РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2020Справа № 910/172/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Старлінг"
до1. Державної казначейської служби України 2. Головного управління ДПС у м.Києві
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Осінс"
простягнення 13642,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаКравцов І.В., ордер серії ХВ №7001916 від 03.03.2020;
від відповідача-1не з`явились;
від відповідача-2Павленко С.О., довіреність №178/26-15-08-11 від 20.09.2019;
від третьої особине з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Старлінг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у м.Києві, в якому просить суд стягнути з Головного управління ДПС у м.Києві збитки в сумі 13642,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок протиправного рішення Головного управління ДФС у м.Києві, яким позивачу було відмовлено в реєстрації податкової накладної, яке в подальшому було скасовано в судовому порядку, позивачу завдано майнової шкоди у розмірі 13642,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/172/20; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 14.02.2020; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов - 20 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідач-1 відзиву на позов не надав.

11.02.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Серед іншого, відповідач-2 зауважив, що на виконання вимог чинного законодавства України Головне управління ДФС у м.Києві здійснювало заходи щодо реалізації податкової політики в межах обов`язків покладених державою шляхом прийняття рішення про відмову позивачу у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №640/5461/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019, було зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 06.03.2019 №1, складену Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг" датою її отримання, тобто 06.03.2019, що унеможливлює порушення постачальником порядку складання податкової накладної/розрахунку коригування та термінів їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених Податковим кодексом України та умовами додаткової угоди №4/1 до договору поставки товару №4 від 01.02.2019. Відповідач зазначає також, що не застосовував до позивача штрафні санкції.

На думку відповідача-2 звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Осінс" з претензією до позивача було передчасним, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг" хибно обрано такий спосіб відновлення порушених прав як стягнення збитків з відповідача-2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2020 поновлено відповідачу-2 строк для подачі відзиву на позов та прийнято відзив на позов до розгляду; у підготовчому засіданні 14.02.2020 було оголошено перерву до 05.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Осінс" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача та встановлено їй строк для подання пояснень по суті спору до 03.04.2020; підготовче засідання у справі відкладено на 06.04.2020.

16.03.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, яка прийнята судом до розгляду, в якій останній проти тверджень Головного управління ДПС у м.Києві, наведених останнім у відзиві на позов, заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 підготовче засідання у справі відкладено на 03.06.2020; встановлено відповідачу-2 строк для подання заперечень на відповідь на відзив до наступного підготовчого засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-2 можливістю подання заперечень на відповідь на відзив відповідно до ст.167 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 підготовче засідання у справі відкладено на 25.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.08.2020.

10.08.2020 через канцелярію суду від відповідача-2 надійшли додаткові пояснення по суті спору, в яких останній повідомив суд, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №640/5461/19 не виконано, внаслідок допущеної в ньому описки щодо дати реєстрації податкової накладної №1 від 06.03.2019 в ЄРПН.

У судове засідання, призначене на 10.08.2020, представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні 10.08.2020 проти задоволення позову заперечив.

Відповідач-1 та третя особа у судові засідання представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Третя особа письмових пояснень по суті спору та витребуваних судом доказів не подала.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав, внаслідок чого суд, з урахуванням положень ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 10.08.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Осінс" (покупець, третя особа) укладено договір поставки №4 (договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором, передати покупцю товар, а покупець зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором оплатити та прийняти товар.

Згідно із п.1.3 договору продавець повинен передати покупцю наступні документи: специфікацію на поставлену партію товару, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну (у разі, якщо за домовленістю сторін транспортування товару буде здійснюватися транспортом продавця) та квитанцію, яка підтверджує реєстрацію податкових накладних у в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №4/1 від 07.02.2019 до договору поставки товару №4 від 07.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Старлінг" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Осінс" домовились, що у разі порушення постачальником порядку складання податкової накладної/розрахунку коригування та термінів їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених Податковим кодексом України, або вчинення інших дій чи бездіяльності, в результаті чого покупець не отримає права на податковий кредит, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості товару, зазначеної в такій податковій накладній/розрахунку коригування.

На виконання умов зазначеного договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг" було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Осінс" обумовлені договором товари (взуття жіноче). Кількісні та вартісні показники товару, а також його номенклатура відображені у специфікації №1 від 06.03.2019 на загальну суму 81852,29 грн.

Приймання - передача товарів відбулась на підставі видаткової накладної №РИ-0000010 від 06.03.2019 на загальну суму 81852,29 грн.

Транспортування товару в рамках зазначеного договору відбувалося за рахунок продавця (Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлінг"), про що зазначено в товаротранспортній накладній від 06.03.2019. Перевізником у даному випадку виступало підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Тех-строй-сервіс" на підставі договору №08/10/18-ТУ від 08.10.2018 укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг".

Роботи по навантаженню виконувалися Товариством з обмеженою відповідальністю "Строй-інфорт" на підставі укладеного договору надання навантажувально-розвантажувальних послуг №25 від 05.08.2018, про що було складено відповідний акт №ОУ-0000006 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.03.2019 на суму 2000,00 грн.

Відповідно до положень ст.187 Податкового кодексу України, для відображення у податковому обліку операції з поставки товару, Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг" було складено податкову накладну №1 від 06.03.2019 та направлено її на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно квитанції від 07.03.2019, вказана податкова накладна прийнята, але реєстрацію по ній зупинено. Підставою для зупинення реєстрації визначено те, що відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування не відповідає вимогампп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку", позивачеві запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

19.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг" на виконання вимог підпункту 201.16.2 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України направлено відповідачу-2 повідомлення про подання пояснень і копій документів довільного формату щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, та які підтверджують реальність здійснення операції з Товариством з обмеженою відповідальністю "Осінс".

21.03.2019 комісією Головного управління ДФС у м.Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення №1115828/42096046 про відмову в реєстрації податкової накладної від 06.03.2019 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В подальшому, не погоджуючись з даним рішенням податкового органу, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №640/5461/19:

- адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлінг" до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві та Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії задоволено повністю;

- визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.03.2019 за №1115828/42096046 про відмову у реєстрації податкової накладної за №1 від 06.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлінг" від 06.03.2019 №1, датою її отримання - 06.03.2019.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №640/5461/19 залишено без змін.

В ході розгляду цієї справи адміністративними судами встановлено, що в порушення наведених вимог законодавства, в оскаржуваному рішенні податкової від 21.03.2019 №1115828/42096046 хоч і вказано, втім не зазначено, які саме із наданих позивачем документів складено з порушенням законодавства та норми якого саме закону порушено, тобто рішення суб`єкта владних повноважень не містять чіткої підстави їх прийняття, що свідчить про їх необґрунтованість.

Суди констатували, що в квитанції також відсутній конкретний перелік копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд, у зв`язку з чим суди дійшли висновку про те, що Головне управління Державної фіскальної служби у м.Києві обмежилося лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, не зазначивши які саме документи не подані і що вони мали б підтвердити або спростувати, у зв`язку з чим контролюючий орган не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної від №1 від 06.03.2019.

В силу положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України зазначені обставини щодо правовідносин позивача та відповідача-2 носять преюдиціальний характер та повторному доказуванню не підлягають.

20.12.2019 третя особа звернулась до позивача з претензією №20-1 про оплату штрафу у розмірі 20% від вартості товару, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, яка не була зареєстрована, у зв`язку з чим покупець був позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно врахувати ПДВ у розмірі 13642,00 грн при визначенні реєстраційного ліміту.

У відповіді на вказану претензію за №26/12 від 26.12.2019 позивач повідомив про задоволення претензії.

Відповідно до квитанції №ПН4255 від 26.12.2019 позивачем було сплачено третій особі 13642,00 грн згідно претензії №20-1 від 20.12.2019.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок протиправного рішення Головного управління ДФС у м.Києві, яким позивачу було відмовлено в реєстрації податкової накладної, останньому завдано майнової шкоди у розмірі 13642,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

У ст.56 Конституції України унормовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Пунктом 8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст.225 Господарського кодексу України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів відшкодовується на підставі ст.1173 Цивільного кодексу України.

Стаття 1173 Цивільного кодексу України є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 Цивільного кодексу України.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому суд виходить з того, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Відповідно до п.14.1.181 ст.14 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

За змістом п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст.201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За змістом п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Отже, згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, для відображення у податковому обліку операції з поставки товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Осінс" позивачем як продавцям було складено податкову накладну №1 від 06.03.2019 та направлено її на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних у встановлений законом строк.

Неправомірність рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної за №1 від 06.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних підтверджується відповідними рішеннями суду, які набрали законної сили та мають преюдиціальне значення.

В той же час, з приводу завдання цим рішенням шкоди позивачу суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2019 третя особа звернулась до позивача з претензією №20-1 про оплату штрафу у розмірі 20% від вартості товару, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, яка не була зареєстрована вчасно, мотивуючи дану вимогу тим, що покупець був позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно врахувати ПДВ у розмірі 13642,00 грн при визначенні реєстраційного ліміту. Також третя особа зазначила про те, що вимушена була скористатись можливістю, передбаченою чинним законодавством України та поповнити свій реєстраційний ліміт платника ПДВ на суму 13642,00 грн за рахунок власних коштів зі свого поточного рахунку.

Вказані твердження третьої особи наявними в матеріалах справи документами не підтверджуються, на вимогу суду третя особа доказів поповнення свого реєстраційного ліміту платника ПДВ на суму 13642,00 грн за рахунок власних коштів зі свого поточного рахунку не надала.

У відповіді на вказану претензію за №26/12 від 26.12.2019 позивач повідомив третю особу про задоволення зазначеної претензії та відповідно до квитанції №ПН4255 від 26.12.2019 сплатив 13642,00 грн.

При цьому як третя особа, так і позивач щодо сплати заявником штрафу посилаються на положення п.1 додаткової угоди №4/1 від 07.02.2019 до договору поставки товару №4 від 07.02.2019 яким контрагенти домовились, що у разі порушення постачальником порядку складання податкової накладної/розрахунку коригування та термінів їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених Податковим кодексом України, або вчинення інших дій чи бездіяльності, в результаті чого покупець не отримає права на податковий кредит, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості товару, зазначеної в такій податковій накладній/розрахунку коригування.

Як вже зазначалось судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №640/5461/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019 було встановлено неправомірність рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної від 06.03.2019 №1 та зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлінг" від 06.03.2019 №1, датою її отримання - 06.03.2019, тобто порушення позивачем порядку складання податкової накладної/розрахунку коригування та терміну її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених Податковим кодексом України в даному випадку не відбулося.

При цьому згідно положень п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

З наведеного слідує, що третя особа не втратила права на податковий кредит, оскільки таке право зберігається за нею протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної від 06.03.2019 №1 Товариством з обмеженою відповідальністю "Старлінг".

Матеріалами справи не підтверджується існування обставин, а саме порушення постачальником-позивачем порядку складання податкової накладної/розрахунку коригування та термінів її реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених Податковим кодексом України, або вчинення інших дій чи бездіяльності, в результаті чого покупець не отримає права на податковий кредит, що відповідно до п.1 додаткової угоди №4/1 від 07.02.2019 до договору поставки товару №4 від 07.02.2019 є підставою для сплати позивачем покупцю штрафу у розмірі 20% від вартості товару, зазначеної в такій податковій накладній/розрахунку коригування.

Як вже вказувалось судом, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 Цивільного кодексу України. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

На підставі наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що з трьох елементів, які необхідні для відшкодування збитків, належними та допустимими доказами підтверджується наявність одного елементу - неправомірних дій податкового органу, що встановлено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №640/5461/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2019.

Наявність шкоди та як і наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача-2 і заподіяною шкодою позивачем суду не доведено, внаслідок чого позовні вимоги не визнаються судом обґрунтованими.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлінг" до Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у м.Києві про стягнення 13642,00 грн.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування сторін відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того суд зазначає, що відповідно до положень п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

З урахуванням викладеного, за умови подання позивачем відповідного клопотання, на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір" поверненню з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порто Поінт" підлягає помилково сплачений останнім судовий збір на суму 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.08.2020

Суддя Ю.М. Смирнова