ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1539/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників:

від позивача: Кушнір Б.В. (на підставі довіреності);

від відповідача: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Вінсайт" (23300, Вінницька обл., Тиврівський р-н, смт. Тиврів, вул. Тиверська, 79);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві джи трейд" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26, кв. 146);

про стягнення 435785,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 01.06.2020 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Вінсайт" вх. ГСОО №1589/20 до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві джи трейд", в якій позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 425675,72 грн., з яких: 421244,00 грн. - основний борг та 4431,72 грн. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6385,14 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки за договором поставки №156/ВТ від 02.04.2020, в частині повного розрахунку за поставлений товар, в зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість, про стягнення якої позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою господарського суду від 09.06.2020 року за даним позовом було відкрито провадження у справі № 916/1539/20 із призначенням розгляду справи в засіданні суду на 08.07.2020 року.

Ухвалою суду від 08.07.2020 року розгляд справи було відкладено, в порядку ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, на 27.07.2020 року.

У судовому засіданні 27.07.2020 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог вх. ГСОО №19861/20, згідно якої позивач збільшив заявлений до стягнення розмір пені з 4431,72 грн. до 14541,57 грн., а також просив суд долучити до матеріалів справи докази із викладенням усно клопотання про поновлення відповідного процесуального строку для вчинення зазначених дій. За результатами наведених клопотань судом було поновлено позивачу процесуальний строк та прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, а відповідні докази долучені до матеріалів справи, про що зазначено у протоколі судового засідання від 27.07.2020 року.

У судовому засіданні від 27.07.2020 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 10.08.2020 року.

У судовому засіданні 10.08.2020 року представник позивача позовні вимоги, в редакції заяви про збільшення позовних вимог підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 10.08.2020 року не з`явився, між тим, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судових відправлень. Водночас, суд зазначає, що відповідачем не було висловлено свою позицію щодо суті, однак враховуючи, що відповідач був обізнаний про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 10.08.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 17.08.2020р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, 02.04.2020 року між ТОВ „Вінсайт" (постачальник) та ТОВ „Ві джи трейд" (покупець) було укладено договір поставки №156/ВТ (надалі - договір), згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити кукурудзу (код 1005 УКТ ЗЕД), українського походження, врожаю 2019 року, в подальшому іменовану „товар", на умовах FCA „Франко-перевізник" ТОВ „Інсайт" С.Тростянець, Тиврівський р-н, Вінницька обл., згідно „Інкотермс" у редакції 2010р.

Відповідно до п.2.1 договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці, за вагою нетто повинна складати 400,00 тонн +/- 5% в опції покупця.

За умовами п. 2.2 договору, товар постачається постачальником за вагою, підлягаючою до видачі, зазначеній у видатковій накладній.

Остаточна кількість товару визначається в товарно-транспортних накладних (п. 2.6 договору).

Згідно п. 3.1 договору, ціна за одиницю товару, який постачається згідно з цим договором, становить 4416,67 грн. за одну метричну тонну, крім того ПДВ 883,33 грн., ціна за одиницю товару, включаючи ПДВ, становить 5300,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору, загальна вартість товару, що постачається за цим договором, включаючи ПДВ, становить 2120000,00 грн.+/-5%.

Положеннями п. 4.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується надати товар та забезпечити за власний рахунок його завантаження у транспортні засоби, надані покупцем на складі ТОВ „Інсайт" за адресою С.Тростянець, Тиврівський р-н, Вінницька обл., у термін не пізніше 16.04.2020 року включно.

За умовами п. 4.2 договору, поставка товару постачальником підтверджується наступними документами:

А) рахунок постачальника на загальну кількість товару, що постачається;

Б) видаткова (видаткові) накладна (накладні) на кількість товару, що постачається за даним договором;

В) податкова накладна, оформлена відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України;

Г) квитанція №1 про внесення податкової накладної в Єдиний реєстр податкових накладних, відповідно до п. 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України;

Д) товарно-транспортні накладні.

Згідно п. 4.4 договору, право власності на товар у покупця виникає з моменту його передачі постачальником, що підтверджується передачею покупцеві оригіналів належним чином складених видаткових накладних на товар в повному обсязі, виписаних на ім`я покупця постачальником.

За умовами п. 4.5 договору, датою поставки товару покупцю вважається дата передачі товару, вказана у видатковій накладній, підписаній уповноваженими представниками обох сторін договору.

Відповідно до п. 8.1 договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими на те представниками сторін і діє до виконання кожною із сторін прийнятих на себе зобов`язань за даним договором.

