УХВАЛА

про залишення клопотання без руху

м. Київ

21.08.2020Справа № 910/3827/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали клопотання ТОВ "Прайм Енерджі" про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" 01004, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 21, нежиле приміщення 1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" 01054, м.Київ, вул.. БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 35, офіс 5

про розірвання договору та повернення товару у власність

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" 13.03.2020 року звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про розірвання договору поставки котельні (двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням), укладеного між сторонами 04.04.2019 року, повернення товару (двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням) у власність позивача та визнання за позивачем права власності на котельню у складі двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору поставки котельні (двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням) вартістю 390 000,00 грн. в частині своєчасної та повної оплати предмета договору, переданого відповідачеві за видатковою накладною № 1 від 04.04.2019 року, в зв`язку з чим позивач на підставі ст. 651 ЦК України вимагав розірвання спірного договору та повернення у його власність на підставі ст. 392 ЦК України переданої згідно вказаного правочину котельні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2020 року, за результатами розгляду клопотання позивача № 00382-3 від 23.03.2020 року щодо усунення недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3827/20, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 13.05.2020 року.

В судовому засіданні 13.05.2020 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову шляхом виключення з тексту позовної заяви раніше заявленої вимоги про визнання за позивачем права власності на котельню у складі двох газових котлів з встановленим допоміжним обладнанням та ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено підготовче засідання у справі на 03.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 року задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче засідання на 24.06.2020 року.

У підготовчому засіданні 24.06.2020 року протокольно оголошено перерву у судовому засіданні на 02.07.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2020 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" та залишено без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про розірвання договору та повернення товару у власність.

Так, 10.08.2020 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" надійшло клопотання про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги.

Суд зазначає, що за приписами частини 3 статті 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються і розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Отже, за висновками суду, відповідний розгляд клопотання про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи, з урахуванням норм ст.ст. 126, 129, 130 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Таким чином, належним доказом відправлення іншим учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

В порушення вказаних норм заявником до поданого клопотання про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги не надано належних доказів на підтвердження надсилання її на належну адресу позивача по справі.

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

При цьому обов`язковість направлення копії зазначеного клопотання та доданих до нього доказів на адресу позивача у справі зумовлена дотриманням принципу рівності сторін та надання розумного (достатнього) строку для вчинення певних процесуальних дій.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

Таким чином, неотримання учасником справи копії клопотання про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За наведених обставини, оскільки клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги не відповідає вимогам господарського процесуального законодавства, суд вважає за необхідне залишити вказане клопотання без руху, надавши заявнику строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із відповідною заявою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 164, 172, 174, 232, 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Залишити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" строк на усунення недоліків заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення клопотання без руху.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Прайм Енерджі" усунення недоліків клопотання про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги шляхом подання суду:

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надсилання копії клопотання про компенсацію здійснених витрат на оплату правничої допомоги та всіх доданих до неї документів на адресу позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "ГГЕ УА ЗАХІД", яка відповідає місцезнаходженню останнього за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 21.08.2020 року та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон