ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

26.08.2020 Справа № 920/857/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А. розглянувши заяву позивача - Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд 32, ідентифікаційний код 14352406), (вх. № 2589к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 920/857/20.

за позовом: Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд 32, ідентифікаційний код 14352406),

до відповідачів:

1) Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 05747991),

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028),

про стягнення 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач із позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 081010-КВЛ від 08.10.2020 у сумі 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., а також солідарно стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 735 700 грн.

Ухвалою від 26.08.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/857/20 у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити підготовче засідання на 13.10.2020, 11:30.

21.08.2020 позивачем подано до суду заяву від 18.08.2020 № 17-5745 (вх. № 2589к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд прийняти зазначену заяву до розгляду, вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на майно та грошові кошти у розмірі ціни позову, а саме - 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ідентифікаційний код 34013028).

Зазначена заява передана судді на розгляд 25.08.2020.

В обгрунтування зазначеної заяви позивач зазначає, що 30 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» після зміни найменування Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» / Банк / Позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - АТ «Сумське НВО» / Позичальник / Відповідач 1) було укладено кредитний договір №081010- КЛТ (далі - Кредитний договір). В подальшому до Кредитного договору, між сторонами було укладено ряд договорів про внесення змін до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №310816 від 31 серпня 2016 р. про зміну Кредитного договору) Банк, на умовах цього Договору, відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США з лімітом кредитування у сумі 17 605 286,90 доларів США.

Позичальник зобов`язався повернути кредити, отриманих в межах кредитної лінії, не пізніше « 30» серпня 2017 р. та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №310816 від 31.серпня 2016 р. про зміну Кредитного договору), процентна ставка за користування кредитом з 01.05.2015 р. встановлюється в розмірі 11,5 % річних, а із 31.08.2016 року в розмірі 10% процентів річних.

Сторони домовились, що з 01.05.2015 р. у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту Позичальником встановлюється в розмірі 16,5 % процентів річних за користування кредитними ресурсами до кінця дії Договору, що надані в Доларах США.

Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена Позичальником у визначений цим Договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27 червня 2012 р. про зміну Кредитного договору) цей Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до закінчення строку зазначеного в п 1.1. цього договору, а в невиконаній частині - до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором. Відповідно до п. 5.2. (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27 червня 2012 р. про зміну Кредитного договору) закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених Договором №270612 від 27 червня 2012 р. про зміну Кредитного договору), за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує Банку за кожен день прострочення пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день сплати пені. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами згідно з умовами цього Договору.

З метою виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором 31 серпня 2016 р. між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівельне науково-виробниче об`єднання» (далі - ТОВ «СМНВО» / Поручитель / Відповідач 2) було укладено договір поруки №310816 - П/1 (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, Поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання Боржником, зобов`язань в повному обсязі за Кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому за умови надання Поручителем згоди на їх укладення одним із способів передбачених цим Договором, згідно з яким боржнику надано кредит у сумі 17 605 286,90 дол. США зі сплатою процентів за ставкою 11,5 % процентів річних, а з 31.08.2016 р. за ставкою 10 % процентів річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 16,5 процентів річних у випадку порушення неналежного виконання умов Кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених в кредитному договорі, строком повернення до « 30» серпня 2017 р. в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, та/або цим Договором і надалі іменується «Основне зобов`язання».

Згідно п. 1.2. Договору поруки вказані зобов`язання Поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним Договором не потребують. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату штрафних санкцій (зокрема, але не обмежуючись сплату пені/штрафів та/або підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами на 6,5 % процентів річних) передбачених в вищеназваному кредитному договорі, та зобов`язань щодо страхування.

На думку заявника, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконав свої зобов`язання перед АТ «Сумське НВО» за Кредитним договором у повному обсязі, натомість Позичальник, та Поручитель не виконали свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Внаслідок невиконання Позичальником умов Кредитного договору станом на кінець дня 30.07.2020 року виникла заборгованість перед Банком за Кредитним договором, а саме:

- прострочений кредит 17 605 286,90 дол. США;

- прострочені відсотки 1 706 248,40 дол. США;

- прострочена комісія 43 794 094,96 грн.

Таким чином, станом на кінець дня 30.07.2020 року загальна сума заборгованості становить 19 311 535,30 доларів США та 43 794 094,96 гривень.

При цьому, як зазначає заявник, враховуючи те, що Відповідачем 1, та Відповідачем 2 не виконано свої зобов`язання за Кредитним договором та Договором поруки можна зробити висновок, що і при розгляді вищезазначеної позовної заяви Банку в судовому порядку Відповідач 1 та Відповідач 2 будуть недобросовісно користуватись процесуальними правами, затягувати розгляд справи з метою приховування активів задля уникнення від виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Банк звертає увагу, що Відповідачем 1 та Відповідач 2 не вчиняється будь-яких дій направлених на погашення заборгованості, а тому є побоювання, що майно, грошові кошти які є у власності Відповідача 1 на момент пред`явлення даної заяви (та за рахунок якого Банк може задовольнити свої вимоги) може бути, відчужене на момент винесення рішення.

Вищенаведені обставини дають підстави стверджувати, що неприйняття забезпечуваних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Прийняття ж судом забезпечувальних заходів усуне можливе порушення майнових прав Позивача та забезпечить реальну можливість виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Позивач зазначає, що враховуючи те, що Відповідач 1 та Відповідач 2 не виконують належним чином своїх зобов`язання за Кредитним договором, не сплачують заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитом, тому у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач 1 може вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, і наявні у відповідача грошові кошти можуть зникнути чи зменшитись, в результаті чого виконання рішення суду стане значно утрудненим або неможливим, заборгованість боржника зростає з кожним днем за рахунок нарахування процентів, пені, трьох процентів річних та індексу інфляції

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі № 920/857/20 суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв?язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (частина перша статті 139 Господарського процесуального кодексу України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Проте заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Доводи заявника грунтуються на викладенні власного бачення поведінки відповідача без надання суду відповідних достатніх та допустимих доказів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою - другою статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов?язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на конкретні докази не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову. В поданій заяві міститься лише посилання на ймовірне порушення прав заявника.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, судом встановлено, що предметом позовних вимог є вимоги щодо стягнення заборгованості за договором у сумі 19 311 535, 30 дол. США та 43 794 094 грн 96 коп.

Проте заявником не доведено суду співмірність вказаної позовної вимоги із обраним заходом забезпечення позову.

Також суд звертає увагу, що у заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно частини другої статті 141 Господарського процесуального кодексу України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом унесення на депозитний рахунок суду коштів у розмірі, визначеному судом. Ці гроші повинні гарантувати сумлінність позивача й забезпечити компенсацію збитків, яких може зазнати відповідач у випадку, якщо за підсумками розгляду справи в задоволенні позову буде відмовлено та встановлено, що вжитими заходами забезпечення позову відповідачеві були заподіяні збитки.

Крім депозиту, зустрічне забезпечення може здійснюватися шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення від іншої особи, що не є заявником. Також суд може в порядку зустрічного забезпечення зобов`язати позивача вчинити певні дії для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини шостої статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі статті 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд 32, ідентифікаційний код 14352406).

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 136, 137, 138-140, 233, 234, 235 та статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд 32, ідентифікаційний код 14352406) від 18.08.2020 № 17-5745 (вх. № 2589к від 21.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 920/857/20 - відмовити.

2. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею - 26.08.2020.

3. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.А. Джепа