РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2020Справа № 910/2126/20

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "Еластик"

про виселення

за участю Прокуратури Автономної Республіки Крим

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явилися;

від відповідача не з`явилися;

від третьої особи Бугро Т. А. (представник за довіреністю);

від прокуратури Цибульник Г.І. (за посвідченням).

В судовому засіданні 04.08.2020 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників третьої особи та прокуратури, що повне рішення буде складено 27.08.2020 року.

СУТЬ СПОРУ:

14 лютого 2020 року до Господарського суду міста Києва від Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (позивач) надійшла позовна заява № 30-10/1293 від 10.02.2020 року до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку виселити Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського в примусовому порядку з державного нерухомого майна - нежитлових приміщень, загальною площею 3508,1 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5 в будівлі корпусу № 1 літера А.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між позивачем та відповідачем договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 7670 від 30.11.2016 року припинив свою дію 30.10.2019 року, у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, а відтак, у відповідача виник обов`язок повернути орендодавцеві об`єкт оренди - нежитлові приміщення, загальною площею 3508,1 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5 в будівлі корпусу № 1 літера А. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про виселення відповідача з вказаного об`єкта оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/2126/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.03.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, підготовче засідання призначено на 21.04.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у відпустці, підготовче засідання у даній справі, призначене на 21.04.2020 року не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2020 року підготовче засідання призначено на 21.05.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 16.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Еластик», підготовче засідання відкладено на 14.07.2020 року.

03.07.2020 року через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення № 01.3-05/179 від 02.07.2020 року, в яких третя особа зазначила, що відповідач втратив права орендаря, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди № 7670 від 30.11.2016 року на який його було укладено, тому ДП «НДІ «Еластик» в повному обсязі підтримує вимоги позивача про виселення відповідача з орендованого майна в примусовому порядку.

06.07.2020 року через відділ діловодства суду від прокуратури Автономної Республіки Крим надійшла заява № 05-162вих-20 від 03.07.2020 року про вступ у справу.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 14.07.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/2126/20 до судового розгляду по суті на 04.08.2020 року.

В судовому засіданні 04.08.2020 року представник третьої особи позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 04.08.2020 року не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (надалі - позивач, орендодавець) та Таврійським національним університетом імені В.І. Вернадського (надалі - відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 7670 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 3508,1 м2 розміщене за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5, в будівлі корпусу № 1 літера А (майно), що перебуває на балансі Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Еластик».

За умовами п. 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського.

В п.п. 2.1., 2.4. договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання покладається на орендодавця.

На виконання умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 7670 від 30.11.2016 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 3508,1 м2 розміщене за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5, в будівлі корпусу № 1 літера А, що перебуває на балансі Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Еластик». Технічний і пожежнобезпечний стан вказаного вище майна задовільний. Майно у відповідності з узгодженим висновком балансоутримувача і орендаря потребує проведення поточного ремонту. Сторони зазначають, що орендоване майно передано орендарю в комплекті та у належному стані, що відповідають істотним умовам договору оренди та призначенню майна.

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 30 листопада 2016 року до 30 жовтня 2019 року включно.

Відповідно до п. 10.9. договору, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу.

Пунктом 10.10. договору визначено, що майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у зв`язку із закінченням 30.10.2019 року мерміну дії договору, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву на адресу відповідача направлено заяви № 30-06/8957 від 31.10.2019 року та № 30-06/9506 від 19.11.2019 року про припинення чинності договору оренди № 7670 від 30.11.2016 року, якими було відмовлено Таврійському національному університету імені В.І. Вернадського у продовженні строку дії договору оренди на наступний термін.

Згідно із вказаними заявами позивач вимагав від Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського повернення майна та доручив балансоутримувачу (ДП «НДІ «Еластик») прийняти майно з орендного користування.

Позивач вказує, що після припинення дії договору оренди відповідач втратив статус орендаря, однак продовжує незаконно використовувати державне нерухоме майно без належних правових підстав.