Як стверджує позивач, за умовами договору № 156/ВТ від 02.04.2020 року у квітні 2020 року ТОВ „Вінсайт" було передано у власність відповідача товар - кукурудзу код УКТЗ 1005 українського походження, врожаю 2019 року кількістю 399,48 тон на загальну суму 2117244,00 грн. При цьому, позивач наполягає, що відповідачем було здійснено часткову оплату поставленого товару, а саме у розмірі 1696000,00 грн. Отже, за підрахунком позивача заборгованість ТОВ „Ві джи трейд" за договором № 156/ВТ від 02.04.2020 року становить 421244,00 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, із наявних в матеріалах справи первинних документів вбачається, що між сторонами у справі відбулись господарські операції з приводу поставки товару, а саме: поставки товару 04.04.2020р. та 07.04.2020р. на суму 2117244,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №10 від 04.04.2020р. на суму 1234688,00 грн., №11 від 07.04.2020р. на суму 882556,00 (а.с. 9-10) та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей №156/ВТ від 02.04.2020р. (а.с. 8), а також наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 43-52), що ніяким чином не спростовано відповідачем.

Водночас, позивач наполягає що відповідачу було передано всі документи, передбачені п. 5.1 договору поставки, докази супротивного в матеріалах справи відсутні.

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи банківських виписок 03.04.2020р. та 06.04.2020р. (а.с. 19-20), вбачається, що відповідачем за договором №156/ВТ від 02.04.2020р. здійснено проплати у загальному розмірі 1696000,00 грн., що цілком визнається позивачем у справі.

Отже, залишок неоплаченого відповідачем товару становить 421244,00 грн.

Як стверджує позивач, ТОВ „Вінсайт", згідно претензії №18-05/1 від 18.05.2020 року звертався до відповідача з письмовою вимогою про сплату існуючої заборгованості та пені, між тим, вказана претензія була залишена відповідачем без задоволення.

Разом з тим, позивач наполягає, що на весь поставлений товар ТОВ „Вінсайт" виписало та зареєструвало податкові накладні, остання реєстрація яких була здійснена 30.04.2020 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними та квитанціями про їх реєстрацію (а.с. 11-18).

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно п. 1 ст. 628 цього кодексу, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Положеннями п. 5.1 договору визначено, що покупець здійснює оплату 80% вартості товару прямими банківськими платежами на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3(трьох) банківських днів з дня отримання від постачальника наступних документів: оригіналу рахунку-фактури. Із зазначенням кількості товару, ціни без ПДВ, загальної суми без ПДВ, суми ПДВ, всього до сплати; оригіналу видаткової накладної, виписаної у відповідності до діючого законодавства України; товарно-транспортних накладних. Документів, що підтверджують якість товару згідно п.п. 2.3-2.5 цього договору, а також завірених копій документів, вказаних у п. 8.4.

У відповідності до п. 5.2 договору, оплата решти вартості товару здійснюється покупцем, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 3-х банківських днів від дати реєстрації податкової накладної складеної та зареєстрованої постачальником в ЄРПН, відповідно до вимог ст. 187 та ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З урахуванням всіх обставин справи у їх сукупності, виходячи із змісту п. 5.2 договору та дати реєстрації останньої податкової накладної щодо спірного товару 30.04.2020 року, суд вважає, що ТОВ „Ві джи трейд" мало здійснити розрахунок за спірними поставками товару у строк 06.05.2020 року включно.

При цьому суд зазначає, що в порушення вимог ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про сплату повної вартості товару за спірними накладними, як і доказів відсутності у відповідача обов`язку щодо сплати решти вартості товару, згідно п. 5.2 договору.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач за фактично отриманий товар розрахувався частково, в зв`язку з чим на момент розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість за поставлений за договором №156/ВТ від 02.04.2020 року товар у розмірі 421244,00 грн.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6.5 договору, у разі несвоєчасної сплати за товар постачальник має право вимагати від покупця сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, яка діє на дату такого прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування відповідачу пені у розмірі 14541,57 грн. здійсненого за період з 19.05.2020р. по 27.07.2020р. встановив, що позивач невірно визначив правомірний період нарахування відповідачу пені, в зв`язку з чим суд за допомогою системи „Ліга-Закон" здійснив власний розрахунок пені та встановив, що її розмір становить 12982,60 грн.

Розрахунок пені

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
421244.0007.05.2020 - 11.06.2020368.0000 %0.044 %6629.41
421244.0012.06.2020 - 22.07.2020416.0000 %0.033 %5662.62
421244.0023.07.2020 - 27.07.202056.0000 %0.033 %690.56

Отже, загальна сума пені що підлягає стягненню з відповідача становить 12982,60 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ „Вінсайт" та стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором №156/ВТ у розмірі 421244,00 грн. та пені у розмірі 12982,60 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне окремо наголосити, що добросовісність у правовідносинах означає здійснення сторонами заходів, спрямованих на уникнення правопорушення.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6536,78 грн. покладаються на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених судом вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві джи трейд" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26, кв. 146 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Вінсайт" (23300, Вінницька обл., Тиврівський р-н, смт. Тиврів, вул. Тиверська, 79; ) 421244/чотириста двадцять одну тисячу двісті сорок чотири/грн. основного боргу та 12982/дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві/грн. 60 коп. пені.

3.У задоволенні решти позову відмовити.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві джи трейд" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26, кв. 146 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Вінсайт" (23300, Вінницька обл., Тиврівський р-н, смт. Тиврів, вул. Тиверська, 79; ) 6517/шість тисяч п`ятсот сімнадцять/грн. 17 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в порядку ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17 серпня 2020 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська