ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Справа № 903/479/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

заявник: Сорока В.Г.

особа, яка набуває статусу учасника справи: Іщик В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника-Волинської обласної спілки споживчих товариств на ухвалу господарського суду Волинської області від 03.07.2020 у справі №903/479/20 (суддя Шум М.С.)

за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову

до подання позовної заяви

02.07.2020 р. Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до Господарського суду Волинської області із заявою в порядку п.1. ч.1 ст. 138 ГПК України про забезпечення позову. В якості осіб, які можуть отримати статус відповідачів у справі зазначено Луцьку міську раду, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області.

В даній заяві Волинська обласна спілка споживчих товариств просила суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам вносити зміни до Державного земельного кадастру та скасовувати записи щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області та його територіальним органам вносити зміни до Державного земельного кадастру та скасовувати записи щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам перешкоджати Волинській обласній спілці споживчих товариств використовувати майно, а саме: єдиний майновий комплекс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за адресою: вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам передавати у власність, користування (оренду, суборенду) або будь-яким іншим способом відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку або її частини утворені в результаті її поділу.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.07.2020 р. у справі №903/479/20 в задоволенні заяви Волинської обласної спілки споживчих товариств про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду, прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову у даній справі задоволити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №903/479/20, судове засідання призначено на 17.08.2020 о 14:45.

На підставі розпорядження керівника апарату у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Грязнова В.В. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи №903/479/20 та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Розізнана І.В., суддя Олексюк Г.Є.

Відповідно до відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Розізнана І.В. перебуває у відпустці в період з 05.08.2020 р. по 04.09.2020 р., суддя Олексюк Г.Є. перебуває у відпустці в період з 10.08.2020 р. по 11.09.2020 р. включно.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №903/479/20 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б.

Розпорядженням керівника апарату суду №01-04/371 від 12.08.2020 р., у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Розізнаної І.В. та судді Олексюк Г.Є., призначено заміну суддів членів колегії у судовій справі №903/479/20.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 р. прийнято апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств на ухвалу господарського суду Волинської області від 03.07.2020 у справі №903/479/20 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р.

Луцька міська рада надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№4885/20 від 29.07.2020 р.), в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

13.08.2020 р. на адресу апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в яких представник Держгеокадастру не заперечує щодо розгляду справи без участі його повноважного представника у зв`язку із запровадженням на території України карантину.

В судовому засіданні 17.08.2020 р. представник заявника підтримав доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги, ухвалу суду першої інстанції скасувати прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову у даній справі задоволити.

Представник Луцької міської ради в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.07.2020 р. у справі №903/479/20 в задоволенні заяви Волинської обласної спілки споживчих товариств про забезпечення позову - відмовлено. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Волинською облспоживспілкою не доведено обґрунтованість припущень, які свідчили б про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду в разі задоволення такого позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду по суті спору. При цьому, суд бере до уваги позовні вимоги з якими заявник має намір звернутися до суду. Волинська облспоживспілка не оспорює належність спірної земельної ділянки до комунальної власності, а також не зазначає наразі про оспорювання факту припинення дії договору оренди спірної земельної ділянки, відтак зазначені вище заходи забезпечення позову, на думку суду, виходять за межі предмета ймовірного позову.

2.Узагальнені доводи апеляційних скарг та заперечення щодо них інших учасників справи.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника шляхом виконання явно протизаконного рішення, яка полягає у реальній загрозі пошкодження/знищення майна заявника в ході його примусового демонтажу, так як виконавчим комітетом Луцької міської ради вже прийнято рішення про поділ землі та про демонтаж споруд, закуплено послуги щодо руйнування будівель та споруд, а також вживаються заходи з примусового виконання вказаних рішень. Відтак, захист прав та інтересів заявника є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Скаржник вказує, що поділ земельної ділянки та демонтаж споруд і складових частин єдиного майнового комплексу буде мати наслідком припинення діяльності з реалізації широкої групи продовольчих та непродовольчих товарів, що матиме негативні наслідки для мешканців міста, які будуть позбавлені можливості придбати товари та продукти харчування у звичному для себе місці.

