ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1429/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Волевському Л.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізюмська міжрайонна база" (64300, Харківська обл., м. Ізюм, вул. М. Федоренко, 11/1) 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізюм Агро Інвест" (64319, Харківська обл., с. Капитолівка, вул. Федоренко Маршала, 92)
про спонукання до укладення договору
за участю представників:

позивача - Хлистов О. Ю., ордер ВІ №1013638 від 08.05.2020, адвокат,

відповідача - Калашніков А. Б., ордер КВ №771863 від 05.06.2020, адвокат,

третьої особи - Гараєва О. С., довіреність №624 від 03.06.2020, адвокат,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база» (позивача) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюм Агро Інвест» (відповідача), в якому позивач просить суд визнати укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізюм Агро Інвест» Договір про користування залізничною під`їзною колією (її частиною), в редакції та на умовах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база».

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2102,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 27000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 09.06.2020 о 12:00. Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Українська залізниця».

09.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення (вх. № 12815), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 09.06.2020 підготовче засідання відкладено на 23.06.2020 на 14:30.

17.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 13380), в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив на позовну заяву (вх. № 13380 від 17.06.2020) досліджено та приєднано до матеріалів справи.

22.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 14139), в якому останній просить суд визнати укладеним Договір про користування залізничною під`їзною колією (її частиною), в редакції та на умовах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база». Відповідь на відзив (вх. № 14139 від 22.06.2020) досліджено та приєднано до матеріалів справи.

23.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву (вх. № 14282), в якому останній просить суд долучити наведені обставити та додаткові докази до матеріалів справи та розглянути їх разом з відзивом на позовну заяву. Вказані доповнення до відзиву на позовну заяву (вх. № 14282) досліджено та приєднано до матеріалів справи.

23.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюм Агро Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база» про спонукання до укладання договору (вх. № 14283).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2020 зустрічну позовну заяву (вх. № 14283 від 23.06.2020) повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Ізюм Агро Інвест».

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 23.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 11.08.2020 та підготовче засідання відкладено на 21.07.2020 о 14:30.

24.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання (вх. № 14429) до 27.07.2020.

20.07.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання (вх. № 16482) до 04.08.2020.

20.07.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення до відповіді на відзив на позовну заяву (вх. № 16483), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

20.07.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява (вх. № 16488) про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Філію Акціонерного товариства «Державно продовольчо зернова корпорація України».

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 21.07.2020 відмовлено в задоволенні заяви відповідача (вх. № 16488) про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Філію Акціонерного товариства «Державно продовольчо зернова корпорація України» та відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/1429/20 до судового розгляду по суті на 12.08.2020 о 11:00.

12.08.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. № 18520), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 12.08.2020 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив визнати укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізюм Агро Інвест» Договір про користування залізничною під`їзною колією (її частиною), в редакції та на умовах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база».

Представник відповідача у судовому засіданні 12.08.2020 проти задоволення позову заперечував, просив суд в його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні 12.08.2020 зазначив, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем щодо користування стрілочним переводом № 104 мають бути врегульовані на підставі договору, не порушуючи при цьому умови договорів, укладених окремо позивачем та відповідачем із залізницею щодо обслуговування їх власних залізничних під`їзних колій.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 12.08.2020 на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на Технічний паспорт залізничної під`їзної колії ТОВ «Ізюмська міжрайонна база» по станції Ізюм Південної залізниці, виготовлений ТОВ «АЛЛ НАБАТ» у 2010 році, а також Інструкцію про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії ТОВ «Ізюмська міжрайонна база», яка примикає по станції Ізюм Південної залізниці, що затверджена 19.08.2011 начальником Харківської дирекції залізничних перевезень Каньовським В.І., договір про подачу та забирання вагонів від 09.07.2018 № П/М-1824.

Так, відповідно до технічного паспорту залізничної під`їзної колії ТОВ «Ізюмська міжрайонна база» по станції Ізюм Південної залізниці від 2010 року вбачається, що позивач є власником залізничної під`їзної колії, яка примикає стрілкою № 104 до ходової колії № 20 станції Ізюм Харківської дирекції залізничних перевезень (ДН-2) Південної залізниці АТ «Укрзалізниця». Залізнична під`їзна колія складається з двох тупикових обладнаних упорами навантажувально-вивантажувальних колій № 1 і № 2 з двома децентралізованими звичайними стрілочними переводами № 104 (права) і № 106 (ліва).

