номер провадження справи 17/28/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 Справа № 908/530/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді - Корсун В.Л., при секретарі судового засідання - Шульгіній А.А., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом: державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", 71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133

до відповідача: комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1

про стягнення 3 622 792,68 грн.

за участю представників:

від позивача: Кравцов А.В., довіреність від 02.09.19 №2797;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулось державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС") з позовною заявою від 25.02.20 № 28-22/4277 про стягнення з комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (надалі КП "ПКВ" ЕМР) 3 622 792,68 грн. заборгованості за договором від 23.04.13 № 12Т-13, з якої: 3 277 250,49 грн. - основний борг, 273 089,25 грн. - пеня, 69 464,02 грн. 3 % річних, 2988,92 грн. - індекс інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовано положеннями ч. 1 ст. 530, ст. ст. 546, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК України, а також порушенням відповідачем зобов`язань за договором від 23.04.13 № 12Т-13 в частині додержання строків оплати вартості наданих послуг за квітень 2019 року у загальній сумі 3 277 250,49 грн. З огляду на допущене відповідачем порушення грошового зобов`язання по оплаті наданих послуг у квітні 2019 року позивачем, окрім суми основного боргу, заявлено до стягнення з відповідача суму пені, 3 % річних та індексу інфляції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.20, зазначену позовну заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 03.03.20 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/530/20 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 31.03.20 о 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 31.03.20 суд, з власної ініціативи, продовжив строк підготовчого провадження у цій справі на 30 днів.

Підготовче засідання у справі судом неодноразово відкладалась, а саме на 05.05.20, на 02.06.20, на 08.07.20.

08.07.20 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/530/20 та призначено справу № 908/530/20 до судового розгляду по суті на 21.07.20 о 10 год. 00 хв., про що винесено відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 21.07.20 судом оголошено перерву на 10.08.20 о 10 год. 30 хв.

Представник позивача у судовому засіданні 10.08.20 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання в черговий раз не з`явився.

Про дату, час і місце розгляду справи № 908/530/20 відповідач повідомлений в установленому чинним ГПК України порядку шляхом направлення ухвал суду у цій справі за адресою місцезнаходження КП "ПКВ" ЕМР.

Як свідчить наявне у матеріалах цієї справи повідомлення про вручення поштового відправлення, представником відповідача ухвалу суду про відкриття провадження у справі № 908/530/20 отримано 13.03.20.

Отже, відповідач обізнаний про розгляд цієї справи господарським судом Запорізької області.

Однак, подальші ухвали суду по цій справі, які надсилались судом на адресу відповідача з метою повідомлення вказаного учасника про подальший розгляд справи (дату, час та місце засідання) повернуті підприємством поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 4 розділу Х ГПК України, у редакції Закону України № 540-IX від 30.03.20 процесуальні строки, зокрема щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, .., судового розгляду справи, подання відзиву, продовжено на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.20 № 211 (із змінами), від 20.05.20 № 392 (із змінами) та від 22 липня 2020 р. № 641, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня 2020 р. до 31 серпня 2020 р. на території України карантин.

18 червня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України від № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі Закон від № 731-IX), який набрав чинності 17.07.20.

Так, за змістом п. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від № 731-IX, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.20, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень законодавчих норм, процесуальний строк для подання відзиву відповідачем по даній справі по 06.08.20 включно.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 10.08.20 відповідачем відзиву на позовну заяву чи заяву (клопотання) про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України № 540-IX від 30.03.20 до суду не подано.

З огляду на викладене, враховуючи, обізнаність відповідача про розгляд цієї справи, суд дійшов висновку, що про наявність підстав для вирішення спору у справі за наявними в ній (справі) матеріалами.

У засіданні суду 10.08.20, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено коли буде складено повне рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.13 між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Відокремлений підрозділ "Запорізька АЕС" (Теплопостачальна організація) та комунальним підприємством "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (Споживач) укладено договір на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 12Т-13 (з відповідними додатками), за умовами якого (п. 1.1 договору) Теплопостачальна організація зобов`язується надати послуги Споживачу, визначені у п. 1.2. договору в необхідних йому обсягах відповідно до умов цього договору та чинного законодавства, а споживач зобов`язується сплачувати за отримані послуги за встановленими тарифами у строки, які передбачені цим договором. Сторони керуються Законами України "Про теплопостачання" від 02.06.05 № 2633, "Правилами користування тепловою енергією" затв. постановою КМУ № 1198 від 03.10.07, "Правилами технічної експлуатації електричних станцій та мереж" ГКД 34.20.507-2003, "Правилами будови та безпечної експлуатації трубопроводів пари та гарячої води" НПАОП 0.00-1.11-98, "Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж", затвердженими наказом МінПаливЕнерго № 71 від 14.02.07, Законом України "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності" від 24.05.12 № 4851-VІ.

Згідно з п. 3.1. договору, розрахунки за отримані послуги здійснюються за наступними тарифами:

- тариф на виробництво теплової енергії (затвердж. постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕУ) № 47 від 24.01.13) в розмірі 34,88 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) та 41,86 грн. за 1 Гкал (з ПДВ);

- тариф на транспортування теплової енергії (затверджений рішенням виконавчого

комітету Енергодарської міської ради № 277 від 15.09.10) в розмірі 11,56 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) та 13,87грн. за 1 Гкал (з ПДВ);

- тариф на постачання теплової енергії набуде чинності в установленому діючим законодавством порядку.