Таким чином, незастосування заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, а також потягне за собою негативні наслідки для необмеженого кола осіб (підприємців, найманих працівників, державних реєстраторів, співробітників державного земельного кадастру, представників муніципальної варти, тощо).

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції взяв до уваги імовірні позовні вимоги, з якими заявник має намір звернутися до суду та прийшов до висновку, що Волинська облспоживспілка не оспорює належність спірної земельної ділянки до комунальної власності, а також не зазначає наразі про оспорювання факту припинення дії договору оренди спірної земельної ділянки, відтак заходи забезпечення позову, на думку суду, виходять за межі предмета ймовірного позову. Однак, такі висновки суду передчасні, оскільки в разі прийняття позитивного рішення судами касаційної інстанції у справах № 903/723/19 № 140/2667/19, буде встановлено факт неправомірного припинення дії договору оренди спірної земельної ділянки.

Також скаржник зазначає, що поділ земельної ділянки свідчить про вчинення Луцькою міською радою дій щодо подальшого розпорядження земельною ділянкою та примусового звільнення земельної ділянки від майна, що належить на праві власності заявнику, в зв`язку з чим відновлення права на оренду всієї земельної ділянки за заявником та використання її майна стане неможливим. Поділ земельної ділянки призведе до скасування її державної реєстрації, як об`єкта цивільних прав, формування нових земельних ділянок до яких заявник юридично відношення не матиме, а тому здійснення права власності на єдиний майновий комплекс, який на них розташований, буде неможливий. Поділ спірної земельної ділянки зменшить вартість нерухомого майна та активів заявника, розташованих на спірній земельній ділянці, зокрема, вартості цілісного майнового комплекс, який належить Волинській обласній спілці споживчих товариств, та його складових частин.

На думку апелянта заходи забезпечення позову, наведені ним у заяві, спрямовані на недопущення реалізації незаконного рішення Луцької міської ради шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області вносити зміни до Державного земельного кадастру та скасовувати записи щодо земельної ділянки, адже з тексту самого рішення Луцької міської ради від 02.07.2020 №5/1, вбачалося поділити земельну ділянку комунальної власності, внести зміни до Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що у відповідності до ч. б ст. 79-1 ЗК України, визначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, а згідно ч. 12 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується: у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем. Будь-якої згоди на розробку технічної документації, а також нотаріально посвідченої згоди щодо її поділу Волинською обласною спілкою споживчих товариств не надавалось та документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, заявником не погоджувалася.

Скаржник вказує, що ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся, безумовним чином, не може бути здійснений при умові поділу земельної ділянки та перереєстрації її в державному реєстрі речових прав за КП "Луцькі ринки", що також може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки при можливому задоволенні позову потребуватиме подальшого оскарження наслідків її поділу та скасування реєстраційної дії державного реєстратора.

У відзиві на апеляційну скаргу Луцька міська рада зазначає, що право Волинської обласної спілки споживчих товариств на укладення договорів оренди торговельних місць з підприємцями виникало з договору оренди землі, відповідно термін дії таких договорів повинен був відповідати терміну дії договору оренди земельної ділянки, тому, враховуючи припинення договору оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" на вул. Глушець,1, Волинська обласна спілка споживчих товариств втратила право на здійснення господарювання на відповідній земельній ділянці, і як наслідок на укладення договорів оренди торговельних місць, на підставі яких розміщувались тимчасові споруди щодо яких прийняті рішення виконавчого комітету про демонтаж.

Таким чином, враховуючи, що Луцькою міською радою, як законним розпорядником земельної ділянки дозвільні документи на розміщення вищевказаних тимчасових споруд не видавались, зазначені споруди та металеві конструкції, які не є об`єктами нерухомості, знаходяться на земельній ділянці комунальної власності без правових підстав.

Окрім того, Луцька міська рада зазначає, що єдиний майновий комплекс включає в себе виключно об`єкти нерухомого майна, якими не є асфальтне покриття, мощення з бруківки та тимчасові споруди (металеві конструкції), тобто вказане не створює перешкод у користуванні та поділі земельної ділянки комунальної власності.

