ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м.Харків Справа № 913/75/20

Провадження № 34/913/75/20

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання Паті А.С.

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Костіної Людмили Миколаївни, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

до Фізичної особи-підприємця Пукало Вікторії Вікторівни, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про розірвання договору оренди та стягнення 32 935 грн. 22 коп.

В судовому засіданні брали участь:

від позивача: адвокат Мова В.І., ордер серії АН №1013490 від 05.06.2020 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суть спору: Фізична особа-підприємець Костіна Людмила Миколаївна звернулася до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Пукало Вікторії Вікторівни, в якій просить розірвати договір оренди нежилого приміщення №3 від 01.01.2013 та стягнути з відповідача кошти за пошкодження майна в розмірі 32 935 грн. 22 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.01.2019 між сторонами було укладено договір оренди нежилого приміщення №3, згідно умов якого приміщення було передано відповідачу в належному технічному стані. В подальшому відповідач звернувся до позивача із заявою про розірвання договору оренди та прийняття вказаного приміщення. Позивачем при огляді приміщення були виявлені суттєві пошкодження, які виникли внаслідок користування приміщенням відповідачем. Позивач вважає, що відповідач порушив умови договору оренди нежилого приміщення №3 від 01.01.2019 та завдав йому майнових збитків на суму 32 935 грн. 22 коп.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 справу №913/75/20 передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 06.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 10.03.2020 о 14 год. 40 хв.

В судове засідання 10.03.2020 представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.03.2020 відкладено підготовче засідання на 07.04.2020 року о 14 год. 30 хв.

З 12.03.2020 на усій території України, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 (зі наступними змінами), було встановлено карантин.

07.04.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із запровадженням карантину.

В судове засідання 07.04.2020 представники сторін не прибули.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 07.04.2020, враховуючи необхідність надання учасникам справи можливості скористатися своїми процесуальними правами та обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, а також з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на іншу дату та час.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.04.2020 призначено підготовче засідання на 07.05.2020 об 11 год. 00 хв.

В судове засідання 07.05.2020 представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 07.05.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження. Відкладено підготовче засідання на іншу дату та час. Відповідачу продовжено строк для надання відзиву до 22.05.2020 (включно), а позивача зобов`язано надіслати відповідачу всі додатки до позовної заяви, з урахуванням заяви про усунення недоліків, докази надсилання надати суду.

27.05.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали від 07.05.2020 з доказами надсилання відповідачу додатків до позовної заяви, з урахуванням заяви про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 27.05.2020 призначено підготовче засідання на 03.06.2020 об 11 год. 30 хв.

В судове засідання 03.06.2020 представники сторін не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Станом на 03.06.2020 відповідач відзиву не надав.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.06.2020 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2020 об 11 год. 15 хв. Продовжено відповідачу строк для надання відзиву до 22.06.2020 (включно).

В судовому засіданні 01.07.2020 взяв участь представник позивача, який надав усні пояснення по суті позовних вимог та підтримав позов.

Представник відповідача у судове засідання 01.07.2020 не прибув, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином. Станом на 01.07.2020 відповідач відзиву не надав.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.07.2020, з урахуванням положень п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України щодо продовження строків розгляду справи по суті, відкладено розгляд справи по суті на 29.07.2020 о 12 год. 30 хв.

В судовому засіданні 29.07.2020 взяв участь представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 29.07.2020 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Разом з тим, на електронну адресу від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату після 05.08.2020 для надання можливості підготувати відзив на позовну заяву та прийняття участі у наступному судовому засіданні. Також просив продовжити строк до закінчення карантину, а саме до 05.08.2020.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.07.2020, з урахуванням положень п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України про продовження строку на подачу відзиву, задоволено клопотання представника відповідача та відкладено розгляд справи по суті на 12.08.2020 о 12 год. 00 хв. Продовжено відповідачу строк для надання відзиву до 05.08.2020 (включно). Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву з доказами направлення іншій стороні.

06.08.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначає, що погоджується компенсувати позивачу 2 050 грн. Натомість вважає, що вину відповідача в завданні збитків в розмірі 30 885 грн. 22 коп. не доведено, а вказана шкода могла виникнути в результаті неправильного встановлення вікон або внаслідок усадки будівлі, тобто не з вини відповідача. Просить позовні вимоги залишити без задоволення.

11.08.2020 на адресу електронної пошти суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить провести судове засідання, призначене на 12.08.2020 о 12 год. 00 хв., в режимі відеоконференції в Луганському окружному адміністративному суді.

Вказана заява не підписана кваліфікованим електронним підписом.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Пунктом 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

За змістом ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Згідно з ч. 2 ст. 96 ГПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

З урахуванням викладеного, оскільки надіслана на адресу електронної пошти суду заява не підписана кваліфікованим електронним підписом, вона не може вважатися офіційним документом, а тому залишається судом без розгляду.

