ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2020 р. Справа № 911/1204/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Янченка А.В., розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства Київської обласної ради Переяслав-Хмельницьктепломережа

про стягнення 732 066,17 грн

За участю представників:

від позивача: Поліщук В.О.;

від відповідача: Рева І.Л.

Обставини справи:

08.05.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі позивач) до Комунального підприємства Київської обласної ради Переяслав-Хмельницьктепломережа (далі відповідач) про стягнення 732 066,17 грн заборгованості, з яких: 272 422,44 грн пені, 363 933,86 грн інфляційних втрат та 95 709,87 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 1824/1617-БО-17 від 28.10.2016 в частині оплати за поставлений природний газ у жовтні листопаді 2016 року у встановлений договором строк.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 позовну заяву передано до розгляду головуючому судді Горбасенку П.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

04.06.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву № 343 від 03.06.2020 (вх. № 11051/20), згідно якого представник відповідача просить суд визнати поважними причини пропуску та поновити строк на подачу відзиву на позов, а також відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

17.06.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява № 14/4-3955-20 від 17.06.2020 (вх. № 12111/20), згідно якої останній просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2020 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 911/1204/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.07.2020 розгляд справи відкладено на 24.07.2020.

15.07.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив № 14/4-4290-20 від 02.07.2020 (вх. № 11438/20), згідно якої останній підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Дана відповідь на відзив прийнята судом.

22.07.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив № 14/4-4290-20 від 02.07.2020 (вх. № 11438/20), згідно якого останній заперечив проти доводів позивача та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Дане заперечення на відповідь на відзив прийнято судом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.07.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/1204/20, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 31.07.2020.

У судовому засіданні 31.07.2020 оголошено перерву до 14.08.2020.

13.08.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення на відповідь на відзив № 14/4-4290-20 від 02.07.2020 (вх. № 11438/20), згідно яких останній підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Дані письмові пояснення на відповідь на відзив прийнято судом.

У судовому засідання 14.08.2020 представник позивача підтримав задоволення позовних вимог у повному обсязі, представник відповідача заперечив проти задоволення позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши промови (заключні слова) представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством Київської обласної ради Переяслав-Хмельницьктепломережа (Споживач) укладено договір постачання природного газу № 1824/1617-БО-17, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач оплатити його на умовах договору.

Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) газ обсягом до 1670,0 тис. куб.м (п. 2.1 договору).

Згідно п. 3.4. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Пунктом 5.2 договору визначено, що ціна за 1 000 куб.м. газу за цим договором з 01.10.2016, становить 5 916 грн, крім того податок на додану вартість (20 %) 1 183,20 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ 1806,15грн, крім того ПДВ 20% - 361,23грн, всього з ПДВ 2167,38грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.п. 1 п. 6.2. договору споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання».

У відповідності до п. 8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 28.10.2016 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.11.2016 по 31.03.2016 становить з ПДВ 8 182,80 грн.

16.03.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації, Комунальним підприємством Київської обласної ради Переяслав- Хмельницьктепломережа та Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (сторона остання) підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 1690 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі - спільне протокольне рішення).

Відповідно до спільного протокольного рішення КП КОР Переяслав- Хмельницьктепломережа перераховує на рахунок АТ «НАК «Нафтогаз України» 100 000 грн

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом жовтня - листопада 2016 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 037 339,87 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 та 30.11.2016, копії яких наявні в матеріалах справи.

Позивач вказує, що відповідач свої обов`язки за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу належним чином не виконав, провівши остаточні розрахунки за поставлений газ з порушенням погоджених сторонами строків, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за прострочення виконання зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд погоджується з доводами відповідача, що оплата за переданий позивачем відповідачу природний газ за актами приймання-передачі природного газу відбувалася наступним чином:

- за жовтень 2016 року на загальну суму 878 291,72 грн було здійснено власними коштами в порядку встановленому алгоритмом розподілу коштів; частково здійснено власними коштами по графіку погашення заборгованості на суму 272 071,97 грн та за рахунок коштів державного бюджету, отриманих на підставі протокольного рішення на суму 100 000 грн;

- за листопад 2016 року на загальну суму 2 159 048,15 грн, було здійснено власними коштами, в порядку встановленому алгоритмом розподілу коштів; частково здійснено власними коштами по графіку погашення заборгованості на суму 272 071,97 грн та за рахунок фінансової підтримки за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 1 430 587,50 грн.