Також міська рада вказує, що позивач не є користувачем спірної земельної ділянки в розумінні земельного та податкового законодавства, оскільки не має на її жодного встановленого законом речового права, і відповідно нотаріально посвідчена згода на розробку технічної документації не потрібна. В свою чергу, погодження технічної документації власниками об`єктів нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, чи необхідності подачі заяв про державну реєстрацію земель комунальної власності такими власниками законом не передбачено.

Луцька міська рада звертає увагу суду на те, що договір оренди земельної ділянки по вул. Глушень, 1 між Луцькою міською радою та Волинською обласною спілкою споживчих товариств припинений, тому доводи скаржника, що міська рада має намір здійснити таке припинення є безпідставним. Предметом поданого скаржником позову є вимога про визнання недійсним та скасування рішення Луцької міської ради щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, а не рішення про відмову у продовженні договору оренди земельної ділянки. Окрім того, запропонований поділ земельної ділянки здійснений таким чином, що під всі об`єкти нерухомого майна заявника пропонуються три новосформовані земельні ділянки, які в сукупності є більшими по площі ніж площа об`єктів нерухомого майна, що є достатнім для обслуговування вказаних об`єктів. Про це і вказує сам апелянт в своїй скарзі. Сам факт незгоди скаржника з рішенням Луцької міської ради не дає підстав для застосування заходів забезпечення позову. Враховуючи, що оскаржуване рішення Луцької міської ради не встановлює ніяких прав та обов`язків для позивача, а навпаки прийняте із врахуванням прав останнього, оскільки передбачає можливість подальшої передачі новосформованих земельних ділянок під об`єкти нерухомого майна заявника в оренду.

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області у письмових поясненнях (вх. № 5167/20 від 13.08.2020 р.) зазначило, що до державного кадастрового реєстратора у м.Луцьку Головного управління Держгеокадастру в області надійшла заява щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006. На підставі технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок Луцькій міській територіальній громаді в особі Луцької міської ради для обслуговування ринку "Центральний" було внесено відомості до Державного земельного кадастру про поділ земельної ділянки кадастровий номер :11:050:0006 площею 2,2125 га, в результаті чого були утворені наступні земельні ділянки: :11:166:0009 площа 1.4640 га, :11:166:0010 площа 0.1996 га, :11:166:0011 площа 0,5040 га, :11:166:0012 площа 0.0449 га. Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звертає увагу суду, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання не чинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Земельним законодавством встановлений перелік підстав для скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, а саме: у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника та за рішенням суду (ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр"). Функціональна можливість програми, якою користується державний кадастровий реєстратор, не дозволяє скасовувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, до подання позовної заяви Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до суду першої інстанції із заявою, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам вносити зміни до Державного земельного кадастру та скасовувати записи щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області та його територіальним органам вносити зміни до Державного земельного кадастру та скасовувати записи щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам перешкоджати Волинській обласній спілці споживчих товариств використовувати майно, а саме: єдиний майновий комплекс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за адресою: вул. Глушець, 1 у м. Луцьку;

- заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам передавати у власність, користування (оренду, суборенду) або будь-яким іншим способом відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку або її частини утворені в результаті її поділу.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, заявник посилається на те, що Луцькою міською радою було прийнято рішення від 02.07.2020 р. №85/1 "Про поділ земельної ділянки комунальної власності на вул. Глушець, 1". В свою чергу, поділ даної земельної ділянки призведе до скасування її державної реєстрації, як об`єкта цивільних прав, формування нових земельних ділянок, зменшить вартість нерухомого майна та активів заявника, розташованих на вказаній земельній ділянці, зокрема, вартості цілісного майнового комплекс та його складових частин. Фактично, прийняттям вищевказаного рішення, Луцька міська рада чинить перешкоди в користуванні Волинській обласній спілці споживчих товариств майном - єдиним майновим комплексом, за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 1, оскільки без використання частини земельної ділянки неможливо використовувати всі складові частини єдиного майнового комплексу.

Поділ спірної земельної ділянки свідчить про вчинення Луцькою міською радою дій щодо подальшого розпорядження земельною ділянкою та примусового звільнення земельної ділянки від майна, що належить на праві власності заявнику, в зв`язку з чим відновлення права на оренду всієї земельної ділянки за Волинською обласною спілкою споживчих товариств та використання її майна стане неможливим.

З огляду на зазначені обставини та з метою забезпечення балансу інтересів, недопущення порушення права заявника на користування земельною ділянкою, забезпечення схоронності майна спілки та підприємців, розташованого на вказаній земельній ділянці слід вжити заходи забезпечення позову, оскільки їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, буде неможливим без вжиття вказаних заходів забезпечення позову.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено право на звернення до господарського суду юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів, органів місцевого самоврядування за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, пред`явлення позову є процесуальною формою реалізації позивачем права на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011).

Окрім того, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст. 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з цим, відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тобто, з аналізу даної норми можна дійти висновку, що суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як встановлено апеляційним судом, позивач у заяві про забезпечення позову вказав, що має намір звернутися до суду з позовними вимогами наступного змісту:

- скасувати рішення Луцької міської ради № 85/1 від 02.07.2020 р. "Про поділ земельної ділянки комунальної власності на вул. Глушець, 1";

- скасувати державну реєстрацію новостворених земельних ділянок;

- скасувати державну реєстрацію речового права на новостворені земельні ділянки;

- усунути перешкоди в користуванні майном - єдиним майновим комплексом, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 шляхом зобов`язання Луцької міської ради надати безперешкодний доступ Волинській обласній спілці споживчих товариств до єдиного майнового комплексу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :11:050:0006 по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку.

З огляду на викладене, апеляційним судом встановлено, що позивач має намір звернутися до суду з позовною заявою, яка містить немайнові вимоги, тобто судове рішення у разі задоволення таких вимог не вимагатиме примусового виконання. Відтак, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18).

Оцінюючи наведені заявником у заяві заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам вносити зміни до Державного земельного кадастру та скасовувати записи щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м.Луцьку; заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області та його територіальним органам вносити зміни до Державного земельного кадастру та скасовувати записи щодо даної земельної ділянки; заборонити Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам перешкоджати Волинській обласній спілці споживчих товариств використовувати майно, а саме: єдиний майновий комплекс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за адресою: вул. Глушець, 1 у м. Луцьку, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони є тотожними змісту позовних вимог з якими Волинська обласна спілка споживчих товариств має намір звернутися до суду, що суперечить вимогам п. 11 ст. 137 ГПК України.

В свою чергу, досліджуючи наведені заявником у заяві заходів забезпечення позову, а саме: накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006, яка розташована по вул. Глушець, 1 у м. Луцьку та встановлення зборони Луцькій міській раді та будь-яким іншим третім особам передавати у власність, користування (оренду, суборенду) або будь-яким іншим способом відчужувати дану земельну ділянку або її частини утворені в результаті її поділу, колегія суддів приймає до уваги те, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову суду необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову, а обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення його законних вимог.

Відтак, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява Волинської облспоживспілки не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що зі змісту позовних вимог з якими заявник має намір звернутися до суду вбачається, що ним не оспорюється належність спірної земельної ділянки до комунальної власності, та не оспорюється факт припинення дії договору оренди спірної земельної ділянки, що свідчить про те, що зазначені вище заходи забезпечення позову виходять за межі предмета ймовірного позову.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявник в повній мірі, в разі задоволення позову, зможе захистити (поновити) порушені чи оспорювані права або інтереси, за захистом яких він має намір звернутися до суду, в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Окрім того, судова колегія приймає до уваги те, що заявник в заяві про забезпечення позову фактично обґрунтовує підстави незаконності рішення Луцької міської ради від 02.07.2020 р. №85/1, проте під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви забезпечення позову.

