ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/298/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, офіс 1016)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Платин" (65009, м. Одеса, пляж "Аркадія" №23)

про стягнення 40 563,13 грн

ВСТАНОВИВ:

05.02.2020р. Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Платин", в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 20 000 грн, штраф у сумі 20 000 грн, інфляційні втрати у сумі 118,13 грн, 3% річних у сумі 445 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору №КБР-67/05/17 від 01.05.2017р. в частині оплати платежу у розмірі 20 000 грн за період з 01.05.2019р. по 30.09.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/298/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 07.02.2020р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу та отримана останнім 17.02.2020р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.46).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.38-43). Крім того відповідач про розгляд справи повідомлявся також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.62).

Надіслана на адресу відповідача ухвала про відкриття провадження у справі від 07.02.2020р. була повернута поштовою установою 27.02.2020р. з відміткою "адресат відсутній".

За час розгляду справи від позивача до суду надійшли 21.02.2020р. додаткові пояснення про окремі питання, на яких ґрунтуються позовні вимоги та 17.03.2020р. заява щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того ухвалою від 06.04.2020р. судом витребувано у Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України інформацію щодо чинності свідоцтва Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" про облік організації колективного управління №19/2011 від 24.01.2011р., а у разі втрати ним чинності, інформації щодо моменту такої втрати.

У відповідь на запитувану інформацію, 22.04.2020р. до суду надійшов лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, в якому повідомлено про втрату чинності свідоцтва Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" 22.04.2019р.

Судом враховується, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 р. № 291, від 04.05.2020 р. № 343) з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено на всій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" від 30.03.2020р., який набрав чинності 02.04.2020р., було внесено зміни, зокрема, до ГПК України щодо продовження процесуальних строків згідно прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи встановлення на всій території України карантину, що мало наслідком також обмеження господарської діяльності юридичних осіб, судом, 14.07.2020р. супровідним листом, після ослаблення карантинних заходів, було повторно направлено на юридичну адресу відповідача ухвалу про відкриття провадження у справі.

Водночас і вказаний лист був повернутий поштовою установою до суду з відміткою "не зареєстроване".

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Згідно пункту 992 Правил рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою і повернута поштою у зв`язку з відсутністю адресата, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

При цьому, суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020р., який набрав чинності 17.07.2020р., було внесено зміни, зокрема, до ГПК України, щодо процедури продовження процесуальних строків.

Вказаним законом визначено, що процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Водночас, у визначений законом строк відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву чи клопотання про продовження процесуальних строків, що обґрунтоване неможливістю вчинення відповідної процесуальної дії внаслідок обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином, не скористався.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно до ст. 418 ЦК України правом інтелектуальної власності є право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 статті 424 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності є право на використання об`єкта права інтелектуальної власності та виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності.

За змістом положень ст. 433 ЦК України до об`єктів авторського права належать, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту).

Згідно ч. 2 ст. 435 ЦК України суб`єктами авторського права, крім автору, є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Майновим правом інтелектуальної власності на твір у відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 440 ЦК України, є виключне право дозволяти використання твору. Використанням твору згідно ч.1 п.6 ст. 441 ЦК України є його публічне виконання.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами даної справи виникли в силу договору №КБР-67/05/17 від 01.05.2017р. (а.с.22-25), згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Платин" здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" надає Товариству з обмеженою відповідальністю "Платин" на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Товариство з обмеженою відповідальністю "Платин", в свою чергу, зобов`язалося виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав".

Відповідно до умов договору Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" є організацією, що має повноваження надавати право (невиключну ліцензію) на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі свідоцтва про облік організації колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права та суміжних прав №19/2011 від 24.01.2011р., виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

Отже, укладаючи відповідний договір, Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" діяла відповідно до положень Закону України "Про авторське право і суміжні права" та на підставі свідоцтва №19/2011 від 24.01.2011р. як організація колективного управління.

Строк дії договору сторонами було погоджено до 01.05.2018р. Враховуючи положення п.6.2. договору, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих наміри сторін щодо припинення договору, судом встановлено продовження строку дії договору №КБР-67/05/17 до 01.05.2020р.

Водночас, суд зазначає, що 22.07.2018р. набрав сили Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", яким визначено правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні.

Положеннями названого Закону визначено, що організацією колективного управління є громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав.

З наведеного вбачається, що організаційно-правова форма позивача як приватна організація не відповідає вимогам Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

При цьому частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" встановлено, що свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим Законом, втрачають чинність через дев`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, а у сферах, щодо яких Закон передбачає здійснення розширеного та обов`язкового колективного управління, - з оголошеної Установою відповідно до частини четвертої статті 15 цього Закону дати закінчення прийому заяв на участь в конкурсі на акредитацію у відповідній сфері.

Відповідно до положень ч.4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи продовження строку дії укладеного між сторонами договору до 01.05.2020р., за умовами якого Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" має повноваження надавати право на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке виконання, з огляду на положення Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" щодо моменту втрати чинності свідоцтва про облік організацій колективного управління та з урахуванням відсутності в матеріалах справи інформації щодо чинності свідоцтва №19/2011 від 24.01.2011р., судом з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи було витребувано у Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України інформацію щодо чинності свідоцтва Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" про облік організації колективного управління №19/2011 від 24.01.2011р., а у разі втрати ним чинності, інформацію щодо моменту такої втрати.

У відповідь на запит Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України було повідомлено суд, що свідоцтво Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" про облік організації колективного управління №19/2011 від 24.01.2011р. втратило чинність 22.04.2019р.

Таким чином, у зв`язку із втратою чинності свідоцтва та не внесенням Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до реєстру організацій колективного управління, остання не є відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав" організацією колективного управління.

Згідно п. 6.9. договору у випадку втрати УЛАСПом статусу організації колективного управління цей договір залишається чинним, а УЛАСП автоматично набуває статусу повіреного, що діє на підставі статті 46 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Відповідно до статті 46 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав може доручити управління своїми майновими правами повіреному на підставі укладеного з ним договору-доручення. Здійснюючи управління майновими правами, ця особа діє у межах повноважень, переданих їй суб`єктом авторського права і (або) суміжних прав.

Зміст наведеної норми Закону свідчить, що статус повіреного особа набуває на підставі договору-доручення, при цьому, автоматичного набуття такого статусу за певних умов Законом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 73 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас позивач, достеменно знаючи про витребування судом інформації про чинність свідоцтва (ухвала суду про витребування була направлена також на адресу позивача та отримана останнім про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.73), доказів, підтверджуючих набуття Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" статусу повіреного до суду не надав, як не надав і доказів, що спростовують втрату чинності свідоцтвом.

Згідно з п.6.3 договору сторони визначили його як ліцензійний договір з приводу оплатного використання об`єктів права інтелектуальної власності.

Згідно до ч.1 ст.1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 1109 ЦК України предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними.

При цьому, згідно до ч.5 ст.32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

За таких обставин, суд вважає, що виключно наявність договору, з урахуванням втрати чинності свідоцтвом №19/2011 від 24.01.2011р., що має наслідком втрату позивачем статусу організації колективного управління, за відсутності доказів, підтверджуючих набуття Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" статусу повіреного, зокрема договору, який дозволить встановити обсяг переданих повіреному прав, виключає можливість стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми роялті за період з 01.05.2019р. по 30.09.2019р., з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129,232,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Щавинська