 1050000,00 грн (один мільйон п`ятдесят тисяч) гривень з ПДВ;

- станом на дату подання позовної заяви відповідач не здійснив поставку товару і не виконав зобов`язання за договором;

- 16.02.2016 між ТОВ «СПП-АГРО» та ТОВ «АГРО-СПП» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №2 відповідно до якого до позивача перейшли всі права покупця, зокрема, право вимагати поставку товару на загальну суму 1050000,00 гривень та оплати всіх штрафних санкцій за невиконання відповідачем своїх зобов`язань;

- у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору №25/09/02 від 25.09.2015 позивачем нараховано відповідачу штраф та пеню (неустойку) у розмірі 1278986,30 грн, а також висунуто вимогу про поставку товару на суму 1050000,00 грн.

В заперечення на первісну позовну заяву відповідач зазначає наступне:

- відповідачу тільки з повідомлення позивача про відступлення права вимоги від 19.10.2018 № №19/10 стало відомо про укладення між позивачем і відповідачем договору поставки №25/09/02 від 25.09.2015;

- будь-які документи, які б свідчили про укладення між позивачем та відповідачем договору поставки у відповідача відсутні, зокрема, у книзі реєстру господарських договорів від 2015 року відсутня вказана інформація;

- підписант спірного договору (ОСОБА_1.), що діяв від імені відповідача після свого звільнення згідно акту приймання-передачі не передавав жодних повідомлень щодо посвідчення ним даного правочину;

- підписуючи спірний договір ОСОБА_1 діяв з перевищенням повноважень, позаяк, укладений договір не був попередньо схвалений Академією, відповідно до Порядку погодження реалізації зернових та олійних культур дослідними господарствами.

Обґрунтування зустрічної позовної заяви прямо витікає з заперечень відповідача, викладених у відзиві. У зв`язку з цим, позовною вимогою за зустрічною позовною заявою є визнання недійсним договору поставки №25/09/02 від 25.09.2015 укладеного між ДП «ДГ Озерна» та ТОВ «АГРО-СПП» з тих підстав, що підписант (попередній Директор - ОСОБА_1.) уклав відповідний договір не пройшовши процедури погодження з Академією.

Заперечуючи проти зустрічної позовної заяви позивач за первісним позовом зазначає наступне:

- заявлена позивачем за зустрічним позовом норма ч. 1 ст. 227 ЦК України до спірних правовідносин не застосовується, оскільки даний вид діяльності не підлягає ліцензуванню;

- оспорюваний договір не виходив за межі звичайних господарських взаємовідносин між сторонами, позаяк, між позивачем та відповідачем було укладено значну кількість договорів, які систематично виконувались і мали реальний оплатний характер та укладались сторонами без одержання погоджень з Академією;

- до позовних вимог ДП «ДГ Озерна» слід застосувати позовну давність.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015 між Державним підприємством «Дослідне господарство імені 9 січня Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України» (перейменовано на Державне підприємство "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України) (далі: відповідач за первісним позовом, продавець, ДП «ДГ Озерна») та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» (далі: покупець, позивач за зустрічним позовом) укладено договір поставки №25/09/02 ( далі - Договір) за яким продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар «пшениця 3 кл.» урожаю 2015 року (далі - товар), насипом, у відповідності до умов даного Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору продавець гарантує покупцю, що товар є його власністю і вільний від прав третіх осіб, зокрема не є предметом застави (в тому числі податкової), не знаходиться під арештом, не є спільною власністю і т.п.

Передача товару Продавцем проводиться на умовах ЕХW (згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» в редакції 2000 року) - зерновий склад ПАТ «Рокитнянський комбінат хлібопродуктів», 09600, вул. Вокзальна, буд. 222, смт. Рокитне, Київська обл., т. 04562-6-14-15, код ЕДРПОУ 00951764 в ПАТ «Білоцерківський елеватор», 09107, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 8, код ЕДРПОУ 00951729 (далі - Зернові склади продавця). Продавець передає товар покупцю у власність на зерновому складі, визначеному у п. 4.1. на умовах цього Договору в повному обсязі до 31.10.2015 (п.п. 4.1., 4.2. Договору).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.3. Договору ціна товару згідно даного Договору становить 3000,00 (три тисячі) грн за одну тону з ПДВ, в тому числі ПДВ складає - 500 (п`ятсот) грн.