В свою чергу, доводи скаржника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову для забезпечення схоронності майна товариства та підприємців, розташованого на спірній земельній ділянці, суд вважає безпідставними, оскільки ймовірні позовні вимоги не спрямовані на відновлення порушених прав в частині завдання шкоди власності заявника. При цьому позовна вимога щодо усунення перешкод в користуванні майном спрямована на відновлення речового права власника майна, в даному випадку - права користування своєю власністю; заявником не надано суду доказів процесуального представництва та захисту інтересів інших осіб (фізичних осіб-підприємців) при зверненні до суду з даною заявою.

Посилання скаржника на те, що поділ земельної ділянки кадастровий номер :11:050:0006 (площею 2,2125 га) по вул. Глушець, 1 у м. Луцьк матиме негативні наслідки для підприємців, найманих працівників, тощо, які здійснюють свою діяльність на ринку "Центральний", судова колегія апеляційного суду оцінює критично, оскільки вони грунтуються лише на припущеннях заявника, не підтвердженні відповідними доказами, відтак не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову у справі.

Доводи скаржника у частині втрати спілкою юридичного відношення до новостворених чотирьох земельних ділянок, що зашкодить здійсненню права власності на єдиний майновий комплекс, який на них розташований, а також те, що поділ спірної земельної ділянки зменшить вартість нерухомого майна та активів заявника, судова колегія апеляційного суду вважає такими, що не можуть бути оцінені судом при розгляді відповідної заяви та покладені в основу задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Вказані доводи передусім стосуються з`ясування обставин обґрунтованості заявлених позовних вимог та зводяться до оцінки обставин справи, які мають бути досліджені під час розгляду справи по суті.

Посилання скаржника на те, що у разі прийняття позитивного рішення судами касаційної інстанції у справах № 903/723/19 №140/2667/19, буде встановлено факт неправомірного припинення дії договору оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" по вул. Глушець, 1 у м. Луцьк (площею 2,2125 га), суд апеляційної інстанції вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, оскільки, на час розгляду даної заяви та перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення у даних судових справах є чинними та набрали законної сили, відтак не можуть ставитися під сумнів, а самі лише припущення заявника не можуть бути покладені в основу задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, апеляційний господарський суд приймає до уваги, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2020 р., якою залишено без змін рішення Господарського суду Волинської області від 01.11.2019 р. у справі № 903/723/19 було відмовлено в задоволенні позову Волинської обласної спілки споживчих товариств про визнання недійсним та скасування рішення Луцької міської ради від 05.09.2019 р. № 62/2 "Про припинення Волинській облспоживспілці договору оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" на вул. Глушець, 1 (площею 2,2125 га)".

Судові рішення мотивовані тим, що рішення Луцької міської ради № 62/2 від 05.09.2019 р. "Про припинення Волинській облспоживспілці договору оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" по вул. Глушець, 1 у м. Луцьк (площею 2,2125 га)", яким Облспоживспілці припинено договір оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" на вул. Глушець, 1 (площею 2,2125 га), у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки - прийнято без порушення вимог чинного законодавства в цій частині (строк дії договору оренди землі встановлено до 27.08.2019 р.), а тому позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Тобто, згідно чинного на даний час рішення Луцької міської ради № 62/2 від 05.09.2019 р., законність якого підтверджується постановою суду від 15.05.2020 р. у справі № 903/723/19, яка набрала законної сили, заявнику було припинено дію договору оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" на вул. Глушець, 1 (площею 2,2125 га) у зв`язку із закінченням строку його дії, а відтак посилання скаржника на ч. 6 ст. 79-1 ЗК України та ч. 12 ст. 186 ЗК України щодо ненадання спілкою згода на розробку технічної документації та поділу земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки така згода вимагається від землекористувачів земельної ділянки.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява Волинської обласної спілки споживчих товариств про забезпечення позову у справі не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного застосування зазначених заходів, тому в задоволенні даної заяви правомірно відмовлено судом першої інстанції.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств на ухвалу Господарського суду Волинської області від 03.07.2020 р. про відмову у забезпеченні позову по справі № 903/479/20 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Волинської області від 03.07.2020 р. у справі №903/479/20 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 19.08.2020 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.