ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2020 р. Справа№ 910/10161/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Разіної Т.І.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 12.08.2020

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020

у справі № 910/10161/19 (суддя: Бондарчук В.В.)

за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни

у справі № 910/10161/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 129 421,27 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовної заяви скарги на дії виконавця

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 129 421,27 грн збитків, завданих внаслідок незбереження відповідачем укомплектованості вантажу (вагонів) під час перевезення.

Господарський суд міста Києва рішенням від 23.09.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» задовольнив, присудив до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» 129 421, 27 грн збитків та 1 941, 32 грн судового збору.

21.10.2019 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

12.03.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла скарга на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни у справі № 910/10161/19.

У своїй скарзі відповідач (боржник) просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. щодо неповернення наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/10161/19 від 21.10.2019 стягувачу без виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. прийняти постанову про повернення наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/10161/19 від 21.10.2019 стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга мотивована тим, що щодо відповідача заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до закону.

1.2 короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни під час примусового виконання рішення у справі № 910/10161/19 - відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що пунктом 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» встановлено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, а отже цим законом не заборонено звертати стягнення на грошові кошти, в тому числі Акціонерного товариства «Українська залізниця».

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/10161/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії та бездіяльність державного виконавця у повному обсязі. Судові витрати покласти на ТОВ «Лемтранс». Розгляд здійснювати за участю представника скаржника.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/10161/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі №910/10161/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/10161/19. Розгляд справи призначено на 15.07.2020.

10.07.2020 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 904/3535/19 у подібних правовідносинах об`єднаною палатою Верховного Суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 відкладено розгляд справи №910/10161/19 на 12.08.2020 у зв`язку з неявкою представників сторін.

15.07.2020 від позивача (стягувача) надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2423/20 від 11.08.2020 у зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10161/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/10161/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Разіна Т.І., Шаптала Є.Ю.

У судове засідання призначене на 12.08.2020 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 904/3535/19 у подібних правовідносинах об`єднаною палатою Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що 23 липня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду розглянув справу № 904/3535/19 та виніс ухвалу, якою справу № 904/3535/19 за касаційною скаргою АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2020 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

З огляду на викладене, на момент подачі заяви про зупинення провадження та на момент розгляду заяви підстави для зупинення провадження передбачені п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України відсутні, а тому заява про зупинення провадження відхиляється колегією суддів як необґрунтована.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно трактує норми права, якими регулюються спірні правовідносини, оскільки, на думку апелянта законом передбачено заборону на стягнення, в тому числі на кошти, крім тих, що були передані в заставу, а тому державний виконавець мав повернути виконавчий документ, а суд першої інстанції мав задовольнити подану скаргу.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні посилаючись на її обґрунтованість та відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Позивач зазначає, що рішення про стягнення з відповідача коштів є обов`язковим до виконання і має бути виконано, в тому числі з можливістю використання примусового порядку виконання рішення передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач також вказує, що скаргу було подано після фактичного виконання відповідачем судового рішення за результатами якого виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представники сторін у судове засідання 12.08.2020 повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду оскаржуваної ухвали у апеляційному порядку за наявними доказами та за відсутності представників сторін, які письмово висловили свою позицію щодо спору.

Мотивувальна частина

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 129 421,27 грн збитків, завданих внаслідок незбереження відповідачем укомплектованості вантажу (вагонів) під час перевезення.

Господарський суд міста Києва рішенням від 23.09.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» задовольнив, присудив до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» 129 421, 27 грн збитків та 1 941, 32 грн судового збору.

21.10.2019 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2019 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. відкрито виконавче провадження №60897818 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/10161/19.

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин а також доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Звертаючись з скаргою на дії ДВС відповідач зазначає, що державним виконавцем Коваль Л.І. порушено вимоги п. 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №145-ІХ, яким встановлена заборона вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішень судів про стягнення грошових коштів із боржників, в тому числі з АТ «Укрзалізниця». Тому скаржник вважає, що державним виконавцем Коваль Л.І. порушено п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неповернення наказу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/10161/19 стягувачу.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виходячи зі змісту частини першої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Як вже зазначалось, 17.12.2019 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. відкрито виконавче провадження №60897818 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/10161/19

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на який посилається відповідач, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (зі змінами), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Пункти 4 та 5 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентують дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження, а саме:

- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;

- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, з урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону № 145-ІХ, законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-ІХ, було покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур.

В свою чергу, доводи скаржника стосовно заборони, що міститься в Законі України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" як на підставу задоволення скарги на дії та бездіяльність державного виконавця, підлягають відхиленню, оскільки вказаною нормою Закону № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, однак вказані обставини не виключають можливість вчинення виконавцем дій в межах повноважень наданих законом, та не свідчать, що виконавець своїми діями чи бездіяльністю порушив права та охоронювані законом інтереси заявника.

При цьому відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва узгоджується з положеннями статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", оскільки можливість виконання рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства в порядку, встановленому цією статтею, зокрема за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, пов`язується з наявністю відкритого виконавчого провадження щодо стягнення коштів.

3.4. чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду

Колегія суддів дійшла висновку, що заявником не доведено наявності порушеного права чи охоронюваного законом інтересу який би підлягав судовому захисту.

4 ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1 висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Заявником за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів не доведено наявності підстав для задоволення скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коваль Любові Іванівни.

4.2 посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч. 1 ст. 18 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на який посилається відповідач, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02.10.2019 № 145-IX, заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Розглянувши доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що право на звернення з скаргою на дії виконавчої служби виникає за наявності порушеного права, однак скарга (т. 2 а.с. 242-248) не містить посилання на наявність порушеного права, яке б підлягало захисту, а тому доводи про неправильне тлумачення судом першої інстанції норм чинного законодавства не можуть бути підставою для скасування законного рішення про відмову у задоволенні скарги на дії та бездіяльність ДВС.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду прийнято у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків про відсутність підстав для задоволення скарги на дії та бездіяльність виконавчої служби.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/10161/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/10161/19 залишити без задоволення.

7 РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 276, 281-284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/10161/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі № 910/10161/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.08.2020.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.І. Разіна

Є.Ю. Шаптала