Загальна вартість товару, що поставляється становить 875000,00 (вісімсот сімдесят п`ять тисяч) гривень без ПДВ, крім того ПДВ 175000,00 грн. Загальна вартість товару з ПДВ становить - 1050000,00 (один мільйон п`ятдесят тисяч) гривень. Покупець здійснює оплату за товар на розрахунковий рахунок продавця до 31.12.2015, але після отримання наступних документів: оригінал рахунку-фактури на товар із зазначенням номенклатури, кількості товару ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього суми до сплати; оригінал видаткової та факсимільних копій податкових накладних на товар на повну суму його вартості. Продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену у відповідності з вимогами ст. 201 Податкового кодексу України. У разі відмови з боку продавця товару надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець залишає за собою право скористатись п. 201.10 Податкового кодексу України та подати до податкового органу відповідну скаргу на продавця. Також, покупець має отримати: оригінал Договору підписаний продавцем; оригінал оформленої належним чином складської квитанції на зерно, виданої Зерновим складом на ім`я покупця; оригінал картки аналізу зерна (форма №47), виданої Зерновим складом (за вимогою покупця).

У випадку порушення продавцем гарантій, передбачених п. 1.2. Договору (виявлення, що товар є предметом застави, в тому числі податкової і т.д.) продавець відшкодовує продавцю збитки, понесені покупцем, в повному обсязі, а також сплачує покупцю штраф в розмірі 5% від вартості такого товару. Штраф сплачується продавцем незалежно від наявності збитків. У випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язується оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.п. 6.1., 6.2. Договору)

Відповідно до п.п. 6.3., 6.3.1., 6.3.2. Договору прострочення продавця в поставці товару:

За не поставку (недопоставку) Товару в строк, вказаний в п. 4.2. даного Договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару, поставку якого було прострочено. За прострочення поставки більше ніж на 5 (п`ять) календарних днів продавець, крім пені (додатково) зобов`язується також сплачувати покупцю штраф в розмірі 100% вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Штраф по даному пункту сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків;

У випадку прострочення поставки покупець має право відмовитись від прийняття/поставки непоставленого (недопоставленого) товару та його оплати, а продавець при цьому зобов`язується відшкодувати покупцю всі понесені у зв`язку з простроченням збитки, а також сплатити покупцю штраф у розмірі 100% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Штраф по даному пункту сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків.

У відповідності до п. 6.4., 6.4.1., 6.4.2., 6.4.3, Договору у випадку поставки товару, якість якого не відповідає вимогам ст.2 даного Договору, покупець має право:

- вимагати від продавця сплати неустойки з розрахунку 1% від вартості неякісного товару, за кожен процент погіршення відповідного якісного показника, вказаного в ст. 2 даного Договору;

- вимагати від продавця заміни неякісного товару на якісний з відшкодуванням покупцю всіх витрат, пов`язаних з поверненням товару та/або переадресацію товару на інші елеватори для доведення товару до необхідних якісних показників (простій та інші), проведенням аналізів товару (інспекція ДХІ, експертиза Торгово - промисловою палатою (ТПП), а також будь-яких інших витрат та збитків покупця;

- відмовитися від прийняття товару та вимагати від продавця повернення повної вартості вже сплаченого товару разом з відшкодуванням покупцю всіх витрат та збитків, що були понесені ними у зв`язку з поставкою продавцем неякісного товару, а також сплати штраф у розмірі 30% від вартості неякісного товару.