Залізнична під`їзна колія перебуває на балансі позивача та забезпечує транспортне (залізничне) обслуговування комплексу нежитлових будівель, що є його власністю, розташованих за адресою: вул. Федоренка Маршала, 11/1, м. Ізюм, Харківська область, 64300, на земельній ділянці :82:004:0006 площею 2,0066 га.

Межею залізничної під`їзної колії є сигнальний знак «Межа під`їзної колії», встановлений навпроти стиків рамних рейок (РР) стрілочного переводу № 104. Відстань від вістря гостряка стрілки примикання № 104 до сигнального знаку «Межа під`їзної колії» складає 2,70 м.

Розгорнута довжина під`їзної колії становить 780,40 м. (а.с. 13-21).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна щодо суб`єкту, ТОВ «Ізюмська міжрайонна база» є власником: адміністративної будівлі під літ. «А-2Н», площею 458,1 кв.м.; прохідної літ. «Б», площею 91,0 кв.м.; складу ангару № 1 літ. «Г» площею 549,6 кв.м.; складу ангару № 2 літ. «Д» площею 549,6 кв.м.; складу № 15 літ. «Е» площею 203,5 кв.м.; складу солі і тари літ. «Ж» площею 905,3 кв. м., навісу під літ. З, паркан № 1, ворота № 2, залізничної колії № 3 (а.с. 31).

Відповідно до Висновку про вартість майна станом на 17.04.2020 ринкова вартість стрічного переводу № 104 складає 351900, 00 грн. без ПДВ. (а.с. 48).

Позивач у позові вказує, що через стрілочний перевод № 104, який є невід`ємною частиною залізничної під`їзної колії Підприємства, здійснюється подача та збирання вагонів на під`їзну колію відповідача, відповідно до договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії від 10.04.2018 № 1638, укладеного останнім із відповідним структурним підрозділом АТ «Українська залізниця».

Так, відповідно до Журналу реєстрації залізничних вагонів, який ведеться позивачем з серпня 2016 року, у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно через стрілочний перевод № 104 в напрямку/до відповідача подано/пройшло 988 залізничних вагонів. Користування відповідачем стрілочним переводом здійснюється і в 2020 році (а.с 45-47).

На думку позивача має місце факт самовільного, безоплатного використання відповідачем майна ТОВ «Ізюмська міжрайонна база», що є підставою для укладання позивачем та відповідачем Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (її частини) в редакції та на умовах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база».

Відповідач із позовними вимогами не погодився та заперечив проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідачем зазначено про те, що наданий позивачем технічний паспорт залізничної під`їзної колії ТОВ «Ізюмська міжрайонна база» по станції Ізюм Південної залізниці, був виготовлений в 2010 році і тому не може бути підтвердженням права власності позивача на вказані в ньому споруди. Також, відповідачем у відзиві зазначено про те, що позивач не здійснював будівництво вказаної під`їзної колії і тому може отримати право розпоряджатися нею тільки у разі набуття права власності на визначених законодавством підставах, а тому у позивача відсутні підстави для розпорядження та отримання плати за користування стрілочним переводом № 104. Відповідачем також було зауважено, що позивач не надав доказів наявності у нього на балансі об`єкту під назвою «стрілочний перевод № 104», його вартості та строку корисного використання, а тому у нього немає підстав для нарахування та стягнення амортизації за користування цим об`єктом. Жодного розрахунку в обґрунтування запропонованого розміру оплати позивач не надано.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною третьою статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов`язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме - прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо укладення договору.

Правові засади функціонування взаємовідносини залізниці підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій регулюються Статутом залізниць України та Правилами обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць України), взаємовідносини залізниці підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Аналогічні норми закріплені пунктом 2.1. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Пунктом 1.4 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, передбачено, що на кожну під`їзну колію після закінчення її будівництва здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії, яка стверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць України. Інструкція вміщує необхідні дані для організації руху на під`їзній колії (про довжину і профіль перегонів, вагову норму і довжину передач, допустимі швидкості руху, типи локомотивів, порядок виконання маневрової роботи, нормальне положення стрілок, наявність і розташування сигналів). До затвердження Інструкції подача вагонів на під`їзну колію забороняється. Пунктом 1.5 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено, що власник під`їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під`їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд.

