ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2020 справа № 914/999/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Комунального підприємства "Бродитеплоенерго", м.Броди Львівської області

про: інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання

В судове засідання представники:

від позивача: Орел С.С. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001663 від 30.05.2018 р.; довіреність за вих. № 14-115 від 09.04.2020 р.

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

24.04.2020 р. до Господарського суду Львівської області звернулось Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовом до Комунального підприємства "Бродитеплоенерго" про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24 квітня 2020 року справу № 914/999/20 передано на розгляд судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження і розгляд справи по суті призначено на 03.06.2020 року.

21.05.2020 р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 18199/20, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову у повному обсязі, вважає його безпідставним та передчасним.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.06.2020 р. розгляд справи по суті відкладено на 24.06.2020 р.

22.06.2020 р. відповідачем подано на адресу суду клопотання за вх. № 20204/20 про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про сплату основного боргу перед позивачем на суму 138 625, 19 грн., а саме: платіжне доручення № 456 від 07.05.2020 р. на суму 29 000,00 грн.; платіжне доручення № 468 від 14.05.2020 р. на суму 42 000,00 грн.; платіжне доручення № 483 від 25.05.2020 р. на суму 62 000,00 грн.; платіжне доручення № 485 від 25.05.2020 р. на суму 5 625,19 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 р. судом постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 914/999/20 за правилами загального позовного провадження за ініціативою суду, розгляд справи почати зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 29.07.2020 р.

17.07.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 у зв`язку із сплатою відповідачем суми основного боргу, відповідно до якої позивач просить стягнути з Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» борг у загальній сумі 67 217, 80 грн., у тому числі: пеня у сумі 17 703,62 грн.; три проценти річних у сумі 12 944,53 грн.; інфляційні втрати у сумі 36 569,65 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Крім того, у заяві про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 від 17.07.2020 р. позивач просить суд повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надмірно сплачений судовий збір в розмірі 895,82 грн. у зв`язку із поданою заявою про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.07.2020 р. прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 від 17.07.2020 р. та судом постановлено подальший розгляд справи здійснювати з її врахуванням. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 19.08.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.08.2020 р. судом постановлено проведення судового засідання 19.08.2020 р. здійснити в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (https:/easycon.com.ua/) за клопотанням позивача.

19.08.2020 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, поясненнях, наданих в судовому засіданні, просив суд позов задоволити повністю, стягнути з відповідача 17 703,62 грн. пені, 12 944,53 грн. - 3% річних, 36 569,65 грн. - втрат від інфляції та 2 102,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

19.08.2020 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Рух справи відображено в ухвалах суду, що містяться в матріалах справи.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та постанов Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020р. №239 від 22 квітня 2020р. №291 та №343 від 04.05.2020 року, №392 від 20.05.2020 року, постанови Кабінету Міністрів України № 500 від 17.06.2020 р., 22.07.2020 р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 "Про запобігання поширенню на всій території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", адаптивний карантин на території України продовжено до 31 серпня 2020р.

Згідно рекомендацій Ради суддів України, затверджених Рішенням №19 від 17.03.2020р., громадянам та сторонам, які є учасниками судових процесів рекомендовано утриматися від участі в судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової їх присутності. Крім того, судам рекомендовано розглянути можливість розгляду справ без участі представників сторін, у зв`язку з карантинними заходами.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

17.07.2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 731-ІХ), яким розділ Х "Прикінцеві положення" ГПК України доповнено пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Заяв у справі про поновлення чи продовження процесуального строку на адресу суду не поступало.

Отже, судом було забезпечено змагальність сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав. Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 19.08.2020 р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у даній справі.

Правова позиція позивача

Між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

(далі - Позивач) та Комунальним підприємством «Бродитеплоенерго» (далі - Відповідач) 20.01.2017 укладено договір № 5325/1617-КП-21 постачання природного газу (далі - Договір). На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 138 625,19 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, що надані позивачем згідно додатку 5 до цього позову.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарськогозобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору. Сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачемза Договором складає 138 625,19 грн. 17.07.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 у зв`язку із сплатою відповідачем суми основного боргу в розмірі 138 625,19 грн. Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прострочення Відповідачем оплати згідно п. 6.1 Договору Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Як зазначає позивач, розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог статті 232 ГК України, та з наступного дня, від дня прострочення основного зобов`язання. З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору складає 17 703,62 грн., згідно наданого позивачем розрахунку. Оскільки Відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Розрахунок індексу інфляції здійснено Позивачем у відповідності до рекомендацій, наданих відповідно до Листа Верховного Суду України від 3.04.1997 року № 62-97-р. Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 32 945,56 грн., згідно наданого позивачем розрахунку. Загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 10 580,03 грн., згідно детального розрахунку, здійсненого у додатку 4 до цього позову. 17.07.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 у зв`язку із сплатою відповідачем суми основного боргу, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» борг у загальній сумі 67 217, 80 грн., у тому числі: пеня у сумі 17 703,62 грн.; три проценти річних у сумі 12 944,53 грн.; інфляційні втрати у сумі 36 569,65 грн. згідно доданих до даної заяви розрахунків, здійснених з часу виникнення основної заборгованості по час сплати її в повному обсязі відповідачем відповідно до поданих відповідачем платіжних доручень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Правова позиція відповідача

Між Комунальним підприємством «Бродитеплоенерго» та Акціонерним товариством

«Національна акціонерна компанія «Нафгогаз України» 20.01.2017 року укладено договір №

5325/161 7 КП - 21 постачання природного газу (далі Договір). Договором від 20.01.2017 року № 5325/1617 - КП - 21 постачання природного газу, укладеного між КП «Бродитеплоенерго» та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафгогаз України» встановлено обов`язкове досудове врегулювання будь-якого спору (розбіжності) в тому числі не повної оплати поставленого природного газу, чи іншого питання, що випливає з цього Договору.