Положеннями викладеними в пунктах 6.5 та 6.6 Договору сторони домовились, що у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, до вимог щодо нарахування та стягнення пені, штрафів та інших видів неустойки/штрафних санкцій за цим договором, застосовується трирічний строк позовної давності. У випадку зменшення податкового кредиту покупця з додатку на додану вартість, що виникло в наслідок на реєстрації продавцем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, продавець на підставі письмової вимоги покупця зобов`язаний відшкодувати останньому грошові кошти в розмірі, рівній сумі на яку покупцю було зменшено податковий кредит по ПДВ.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 16.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-СПП» (цесіонарій) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №2 (далі - Договір відступлення), за яким, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, цедент відступає цесіонару, а цесіонар набуває всі права і обов`язки цедента за договором поставки №25/09/02 від 25.09.2015 належні цедентові (п. 1 Договору відступлення).

За Договором відступлення цесіонарій набуває право вимагати від продавця (замість цедента) належного виконання обов`язків за Договором поставки №25/09/02 від 25.09.2015, а саме поставки товару на загальну суму визначену в розділі 6 Договором поставки №25/09/02 від 25.09.2015 (відповідальність сторін) (п. 2. Договору відступлення)

Відповідно до п. 3., 5., 7., 11., 12., Договору відступлення цесіонарій набуває право вимоги цедента в обсязі та на умовах які існували на момент переходу цих прав. Відступлення прав вимоги здійснюється безоплатно. Права вимоги, що відступаються за цим Договором переходять від цедент до цесіонарія в день підписання цього Договору. Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п. 11 цього Договору визначається часом, достатнім для належного виконання цього Договору сторонами.

Відтак, суд в першу чергу, розглядаючи позовні вимоги за зустрічним позовом, а саме щодо визнання недійсним Договору поставки №25/09/02 від 25.09.2015 повідомляє наступне.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За ст. 202 Цивільного кодексу України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, відповідно до ч. 5 цієї статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно з ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Так, з наданого до суду оригіналу спірного Договору вбачається, що останній підписаний представниками сторін та скріплений печатками відповідних установ.

Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які докази (не надані позивачем за зустрічним позовом) які б підтверджували відсутність повноважень у особи (директора ОСОБА_1.), яка виступала підписантом з боку ДП «ДГ Озерна» (ДП «ДГ ІМ. 9 СІЧНЯ ІБКІЦБ НААН) на підписання відповідного договору.

При цьому у пункті 6.6. Статуту ДП «ДГ ІМ. 9 СІЧНЯ ІБКІЦБ НААН в редакції від 25.09.2012 зазначено, що Директор діючи від імені Господарства та в його інтересах відповідно до законодавства та в межах цього Статуту і контракту, самостійно вирішує питання діяльності Господарства, за винятком тих, що віднесені до компетенції Інституту, Академії і трудового колективу Господарства, зокрема, укладає господарські договори, видає довіреності іншим особам, відкриває рахунки в установах банків та реєстраційні - у відділеннях Державного казначейства, а також розпоряджається майном та коштами Господарства відповідно до чинного законодавства та цього статуту.

Отже, з відповідного Статуту вбачається, що директор наділений повноваженнями на укладення господарських договорів, а також розпоряджається майном та коштами Господарства, водночас ДП «ДГ Озерна» не надано до суду доказів того, саме спірний Договір (визначені в ньому об`єми поставки) повинен був погоджуватись директором з Інститутом.

В той же час, ДП «ДГ Озерна» до відзиву додано доказ, у вигляді Книги реєстрації договорів за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, з якого вбачається, що у 2015 році між ДП «ДГ Озерна» та ТОВ «СПП Агро» було укладено велика кількість господарських договорів.

Вказана інформація, також підтверджується доданими на вимогу експерта Харківського науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України оригіналами документів (договорів, видаткових накладних тощо).

При цьому, ДП «ДГ Озерна» не додано доказів погодження договорів, які укладені з ТОВ «СПП Агро» протягом 2015 року, як підтвердження того, що дійсно Інститут надавав погодження на кожен господарський договір укладений Директором ОСОБА_1. (або іншою уповноваженою особою) в спростування того факту що спірний договір поставки не був належним чином погоджений з Інститутом.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що висновком експерта Харківського науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України №12101/23877-23879 від 11.11.2019 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів не встановлено будь-яких значущих обставин, які б ставили під сумнів відповідність, як підпису самого Директора ОСОБА_1. так і момент реального укладення спірного договору.

Додатково, суд звертає увагу на те, що у справі №911/542/19 (суддя Заєць Д.Г.) за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Озерна" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків" Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-СПП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СПП-Агро" про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) №2 від 16.02.2016 року, рішенням від 16.07.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю. Постановою апеляції від 05.11.2019 рішенням від 16.07.2019 залишено без змін.

Разом з тим, суд також погоджується з твердженням, що ч. 1 ст. 227 ЦК України до спірних правовідносин застосовуватись не може, позаяк вказаний спірний договір (як і діяльність ДП «ДГ Озерна» згідно Статуту) ліцензуванню не підлягає. Водночас, ліцензуванню підлягає діяльність, визначена Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Отже, ДП «ДГ Озерна» не доведено того, що під час укладання спірного Договору директором ОСОБА_1. останній діяв з перевищенням повноважень, тобто без обов`язкового погодження відповідного керуючого органу на укладення відповідного Договору, а також того, що заключаючи Договір поставки №25/09/02 від 25.09.2015 ОСОБА_1. діяв з порушенням відповідного діючого законодавства та не в інтересах Господарства.

Відтак, на підставі викладеного суд доходить висновків, що підстави для визнання Договору поставки №25/09/02 від 25.09.2015 відсутні, а отже позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Щодо вимог за первісною позовною заявою суд зазначає наступне.

Укладений сторонами Договір №25/09/02 від 25.09.2015 за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, зокрема, Главами 51, 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний спірний Договір сторонами виконаний не був, про що свідчить відсутність будь-яких доказів, які підтверджують вказані обставини (видаткові накладні, рахунки тощо).

При цьому, пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що передача товару Продавцем проводиться на умовах ЕХW (згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» в редакції 2000 року) - зерновий склад ПАТ «Рокитнянський комбінат хлібопродуктів», 09600, вул. Вокзальна, буд. 222, смт. Рокитне, Київська обл., т. 04562-6-14-15, код ЕДРПОУ 00951764 в ПАТ «Білоцерківський елеватор», 09107, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 8, код ЕДРПОУ 00951729.

Водночас, відповідно до розділу 9 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) (редакція 2000 року) Видання МТП N 560 "E"-термін покладає на продавця мінімальні зобов`язання: продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці - звичайно на власних площах продавця. З іншого боку, як часто відбувається на практиці, продавець може допомагати покупцю завантажити товар на транспортний засіб, наданий останнім. Хоча термін EXW краще відображував би це явище, якби коло зобов`язань продавця охоплювало й відвантаження, автори визнали за бажане збереження традиційного принципу мінімальних зобов`язань продавця за умовами терміна EXW, щоб їх можна було застосовувати тоді, коли продавець не хоче приймати ніяких зобов`язань щодо відвантаження товару. Якщо покупець бажає покласти на продавця ці додаткові обов`язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.

Так, відповідно до розділу 22 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) Видання МТП N 560 EXW, EX WORKS (... named place) ФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця). Термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Однак, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо завантаження товару в місці відправлення та всі ризики й витрати такого вантаження, це має бути чітко обумовлено шляхом включення відповідного застереження до договору купівлі-продажу. Цей термін не слід застосовувати, коли покупець не в змозі виконати експортні формальності, прямо чи посередньо. За таких обставин має застосовуватися термін FCA, за умови, що продавець погоджується нести витрати й ризики, пов`язані з завантаженням товару.