Із матеріалів справи слідує, що між акціонерним товариством "Українська залізниця" (третьою особою) та ТОВ "Ізюм Агро Інвест" (відповідачем) укладений договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії від 10.04.2018 № 1638, відповідно до умов п. 1 якого, на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику (відповідачу), що примикає стрілочним переводом № 104 до під`їзної колії позивача - ТОВ "Ізюмська міжрайонна база" по станції Ізюм і обслуговується власним локомотивом. Межа під`їзної колії підприємства - сигнальний знак «Межа під`їзної колії», встановлений навпроти граничного стовпчика стрілочного переводу № 104. Відстань від сигнального знаку «Межа під`їзної колії» до вістря гостряків стрілки примикання № 104складає 49,72 м.

Аналогічні відомості відображені в Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії відповідача - ТОВ "Ізюм Агро Інвест", яка примикає по станції Ізюм Південної залізниці, що затверджена 07.03.2018 начальником виробничого підрозділу «Харківська дирекція залізничних перевезень» філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця». Витяг з Інструкції додається.

Таким чином, залізниця надає послуги з обслуговування залізничних під`їзних колій як позивачу, так і відповідачу.

При цьому, відповідно до пункту 1.2 пункту 1.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, стрілка примикання і частина колії підприємства від стрілки примикання до знака «Межа під`їзної колії» перебуває в розпорядженні залізниці.

Статтею 73 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 06.04.1998 № 457, передбачено, що порядок обслуговування контрагентів- підприємств, що мають у межах залізничної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці. Розрахунки, пов`язані з амортизацією залізничних під`їзних колій, за участь контрагента у ремонті та утриманні колії всіх випадках здійснюються безпосередньо між підприємством і його контрагентом.

В пункті 5.5. Резолюція президії Вищого господарського суду України від 23.12.2008 № 04-5/278 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з договорів на обслуговування залізничних під`їзних колій» також зазначено, що стаття 73 Статуту залізниць України, яка встановлює договірну форму обслуговування контрагентів-підприємств, не є імперативною нормою і не забороняє сторонам у разі, коли вони не скористалися передбаченою цією статтею можливістю укласти договір про розрахунки, пов`язані з амортизацією та утриманням під`їзної колії, укласти інший договір, передбачений цивільним законодавством - оренди, надання послуг, сервітуту тощо.

Предметом позовних вимог у цій справі є спонукання відповідача укласти Договір про користування залізничною під`їзною колією (її частиною), в редакції та на умовах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база», що не охоплюється дією ст. 73 Статуту залізниць України.

Отже, прямий законодавчо встановлений обов`язок для відповідача з укладення такого договору відсутній. Відтак її укладення повинно відбуватися на загальних підставах, з урахуванням принципу свободи договору.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.10.2018 по справі №910/15590/17.

У відповідності з вимогами частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 2 статті 14 ЦК України).

Таким чином, можливість вимагати укладення договорів у судовому порядку законодавчо закріплюється тільки щодо певних договорів, обов`язковість укладення яких передбачена законом, зокрема якщо договір заснований на державному замовленні.

Натомість чинне законодавство не містить обов`язку Відповідача для укладення договору про користування залізничною під`їзною колією (її частиною) виключно на умовах і за ціною визначеною Позивачем, а тому у суду відсутні правові підстави для укладення такого договору за рішенням суду, що є самостійною підставою для відмови в позові.

За таких обставин, враховуючи, що укладення договору про користування залізничною під`їзною колією (її частиною) на умовах Позивача в силу закону не є обов`язковим для Відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору укладеним у даній справі.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.07.2020 по справі № 922/3442/19.

При цьому судом також враховано те, що задоволення позову про спонукання укласти правочин можливе лише за умов наявності правовідношення, в силу якого сторони зобов`язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього, чого не вбачається за наведених обставин і позивачем протилежного не доведено.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.03.2018 у справі № 927/665/17 та від 27.03.2018 у справі № 920/405/17.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база» у позові про визнання укладеним між ТОВ «Ізюмська міжрайонна база» та ТОВ «Ізюм Агро Інвест» Договору про користування залізничною під`їзною колією (її частиною), в редакції та на умовах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізюмська міжрайонна база».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Судові витрати.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, залишаються за позивачем.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 12.08.2020 відповідач заявив про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши при цьому, що необхідні докази подасть протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

17.08.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надішли докази про надання правничої допомоги у цій справі (вх. № 18937).

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Призначити судове засідання для прийняття додаткового рішення на "08" вересня 2020 р. об 10:30 год. (засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Харківської області за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під`їзд, 2-й поверх, зал № 224).

3. Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання копії рішення (але не пізніше 07.09.2020) для подання доказів надіслання на адресу позивача доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, які було надано до суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "25" серпня 2020 р.

Суддя Є.М. Жиляєв