номер провадження справи 9/78/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 Справа № 908/1202/20

м. Запоріжжя

За позовом: Фізичної особи - підприємця Малюги Олександри Володимирівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; представник позивача: адвокат Пузій О.В.: 72309, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, 13, оф. 114)

до відповідача: Приватного підприємства "АРШАН К", (72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Мічуріна, буд. 19)

про стягнення суми 38370,57 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Пузій О.В., ордер серія АР № 1015132 від 05.05.2020;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Малюги Олександри Володимирівни до відповідача: Приватного підприємства «АРШАН К» про стягнення суми 10000 грн. заборгованості за поставлений товар, суми 5774,04 грн. пені, суми 21947,33 грн. штрафу, суми 649,20 грн. 3% річних, всього - загальної суми 38370,57 грн.

Ухвалою суду від 03.06.2020 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1202/20, присвоєний номер провадження 9/78/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 17.06.2020. В судовому засіданні 17.06.2020 оголошено перерву до 11.08.2020, про що постановлено відповідну ухвалу.

11.08.2020 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, зазначивши, зокрема, про наступне. На виконання договору поставки нафтопродуктів № 54 від 01.08.2019, укладеного між сторонами, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 293603,52 грн., проте товар був оплачений відповідачем частково та з порушенням строків, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 10000,00 грн. У зв`язку з чим, позивачем нараховано відповідачу 3 % річних та на підставі п. 5.2 договору пеню та штраф. Позов обґрунтовано ст. ст. 193, 216, 230, п. 6 ст. 232, ст. 712 ГК України, ч. 1 ст. 253, ст.ст. 525, 526, 625, 662, п. 1 ст. 692 ЦК України та умовами договору поставки нафтопродуктів № 54 від 01.08.2019.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня усій території України установлено карантин. На засіданні Уряду 25.03.2020, запроваджено режим надзвичайної ситуації по всій території України на 30 днів, всі карантинні обмеження також подовжені на 30 днів - до 24 квітня 2020. В подальшому дію карантину неодноразово продовжували і на засіданні Уряду 22 липня 2020 року постановлено продовжити дію карантину на всій території України до 31 серпня 2020.

Згідно з Законом України № 540-IХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)", який набрав чинності 02.04.2020, розділ Х "Прикінцеві положення" ГПК України доповнено пунктом 4 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Ухвалою суду від 17.06.2020 зазначено, що строк розгляду справи № 908/1202/20 вважати продовженим на строк дії карантину.

Разом з тим, згідно з п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17.07.2020, встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Станом на 11.08.2020 будь-яких заяв (клопотань) щодо продовження або поновлення процесуальних строків до суду від сторін не надходило.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив до суду не подав. Про розгляд справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 між Фізичною особою - підприємцем Малюгою Олександрою Володимирівною (Постачальник, позивач у справі) та Приватним підприємством «АРШАН К» (Покупець, відповідач у справі) був укладений договір поставки нафтопродуктів № 54, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти та оплатити нафтопродукти (надалі - Товар), відповідно до умов цього договору.

За змістом п. 1.2 договору найменування, одиниці виміру, ціна, кількість Товару, що підлягає поставці за цим договором визначаються в рахунку Постачальника на підставі заявки Покупця.

Відповідно до п. 2.3 договору приймання-передача нафтопродуктів та перехід права власності на них оформлюється видатковою накладною та/або актом приймання-передачі, та/або товарно-транспортною накладною. З дати підписання цих документів товар вважається поставленим Постачальником та прийнятим Покупцем за кількістю та якістю, а право власності на товар таким, що перейшло від Постачальника до Покупця.

Згідно з п. 4.2 договору Покупець здійснює 100% передоплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі виставленого Постачальником рахунку в день його виписки, якщо інше не передбачене Специфікацією. Датою здійснення оплати за товар вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 включно, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання (п. 9.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 293603,52 грн., що підтверджується видатковими накладними: № Рсх-000089 від 12.08.2019, № Рсх-000090 від 12.08.2019, № Рсх-000026 від 05.11.2019, № Рсх-000093 від 11.11.2019, № Рсх-000243 від 23.11.2019, № Рсх-000259 від 27.11.2019, № Рсх-000093 від 12.12.2019, № Рсх-000152 від 18.12.2019, № Рсх-000064 від 16.01.2020.

В свою чергу відповідач оплату поставленого позивачем товару здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі. Загальна сума оплати за поставлений товар становить 283603,52 грн., що підтверджується копіями банківських виписок. Несплаченою залишилась сума 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ж частин 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, оплату за отриманий товар за вищезазначеними видатковими накладними здійснив не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.

Доказів сплати заборгованості в розмірі 10 000,00 грн. відповідачем суду не надано.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 10 000,00 грн. заборгованості є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 649,20 грн. - 3% річних за загальний період згідно наданого розрахунку з 14.08.2019 по 05.03.2020.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що при його складенні були допущені помилки, які призвели до невірного визначення розміру 3% річних. Так, позивачем були помилково зазначені періоди початку прострочення оплати за товар поставлений: за видатковою накладною № Рсх-000093 від 12.12.2019 - 14.11.2019, замість - з 14.12.2019; за видатковою накладною № Рсх-000152 від 18.12.2019 - 20.11.2019, замість - з 20.12.2019.

Здійснивши перерозрахунок 3% річних, з урахуванням викладеного вище, судом встановлено, що до стягнення підлягає сума 423,51 грн. 3% річних, в іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних є необґрунтованими.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 5774,04 грн. за загальний період згідно наданого розрахунку з 13.11.2019 по 05.03.2020 та суму 21947,33 грн. штрафу (10% від суми простроченого платежу згідно з п. 5.2 договору).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 5.2. договору сторонами, зокрема, погоджено, що у разі невиконання покупцем умов оплати вартості товару, Покупець сплачує на користь Постачальника (крім суми заборгованості) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі невиконання або неналежного виконання покупцем умов оплати вартості товару, Покупець сплачує на користь Постачальника окрім пені, передбаченої цим пунктом, штраф у розмір 10% від суми простроченого платежу за кожен випадок несплати або несвоєчасної сплати вартості товару.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд встановив, що при його складенні були допущені помилки, які призвели до невірного визначення розміру пені. Так, позивачем були помилково зазначені періоди початку прострочення оплати за товар поставлений: за видатковою накладною № Рсх-000093 від 12.12.2019 - 14.11.2019, замість - з 14.12.2019; за видатковою накладною № Рсх-000152 від 18.12.2019 - 20.11.2019, замість - з 20.12.2019.

Здійснивши перерозрахунок пені, з урахуванням викладеного вище, судом встановлено, що до стягнення підлягає сума 3514,11 грн. пені, в іншій частині вимоги про стягнення пені є необґрунтованими.

Розрахунок штрафу здійснений позивачем вірно. Вимога про стягнення з відповідача суми 21947,33 грн. штрафу є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Таким чином в цілому позов задовольняється частково.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1965,83 грн. витрат зі сплати судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Слід зазначити, що позивачем в позовній заяві був викладений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в т.ч. витрат на професійну правничу допомогу. В судових засіданнях представник позивача в усній формі зазначав, що має намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення відповідно до положень ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "АРШАН К", (72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Мічуріна, буд. 19) на користь Фізичної особи - підприємця Малюги Олександри Володимирівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) суму 10 000,00 грн. основного боргу, суму 3514,11 грн. пені, суму 423,51 грн. - 3 % річних, суму 21947,33 грн. штрафу та суму 1965,83 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 17.08.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Суддя О.С. Боєва