Означене підтверджується таблицями щодо оплати за поставлений природний газ у 2016 році по договору № 1824/1617-БО-17 від 28.10.2016, платіжним дорученням № п-335 від 28.03.2017 на суму 272 071,97 грн та випискою по рахунку; платіжним дорученням № п-369 від 21.04.2017 на суму 272 071,97 грн та випискою по рахунку; копією спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків № 1690 від 16.03.2017, копією зведеного реєстру актів звіряння заборгованості на суму 100 000 грн, платіжним дорученням № 41 від 17.03.2017 на суму 100 000 грн та випискою по рахунку; рішенням Київської обласної ради про внесення змін до Київської обласної цільової програми підтримки підприємств спільної власності територіальних громад області і запобігання їх банкрутству на 2016-2018 роки від 10.10.2018 № 507-23-VII, таблицею напрямки діяльності та заходи, платіжним дорученням № 2 від 22.10.2018 на суму 1 430 587, 50 грн та випискою по рахунку.

Рішенням Київської обласної ради «Про внесення змін до Київської обласної цільової програми підтримки підприємства спільної власності територіальних громад області і запобігання їх банкрутству на 2016-2018 роки (нова редакція)» № 507-23-VII від 10.10.2018 комунальним підприємствам, в тому числі й КП КОР «Переяслав-Хмельницька тепломережа» була виділена фінансова підтримка на загальну суму 6 600 000 грн., з яких 1 430 587,50 грн на погашення боргу за природний газ згідно договору № 1824/1617-БО-17 від 28.10.2016.

Відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 затверджено "Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки".

Пунктом 1 Порядку № 217 передбачено, що цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 217 теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі".

Відповідно до пункту 7 Порядку № 217 теплопостачальні і теплогенеруючі організації та їх структурні підрозділи інформують споживачів про відкриті в уповноваженому банку спеціальні рахунки для оплати спожитої теплової енергії та наданих комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

В пункті 8 Порядку № 217 зазначено, що усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. У разі, коли у платіжному дорученні (касовому документі) споживача теплової енергії або комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, банк (підприємство поштового зв`язку або орган Казначейства), що приймає платіжний документ, повертає його без виконання з надісланням відповідного повідомлення споживачеві.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 217 уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Як зазначено у пункті 12 Порядку № 217 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця:

1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів:

- на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації; - на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками);

- на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи);

- на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи);

- на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями;

2) затверджує реєстр нормативів;

3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи;

4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

На підставі пункту 13 Порядку № 217 уповноважений банк, згідно з умовами договору банківського рахунку, здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме: - до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня; - до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій. Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

Відповідно до статті 6 Господарського кодексу України свобода підприємницької діяльності обмежується відповідними законами, крім того господарювання в Україні може мати обмеження з боку держави (державних органів) для регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави.

Згідно зі статтею 7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Приписами статті 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України установлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Разом з цим, одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні. Таке регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

З цього Порядку № 20 вбачається, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивача).

Аналогічні положення закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Аналіз змісту цього Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Таким чином, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій.

А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти: постанова Кабінет Міністрів України від 11.01.2005 № 20, постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 906/278/18, від 28.11.2019 у справі № 905/1101/18, від 03.04.2019 у справі № 906/278/18, від 24.07.2019 у справі № 918/553/18, від 17.12.2019 у справі № 922/932/19.

Суд встановив, що 28.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк) та Комунальним підприємством Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (Клієнт) укладено договір банківського рахунку № 1, за умовами якого банк відкриває клієнту поточні рахунку із спеціальним режимом використання на балансовому рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб`єктів господарювання».

Відповідно до п. 1.3. договору банківського рахунку № 1 від 28.07.2014 клієнт доручає, а банк зобов`язується здійснювати договірне списання (перерахування) коштів з рахунку (ів) клієнта в терміни та порядку, визначеному п. 3.1.5. цього договору.

Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків із постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217.

Даний порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Означена обставина вказує на те, що державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що в свою чергу, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Отже, несвоєчасна та неповна оплата послуг за договором безпосередньо залежить від рівня оплати природного газу споживачами, а відповідач з об`єктивних причин позбавлений можливості впливати на своєчасність розрахунків за договором. Наведене виключає застосування до нього відповідальності, передбаченої пунктом 8.2. договору, у вигляді стягнення пені за допущену прострочку оплати за отриманий природний газ та виникнення зобов`язання, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, з оплати боргу з урахуванням 3 % річних та встановленого індексу інфляції.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 зі справи № 904/4912/18, від 30.01.2020 зі справи № 906/985/18 та від 06.03.2019 у справі № 903/796/18.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем неправомірно нараховано відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних за зобов`язаннями жовтня 2016 року та листопада 2016 року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 272 422,44 грн пені, 363 933,86 грн інфляційних втрат та 95 709,87 грн 3 % річних.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) до Комунального підприємства Київської обласної ради Переяслав-Хмельницьктепломережа (08400, Київська обл., місто Переяслав-Хмельницький, вул. Івана Мазепи, будинок 33; ідентифікаційний код 20598264) про стягнення 732 066,17 грн відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 19.08.2020.

Суддя П.В.Горбасенко