Оскільки, в договорі від 20.01.2017 року № 5325/1617 КП - 21 постачання природного газу сторонами встановлено обов`язковий порядок досудового врегулювання спору (розбіжності) з приводу його виконання самими ж сторонами, то подача АТ «НАК«Нафтогаз України» позову, що виходить з умов Договору є невиконанням умов цього ж Договору, зловживанням своїм правом на судовий захист всупереч положенням (плі. 10.1.10.2 розділу 10) Договору, що вже є порушенням зі сторони Позивача.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, дослідивши подані суду сторонами документи і матеріали, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, оглянувши оригінали документів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

20.01.2017 р. між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - Позивач, постачальник за договором) та Комунальним підприємством «Бродитеплоенерго» (надалі - Відповідач, споживач за договором) укладено договір № 5325/1617-КП-21 постачання природного газу.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору № 5325/1617-КП-21 від 20.01.2017 р. постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Відповідно до пункту 6.1 Договору № 5325/1617-КП-21 від 20.01.2017 р. оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 138 625,19 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які долучені позивачем до позовної заяви, а саме: акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 р. на суму 88 786,21 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 р. на суму 49 838,98 грн. Вказані акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, відтак, не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору № 5325/1617-КП-21 від 20.01.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2020 р. відповідачем подано на адресу суду клопотання за вх. № 20204/20 про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про сплату основного боргу перед позивачем на суму 138 625,19 грн., а саме: платіжне доручення № 456 від 07.05.2020 р. на суму 29 000,00 грн.; платіжне доручення № 468 від 14.05.2020 р. на суму 42 000,00 грн.; платіжне доручення № 483 від 25.05.2020 р. на суму 62 000,00 грн.; платіжне доручення № 485 від 25.05.2020 р. на суму 5 625,19 грн.

Крім того, 17.07.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 у зв`язку із сплатою відповідачем суми основного боргу, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» борг у загальній сумі 67 217, 80 грн., у тому числі: пеня у сумі 17 703,62 грн.; три проценти річних у сумі 12 944,53 грн.; інфляційні втрати у сумі 36 569,65 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.07.2020 р. прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 від 17.07.2020 р. та судом постановлено подальший розгляд справи здійснювати з її врахуванням.

Відтак, відповідачем повністю оплачено основний борг в розмірі 138 625,19 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи.

Щодо заперечення відповідача, яке викладене у відзиві на позовну заяву (за вх. № 18199/20 від 21.05.2020 р.) стосовно обов`язкового досудового врегулювання спору суд зазначає наступне. У відповідності до рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У поданій на адресу суду заяві про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 від 17.07.2020 р. позивач просить суд стягнути з відповідача 17 703,62 грн. пені, 12 944,53 грн. - 3% річних, 36 569,65 грн. - втрат від інфляції, що нараховані ним з часу виникнення заборгованості по час її погашення, та 2 102,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Інфляційні нарахування та стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Відповідно до ст. 193 ГК України, яка кореспондується із ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 6.1 Договору № 5325/1617-КП-21 від 20.01.2017 р. оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що отриманий, згідно актів приймання-передачі природний газ, відповідач оплатив з порушенням строків, що підтверджено платіжними дорученнями, які просив долучити до матеріалів справи сам відповідач.

Приписами ч.1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що таке нарахування є правильним, тому до стягнення з відповідача підлягає 36 569,65 грн. втрат від інфляції та 12 944,53 грн. 3% річних.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Так, згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 8.2 Договору № 5325/1617-КП-21 від 20.01.2017 р. передбачено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1 п. 6.6 цього Договору Відповідач зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що такий розрахунок є правильним, тому до стягнення з відповідача підлягає сума пені у розмірі 17 703,62 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Доказів погашення заборгованості сторонами на день ухвалення рішення у справі не подано.

За таких обставин, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 17 703,62 грн. пені, 12 944,53 грн. - 3% річних, 36 569,65 грн. - втрат від інфляції.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 102,00 грн.

Щодо клопотання позивача, яке викладене у пункті 3 резолютивної частини заяви про зменшення позовних вимог за вх. № 1656/20 від 17.07.2020 р. про повернення Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з Державного бюджету України надмірно сплаченого судового збору в розмірі 895,82 грн. суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1-2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи те, що позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (за вх. № 1656/20 від 17.07.2020 р.), яка прийнята судом до розгляду в підготовчому засіданні 29.07.2020 р., а також враховуючи заяву позивача про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого судового збору в розмірі 895,82 грн., суд вважає за необхідне, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", заяву позивача за вх. № 1656/20 від 17.07.2020 р. задоволити та повернути позивачу з Державного бюджету України 895,82 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № від 13.04.2020 р.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Комунального підприємства "Бродитеплоенерго"(80600, Львівська область, м. Броди, вул. Гончарська, буд. 3А; код ЄДРПОУ № 05445639) на користь позивача:Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ № 20077720) 17 703,62 грн. пені, 12 944,53 грн. - 3% річних, 36 569,65 грн. - втрат від інфляції та 2 102,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ № 20077720) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 895,82 грн., cплачений на підставі платіжного доручення № від 13.04.2020 р.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 25.08.2020 р.

Суддя О.З. Долінська