В судовому засіданні 12.08.2020 взяв участь представник позивача, надав усні пояснення по суті позовних вимог та підтримав позов.

Представник відповідача у судове засідання 12.08.2020 не прибув, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

12.08.2020 судом постановлено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 між Фізичною особою-підприємцем Костіною Людмилою Миколаївною (Орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Пукало Вікторією Вікторівною (Орендар, відповідач) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №3, відповідно до умов п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу в користування частину нежитлового приміщення, загальною площею 43,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будівлі за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський, 41ж (далі - Приміщення), а відповідач зобов`язався прийняти Приміщення та сплачувати позивачу плату за користування приміщенням (т. І а.с. 102-107).

Приміщення є власністю Орендодавця (п. 2.1 договору).

В п. 2.1. Договору сторони узгодили, що приймання-передача Приміщення від Орендодавця Орендарю і його повернення від Орендаря Орендодавцю здійснюється уповноваженими представниками сторін.

Орендодавець зобов`язується передати Орендарю Приміщення не пізніше 5 днів з моменту підписання даного Договору. При прийманні Приміщення сторони складають двосторонній акт приймання-передачі Приміщення, який підписується уповноваженими представниками сторін і є невід`ємною частиною даного Договору. В акті приймання-передачі приміщення вказується його технічний стан (п.п. 2.2.-2.3. Договору).

Сторони погодили порядок оплати орендної плати та її щомісячний розмір, який складає 475 доларів США, що на момент укладення Договору, враховуючи курс встановлений НБУ, складає 3650 грн. Орендна плата за користування Приміщенням підлягає сплаті Орендарем на користь Орендодавця в гривні шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця. Протягом 5 днів з моменту підписання даного Договору Орендар зобов`язується сплатити Орендодавцю Орендну плату за перший і останній місяці оренди. Подальша оплата орендної плати здійснюється Орендодавцем щомісячно у вигляді авансового платежу до 5 числа поточного місяця. Сплата орендної плати здійснюється Орендарем з моменту прийняття Приміщення за актом приймання-передачі і до моменту повернення Приміщення (п. 3.1.-3.5. Договору).

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що даний договір складено в двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу та вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013

Даний договір підписаний сторонами без жодних застережень та зауважень.

01.01.2013 сторони склали та підписали акт приймання-передачі нежитлового приміщення за Договором оренди №3 від 01.01.2013, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв нежитлове приміщення площею 43.6 кв.м., розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський, 41ж (т. І а.с. 108).

01.03.2019 сторони уклали Додаткову угоду до Договору оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013, якою змінили розмір орендної плати.

05.09.2019 відповідач звернувся до позивача із заявою №0509/1, в якій просив розірвати Договір оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013 та прийняти орендоване приміщення за актом приймання-передачі з 01.11.2019.

До даної заяви відповідач додав акт приймання-передачі, підписаний зі своєї сторони, в якому вказав на наявні пошкодження приміщення на загальну суму 2 050 грн. та зазначив, що погоджується з цими пошкодженнями і згоден їх компенсувати (т І а.с. 111).

Як зазначає позивач, заяву відповідача №0509/1 від 05.09.2019 він отримав 10.09.2019 та з вказаним розміром компенсації за пошкодження, завдані майну, він не погодився, оскільки при огляді приміщення виявив більш суттєві пошкодження, які виникли внаслідок користування приміщенням Орендарем.

В подальшому, за заявою позивача співробітниками Сєвєродонецького відділу поліції ГУ НП у Луганській області було проведено огляд приміщення за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний (раніше Радянський), 41ж, що підтверджується протоколом огляду місця події від 02.11.2019 (т. І а.с. 112-113).

25.11.2019 позивач, з метою проведення незалежної оцінки матеріального збитку, завданого відповідачем, звернувся до ПП «Агентство оцінки «Аналітик» (т. І а.с. 147).

Згідно Звіту про незалежну оцінку матеріального збитку, завданого орендарем приміщення «Торговельний павільйон», розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 41ж, вартість комплексу ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень, нанесених даному нежитловому приміщенню, що ідентифікуються як вартість матеріального збитку, складає 30 360 грн. 00 коп., а вартість згідно кошторисного розрахунку становить 32 935 грн. (т. І а.с. 117-130).

В зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся з даним позовом до суду про розірвання Договору оренди нежилого приміщення №3 від 01.01.2013 та стягнення з відповідача коштів за пошкодження майна в розмірі 32 935 грн. 22 коп.

Відповідач проти позову заперечив та зазначав, що погоджується компенсувати позивачу лише 2 050 грн. Натомість вважає, що вину відповідача в завданні збитків в розмірі 30 885 грн. 22 коп. не доведено, а вказана шкода могла виникнути в результаті неправильного встановлення вікон або внаслідок усадки будівлі, тобто не з вини відповідача.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 ГК України.