Відтак, з наведеного вбачається, що сторони між собою погодили порядок поставки товару шляхом передачі покупцю товару на складі продавця (самовивіз), при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази зміни або викладення п. 4.1. Договору в іншій редакції.

Так, суд, аналізуючи вказане положення Договору приходить до висновку, що за вказаним Договором обов`язком покупця (ТОВ «СПП-Агро») є надання транспорту для отримання погодженого умовами Договору товару на складі продавця до 31.10.2015, тобто для забезпечення можливості виконання продавцем (ДП «ДГ Озерна») свого обов`язку з відвантаження товару.

Отже, від виконання покупцем визначених умовами договору дій (отримання товару на умовах EXW Інкотермс-2000) залежить виникнення у продавця зустрічного обов`язку щодо передачі товару.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

З положеннями даної статті безпосередньо кореспондуються положення п. 4.1. Договору №25/09/02 від 25.09.2015, які ставлять в залежність виконання зобов`язання продавцем від факту явки покупця на склад продавця для отримання товару, позаяк сторони за договором не покладали на продавця обов`язок доставки товару покупцю.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт направлення на визначену Договором для отримання товару (пшениці 3 кл.) адресу ДП «ДГ Озерна» спеціалізованих транспортних засобів позивача (шляхові листи, дозволи в`їзду на територію зернових складів ДП «ДГ Озерна», товаро-транспортні накладні, заявки на перевезення вантажу з адресою завантаження згідно умов Договору тощо).

Також, суду не надано відомостей про те, що покупцем здійснювались повідомлення про наміри отримати товар за вказаними у п. 4.1. Договору адресами (листи, повідомлення, пропозиції здійснити видачу товару на складі продавця в обумовлені строки, датовані періодом протягом якого у продавця існував обов`язок надати визначений Договором товар покупцю - з 25.09.2015 по 31.05.2015 тощо).

Разом з тим, суд не може брати до уваги повідомлення ТОВ «Агро-СПП» №19/10 від 19.10.2018 про відступлення права вимоги (наявне в матеріалах справи), в якому останнє просить ДП «ДГ Озерна» протягом двох робочих днів здійснити поставку товару, позаяк, Договором погоджено передачу товару на умовах ЕХW, що в свою чергу передбачає не поставку товару, а його самовивіз.

До того ж, суд констатує, що будь-які вимоги покупця чи особи, якій було передано права вимоги за Договором, здійснені після закінчення строку визначеного у п. 4.2. Договору поставки №25/09/02 від 25.09.2015 року, за умови відсутності факту вчинення покупцем дій по отриманню товару у період з 25.09.2015 по 31.10.2015, не породжують та не будуть породжувати у продавця жодних зобов`язань, позаяк судом встановлено, що сторонами не було досягнуто згоди щодо відстрочення виконання зобов`язання з поставки на час прострочення покупця (не здійснення дій по отриманню товару), оскільки, зі змісту ч. 2 ст. 613 ЦК України вбачається лише можливість такої дії (відстрочення), а не імператив щодо такого відстрочення.

Отже, у зв`язку з не вчиненням ТОВ «Агро-СПП» дій щодо отримання товару, суд приходить до висновку, що покупець у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України прострочив виконання свого обов`язку визначеного Договором, у зв`язку з чим відповідач був наділений правом не виконувати свій зустрічний обов`язок з передачі товару, у строки визначені Договором.

Крім того, судом встановлено, що доказів того, що визначений договором товар було оплачено позивачем шляхом авансування платежів до суду сторонами подано не було та на існування вказаних обставин не наголошувалося.

Відтак, враховуючи наведене та беручи до уваги те, що судом встановлено, що ДП «ДГ Озерна» не було прострочено зобов`язання щодо передачі товару у зв`язку з не вчиненням відповідних дій покупцем суд приходить до висновків, що позовні вимоги за первісним позовом так як і за зустрічним задоволенню не підлягають.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача та відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного та зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.08.2020.

Суддя А.Ф. Черногуз