З урахування наведених обставин, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву заявлено позов про виселення відповідача в примусовому порядку з державного нерухомого майна - нежитлових приміщень, загальною площею 3508,1 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5 в будівлі корпусу № 1 літера А, що перебуває на балансі Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Еластик».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений договір за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України. На відносини, пов`язані із орендою державного майна поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

В пункті 10.1. договору сторони погодили, що договір укладено на 2 роки 11 місяців, з 30.11.2016 року до 30.10.2019 року включно.

Приписами статті 284 Господарського кодексу України та статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Пунктом 10.6.1. договору оренди також передбачено, що чинність договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Зі змісту статей 759, 763, 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення можуть бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

При цьому, законодавчо не встановлений початок перебігу строку для надіслання заяви однією із сторін про припинення або зміну умов договору. Отже, в даному випадку має значення лише те, чи збіг встановлений місячний термін для заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди після закінчення терміну дії такого договору, оскільки саме із його закінченням пов`язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частина друга статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою. Відповідна заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

В матеріалах справи містяться заяви № 30-06/8957 від 31.10.2019 року та № 30-06/9506 від 19.11.2019 року про припинення чинності договору оренди № 7670 від 30.11.2016 року, якими було відмовлено Таврійському національному університету імені В.І. Вернадського у продовженні строку дії договору оренди на наступний термін.

Згідно із вказаними заявами позивач вимагав від Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського повернення майна та доручив балансоутримувачу (ДП «НДІ «Еластик») прийняти майно з орендного користування.

В підтвердження направлення заяв № 30-06/8957 від 31.10.2019 року та № 30-06/9506 від 19.11.2019 року про припинення чинності договору оренди № 7670 від 30.11.2016 року, позивач надав суду належним чином засвідчені копії: списків згрупованих внутрішніх листів, бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, фіскальних чеків від 06.11.2019 року та 21.11.2019 року, накладних № 796, № 484 та описів вкладення у цінний лист від 06.11.2019 року та 21.11.2019 року.

Вказані заяви були отримані уповноваженими особами відповідача 07.11.2019 року та 25.11.2019 року відповідно, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення № 783 та № 380.

З урахуванням встановлених обставин, оскільки заяви № 30-06/8957 від 31.10.2019 року та № 30-06/9506 від 19.11.2019 року про припинення чинності договору оренди направлено позивачем відповідачу з дотриманням приписів ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та докази такого направлення наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 7670 від 30.11.2016 року припинив свою дію 30.10.2019 року.

Приписами ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України на наймача покладено обов`язок у разі припинення договору найму негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У відповідності до п. 5.9. договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві/балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової ) орендованого майна з вини орендаря.

Згідно із п. 10.9 договору, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу.

Пунктом 10.10 договору сторони погодили, що майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Відповідач, в порушення вимог закону та договору оренди, орендовані ним нежитлові приміщення, загальною площею 3508,1 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5 в будівлі корпусу № 1 літера А не звільнив та по акту приймання-передачі не повернув.

Водночас, обов`язок орендаря повернути орендодавцеві об`єкт оренди, тобто фактично виселитись з орендованого приміщення, у разі припинення договору найму передбачено ст. 785 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також умовами укладеного між сторонами договору.

Отже, якщо орендар не звільнив орендоване приміщення після закінчення строку дії договору оренди, орендодавець вправі заявити позовні вимоги про виселення орендаря з орендованого приміщення як примусове виконання обов`язку в натурі.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач після закінчення строку дії договору не повернув та не звільнив нежитлові приміщення, загальною площею 3508,1 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5 в будівлі корпусу № 1 літера А, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про виселення відповідача із орендованого приміщення.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського (ідентифікаційний код 02070967, адреса: 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 10) в примусовому порядку з державного нерухомого майна - нежитлових приміщень, загальною площею 3508,1 кв.м, що розміщені за адресою: м. Київ, вул. Празька, 5 в будівлі корпусу № 1 літера А.

3. Стягнути з Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського (ідентифікаційний код 02070967, адреса: 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 10) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (ідентифікаційний код 19030825, адреса: 01032, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 50-Г) судовий збір - 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.08.2020р.

Суддя О.В. Котков