Положеннями ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За своєю правовою природою договір, який укладено сторонами, є договором найму (оренди).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 765 ЦК України унормовано, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2013 після укладення Договору оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013 позивач передав відповідачу за актом приймання-передачі, а відповідач прийняв нежитлове приміщення площею 43.6 кв.м., розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський (Центральний), 41ж.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що відповідач користувався вказаним нежитловим приміщенням до 2019 року.

У вересні 2019 року відповідач звернувся до позивача із заявою №0509/1 від 05.09.2019, в якій просив розірвати Договір оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013 та прийняти орендоване приміщення за актом приймання-передачі з 01.11.2019, який додається.

В акті приймання-передачі відповідач визнав наявні пошкодження приміщення на загальну суму 2 050 грн. та зазначив, що погоджується з цими пошкодженнями і згоден їх компенсувати.

Проте, позивач акту приймання-передачі не підписав, в зв`язку з тим, що не погодився з вказаним розміром компенсації за пошкодження, завдані майну, оскільки при огляді приміщення виявив більш суттєві пошкодження, які виникли внаслідок користування приміщенням відповідачем.

В подальшому 25.11.2019 позивач, з метою проведення незалежної оцінки матеріального збитку, завданого відповідачем, звернувся до ПП «Агентство оцінки «Аналітик».

Згідно Звіту про незалежну оцінку матеріального збитку, завданого орендарем приміщення «Торговельний павільйон», розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 41ж, вартість комплексу ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень, нанесених даному нежитловому приміщенню, що ідентифікуються як вартість матеріального збитку, складає 30 360 грн. 00 коп., а вартість згідно кошторисного розрахунку становить 32 935 грн.

В зв`язку з наведеним позивач просив суд розірвати Договір оренди нежилого приміщення №3 від 01.01.2013 та стягнути з відповідача кошти за пошкодження майна в розмірі 32 935 грн. 22 коп.

Положеннями ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За умовами ч. 1, 3 ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому ст. 188 ГК України, або у судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Така правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 №916/1684/18.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" роз`яснено, що з урахуванням частини другої статті 124 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002 приписи статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

У відповідності до ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

За таких обставин, позовна вимога про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Костіною Людмилою Миколаївною та Фізичною особою-підприємцем Пукало Вікторією Вікторівною, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів за пошкодження майна в розмірі 32 935 грн., суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Як встановлено судом, і не заперечується відповідачем, на момент звернення останнього до позивача із заявою про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013 приміщення загальною площею 43,6 кв.м., розташоване на першому поверсі будівлі за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Радянський (Центральний), 41ж, мало пошкодження.

Відповідач в акті вказував на пошкодження приміщення на загальну суму 2 050 грн., проте не надав до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження таких пошкоджень і саме на суму, зазначену відповідачем.

Натомість позивачем документально доведено, що перелік пошкоджень приміщення був набагато ширшим, в зв`язку з чим загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень приміщення, завданих відповідачем, становить відповідно до Звіту про незалежну оцінку матеріального збитку 30 360 грн. 00 коп.

При цьому, позивачем не враховано, що відшкодуванню підлягає не вартість згідно кошторисного розрахунку в сумі 32 935 грн., а саме вартість комплексу ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень, нанесених даному нежитловому приміщенню, що ідентифікуються як вартість матеріального збитку, в розмірі 30 360 грн. 00 коп.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказане, суд вважає доведеним розмір пошкоджень майна, завданих відповідачем позивачу, та вартість комплексу ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню таких пошкоджень на суму 30 360 грн. 00 коп., тому позовна вимога про стягнення з відповідача коштів за пошкодження майна підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, однак такими, що підлягають задоволенню частково.

В зв`язку з чим, Договір оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013, укладений між Фізичною особою-підприємцем Костіною Людмилою Миколаївною та Фізичною особою-підприємцем Пукало Вікторією Вікторівною підлягає розірванню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за пошкодження майна в розмірі 30 360 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судовими витратами в даній справі є сума сплаченого судового збору у розмірі 4 204 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Костіної Людмили Миколаївни задовольнити частково.

2. Розірвати Договір оренди нежитлового приміщення №3 від 01.01.2013, укладений між Фізичною особою-підприємцем Костіною Людмилою Миколаївною ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Фізичною особою-підприємцем Пукало Вікторією Вікторівною ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пукало Вікторії Вікторівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Костіної Людмили Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) кошти за пошкодження майна в розмірі 30 360 грн. 00 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 4 039 грн. 64 коп.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ позивачу після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено і підписано 13.08.2020.

Суддя А.В. Іванов