ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020 справа № 914/820/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. за участю секретаря судового засідання Зусько І.С. розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБІС», м. Рівне

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія», с.Сілець Сокальського району Львівської області

про стягнення 3 457 607,65 грн заборгованості за договором від 07 серпня 2019 року № 02/11 внаслідок невиконання зобов`язання

За участю представників сторін: не з`явились

Судові процедури

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБІС» до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення 3 457 607,65 грн заборгованості за договором від 07 серпня 2019 року № 02/11 внаслідок невиконання зобов`язання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2020, справу №914/820/20 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 10.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.05.2020.

Ухвалою суду від 12.05.2020 підготовче засідання відкладено на 02.06.2020.

Ухвалою суду від 02.06.2020 відкладено підготовче засідання на 23.06.2020.

В судовому засіданні 23.06.2020 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 04.08.2020.

Ухвалою суду від 04.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 18.08.2020.

Сторни явки повноважних представників в судове засідання 18.08.2020 не забезпечили.

17.08.2020 на адресу суду надійшло клопотання вх.№24406/20 позивача, відповідно до якого просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №02/11 купівлі-продажу вугілля від 07.08.2019 в частині поставки оплаченого позивачем товару, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 3244000,00 грн суми попередньої оплати, а також 189144,70 грн пені, 24462,95 грн 3 % річних.

Заперечення відповідача

Відповідач проти задоволення позову заперечив частково з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (вх.№16967/20 від 30.04.2020). Зокрема, зазначив, що відповідач не відмовлявся і не відмовляється від виконання своїх зобов`язань за договором щодо поставки товару, заявив на готовність виконати умови договору та поставити позивачу вугілля на суму 3244000,00 грн. Вказав на неможливість повернути позивачу кошти в сумі 3244000,00 грн у зв`язку з їх фактичною відсутністю на підприємстві значною заборгованістю по заробітній платі перед працівниками шахти, що підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі.

Відповідач заперечив проти стягнення 189144,70 грн пені, оскільки положеннями Договору не передбачена відповідальність у вигляді пені за прострочення поставки товару. Договором лише передбачена відповідальність Покупця у вигляді пені за прострочення оплати вартості товару.

Також, заперечив проти стягнення 24462,95 грн 3 % річних, оскільки в даному випадку мова йде не про порушення грошового зобов`язання, а про не виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару.

Обставини справи

07.08.2019 між Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (Продавець) Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБІС» (Покупець) укладено Договір №02/11 купівлі-продажу вугілля (Договір), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язався прийняти й оплатити наступний товар: вугілля кам`яне (Товар).

Пунктом 1 Додаткової угоди №1 від 07.08.2019 до Договору №02/11 від 07.08.2019 визначені марка, базові характеристики якості, базова ціна, період поставки та обсяги поставки вугілля.

Відповідно до п.6 Додаткової угоди строк поставки Товару по цій Додатковій угоді: серпень-грудень 2019 року.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що оплата товару у відповідності з встановленою ціною, здійснюється Покупцем згідно виставлених рахунків, у формі попередньої оплати на банківський рахунок Продавця.

На виконання умов Договору позивачем оплачено в якості попередньої оплати за Договором 4000000,00 грн, що підтверджується долученими до справи копіями платіжних доручень №1758 від 07.08.2019 на суму 1000000,00 грн, №1759 від 08.08.2019 на суму 1000000,00 грн, №1776 від 30.08.2019 на суму 1000000,00 грн, №1777 від 02.09.2019 на суму 1000000,00 грн.

У свою чергу відповідач здійснив поставку товару частково на суму 756000,00 грн, що підтверджується копіями накладних №395 від 05.12.2019 на суму 30000,00 грн, №394 від 05.12.2019 на суму 30000,00 грн, №389 від 03.12.2019 на суму 30000,00 грн, №388 від 03.12.2019 на суму 30000,00 грн, №347 від 07.11.2019 на суму 30000,00 грн, №346 від 07.11.2019 на суму 30000,00 грн, №286 від 07.10.2019 на суму 50000,00 грн, №285 від 07.10.2019 на суму 50000,00 грн, №287 від 07.10.2019 на суму 50000,00 грн, №284 від 04.10.2019 на суму 50000,00 грн, №282 від 04.10.2019 на суму 50000,00 грн, №280 від 03.10.2019 на суму 32000,00 грн, №279 від 03.10.2019 на суму 50000,00 грн, №275 від 01.10.2019 на суму 48000,00 грн, №273 від 30.09.2019 на суму 48000,00 грн, №270 від 26.09.2019 на суму 48000,00 грн, №268 від 26.09.2019 на суму 56000,00 грн, №263 від 24.09.2019 на суму 44000,00 грн.