Пунктом 4.1. договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 24.06.14) визначено, що розрахунковим документом на оплату є 2-х сторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються Споживачем за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі оформлених 2-х сторонніх актів про надання послуг з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії відповідно до діючого в звітний період тарифу на теплову енергію, визначену як сума: тарифу на виробництво теплової енергії, тарифу на транспортування теплової енергії, тарифу на постачання теплової енергії, які затверджується уповноваженим до відповідного законодавства органом, переглядається та вступає в дію в установленому діючим законодавством порядку.

У абз. 1 п. 4.3. договору сторони передбачили, що по закінченні звітного місяця, в якому надавалися послуги, Споживачем та Теплопостачальною організацією підписуються двосторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, двосторонній акт про надання послуг з транспортування, двосторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії за фактичний обсяг теплової енергії.

Відповідно до положень пп. 6.1.1. п. 6.1. договору, Споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати спожиту теплову енергію, включаючи виробництво, транспортування та постачання теплової енергії за встановленими тарифами, в порядку та в строки, передбачені цим Договором, а також нормативними документами, вказаними в п. 1.1 цього договору.

Відповідно до п. 11.1. договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання Споживачем та Теплопостачальною організацією та діє до 31.12.13. Дія договору продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до припинення строку його дії жодна із сторін не заявить про закінчення його дії.

Розглядаючи справу по суті спору суд виходив з того, що вказаний договір в установленому законом порядку не розірвано, його дія не припинена. Докази зворотнього у матеріалах справи відсутні та учасниками справи суду не надано.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, на виконання умов договору від 23.04.13 № 12Т-13 позивачем у квітні 2019 р. надано відповідачу послуги на загальну суму 3 277 250,49 грн., що підтверджується підписаними та засвідченими печатками з обох сторін актами від 30.04.19 за №№ 160/04, 161/04, 162/04, 163/04, 164/04, 165/04, 166/04, 167/04, 168/04 (належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи).

Враховуючи, що відповідач розрахунок за наведеними вище актами у строк встановлений договором від 23.04.13 № 12Т-13 не здійснив позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з КП "ПКВ" ЕМР 3 277 250,49 грн. основного боргу, 273 089,25 грн. пені, 69 464,02 грн. 3 % річних, 2988,92 грн. індексу інфляції.

Відповідно до п. 4.4. договору, розрахунки за відпущену теплову енергію, враховуючи транспортування та постачання теплової енергії, здійснюється Споживачем за фактичний обсяг щомісяця до останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Теплопостачальної організації. Можливі інші форми розрахунків за відпущену теплову енергію за Договором, які не суперечать діючому законодавству.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 ст. 254 ЦК України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень чинного законодавства та умов договору, відповідач мав здійснити розрахунок за надані послуги за квітень 2019 р. за актами від 30.04.19 №№ 160/04, 161/04, 162/04, 163/04, 164/04, 165/04, 166/04, 167/04, 168/04 у загальній сумі 3 277 250,49 грн. до 31.05.19.

Проте, як свідчать матеріали цієї справи, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, розрахунки за надані послуги за договором від 23.04.13 № 12Т-13 за квітень 2019 р. у загальній сумі 3 277 250,49 грн. станом на час розгляду цієї справи у суді не здійснив.

Докази звортнього в матеріалах справи відсутні та представником позивача у судовому засіданні 10.08.20 про сплату основної заборгованості суду не повідомлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 3 277 250,49 грн. основного боргу (за квітень 2019 року) за договором від 23.04.13 № 12Т-13 є законною, обґрунтованою, підтвердженою поданими доказами, та як наслідок підлягає задоволенню судом.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 273 089,25 грн. пені (за період з 31.05.19 по 28.11.19), 69 464,02 грн. 3 % річних (за період з 31.05.19 по 12.02.20) та 2988,92 грн. індексу інфляції (за період з 31.05.19 по 12.02.20).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

За визначенням ч. 3 ст. 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Статтями 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у випадку прострочення сплати наданих послуг в строк, зазначений за п. 4.4. цього договору, Споживач зобов`язаний сплатити Теплопостачальній організації пеню за весь час прострочення в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати.

Перевіривши (за допомогою ІПС "Законодавство") заявлену до стягнення суму пені суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача 273 089,25 грн. пені (за період з 31.05.19 по 28.11.19).

Як наслідок, судом задовольняються вимоги позивача про стягнення з відповідача 273 089,25 грн. пені.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Перевіривши розрахунок індексу інфляції та 3 % річних (за допомогою ІПС «Законодавство») суд дійшов висновку, що позивачем здійснено відповідні нарахування у відповідності до закону.

При цьому, судом враховано, що зазначення позивачем нарахування індексу інфляції за певну кількість днів у відповідну місяці, а не за повний місяць, не вплинуло на правильність здійсненого позивачем розрахунку.

У зв`язку чим, судом задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 69 464,02 грн. 3 % річних за період з 31.05.19 по 12.02.20 та 2988,92 грн. індексу інфляції за період з червня 2019 року по січень 2020 року.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 54 341,89 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 129, 73-80, 86, 91, 202, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17, офіс 5-1, ) на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, , IBAN: НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк») - 3 277 250 (три мільйона двісті сімдесят сім тисяч двісті п`ятдесят) грн. 49 коп. основної заборгованості, 273 089 (двісті сімдесят три тисячі вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп. пені, 69 464 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 02 коп. 3 % річних, 2 988 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 92 коп. індексу інфляції та 54 341 (п`ятдесят чотири тисячі триста сорок одну) грн. 89 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повне рішення складено 14.08.2020.

Суддя В.Л. Корсун