У зв`язку з неповним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором позивач звертався до нього з претензією №012/20 від 12.03.2020 з вимогою протягом 5-ти календарних днів з дати отримання претензії повернути кошти в сумі 3244000,00 грн на рахунок позивача.

Відповідно до долученого до позовної заяви розархунку розміру позовних вимог окрім суми основного боргу у розмірі 3244000,00 грн позивач просить суд стягнути з відповідача 189144,70 грн пені, 24462,95 грн 3 % річних.

Відповідач доказів поставки товару чи повернення позивачу суми попередньої оплати не подав.

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними Договору №02/11 купівлі-продажу вугілля від 07.08.2019.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6 Додаткової угоди №1 від 07.08.2019 до Договору №02/11 від 07.08.2019 визначено строк поставки Товару по цій Додатковій угоді: серпень-грудень 2019 року.

Всупереч взятим на себе зобов`язанням за Договором відповідач здійснив поставку оплаченого позивачем товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, вимога позивача про стягнення 3244000,00 грн суми попередньої оплати за Догвовором підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечення відповідача щодо стягнення 24462,95 грн 3 % річних, оскільки в даному випадку має місце невиконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару, а не про порушення грошового зобов`язання, судом не приймаються до уваги з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача з претензією №012/20 від 12.03.2020 з вимогою протягом 5-ти календарних днів з дати отримання претензії повернути кошти в сумі 3244000,00 грн на рахунок позивача.

Відтак, з моменту прострочення відповідачем поставки товару та отримання вимоги позивача про повернення суми попередньої оплати в 5-тиденний строк з дати отримання претензії, у відповідності до приписів статті 693 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу на його вимогу суму попередньої оплати.

Невиконання такої вимоги позивача в п`ятиденнний строк з моменту отримання претензії є простроченням виконання грошового зобов`язання в розумінні приписів ст. 625 ЦК України.

На підтвердження відправлення претензії позивачем долучено накладну 572, опис вкладення, фіскальний чек від 12.03.2020.

З інформації сайту Укрпошта https://www.ukrposhta.ua/ за трек-номером поштового відправлення 572 вбачається, що відповідач отримав претензію 22.03.2020, а отже, зобов`язаний був повернути кошти до 27.03.2020 включно.

З 28.03.2020 настає прострочення боржника щодо виконання грошового зобов`язання та початок періоду нарахування 3 % річних, оскільки до матеріалів справи не долучено доказів відправлення претензії від 13.12.2019.

Оскільки позивачем не подавалась заява про збільшення суми позовних вимог, здійснивши перерахунок 3 % річних з 28.03.2020 по 01.04.2020 в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 1329,51 грн 3 % річних.

Суд погоджується з твердженнями відповідача про відсутність правових підстав для стягнення 189144,70 грн пені, оскільки положеннями Договору та чинним законодавством не передбачена відповідальність Продавця у вигляді пені за прострочення поставки товару.

Відтак, в частині позовних вимог про стягнення 189144,70 грн пені слід відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача 3244000,00 грн суми попередньої оплати та 1329,51 грн 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 51864,11 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №1953 від 01.04.2020.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (80086, Львівська обл., Сокальський р-н, село Сілець; ідентифікаційний код 00178175) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБІС» (33003, Рівненська обл., місто Рівне, ВУЛИЦЯ ГАГАРІНА, будинок 39, ПОВЕРХ 2; ідентифікаційний код 20335,00 грн (три мільйони двісті сорок чотири тисячі гривень), 1329,51 грн (одна тисяча триста двадцять дев`ять гривень 51 копійка) 3 % річних грн та 48679,94 грн (сорок вісім тисяч шістсот сімдесят дев`ять гривень 94 копійок) відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.08.2020.

Суддя Р.А. Кидисюк