ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"14" серпня 2020 р. м. Одеса № 916/2353/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши матеріали позовної заяви № 2437/20 Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення суми страхової виплати в розмірі 492459,62 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агро Фонд звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення суми страхової виплати в розмірі 492459,62 грн.

Вказану позовну заяву підписано представником Хом`яком Олександром Григоровичем на підставі довіреності від 05.08.2020 р., виданої ТОВ Агро Фонд в особі директора Мигаля Івана Богдановича.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальне представництво юридичною особи може здійснюватись як в порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи за довіреністю.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначено законодавством чи установчими документами. Відповідно, особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

З огляду на викладене представник, звертаючись до суду від імені директора на підставі виданої ним довіреності, не діє у такому разі як законний представник у порядку самопредставництва. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 910/23346/16, від 21.03.2018 р. у справі № 916/3283/16, від 14.03.2018 р. у справі № 910/22324/16.

Поряд з цим відповідно до ст. 131-2 Конституції України представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення здійснює виключно адвокат.

Водночас ч. 4 зазначеної статті встановлено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Чинним ГПК України, зокрема ч. 2 ст. 58, унормовано, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла 18 років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених ст. 59 цього Кодексу.

Зважаючи на положення ст. 12 ГПК України, малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто за змістом процесуального закону малозначними є справи, по-перше, визначені такими (малозначними) законом (п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України), і по-друге, визнані малозначними судом (п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України). Таку правову позицію викладено у постанові КГС ВС від 25.06.2018 р. у справі № 927/5/18.

Згідно зі ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, аналіз наведених норм засвідчує, що суд, вирішуючи питання про віднесення тієї чи іншої справи до категорії малозначних чи справ незначної складності, повинен виходити із критеріїв, визначених ч. 3 ст. 247 ГПК України.

Наразі, враховуючи суть спору у заявленому позові, що стосується стягнення страхової виплати в розмірі 492459,62 грн., відтак даний спір відноситься до спорів, сума позовних вимог за якими знаходиться в діапазоні від ста до п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також з урахуванням категорії та складності справи, обсягу і характеру доказів, дану справу неможливо віднести до категорії малозначних. Відтак, представництво інтересів позивача у цьому спорі може здійснюватися в порядку самопредставництва або адвокатом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Згідно ч. 3, 4 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

В частині першій зазначеної статті законодавчо визначений перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 Господарського процесуального кодексу України допустимим доказом повноважень адвоката, є виключно довіреність або ордер. За відсутності ордера, довіреність повинна містити інформацію, що повноваження на представництво в суді надано саме адвокату.

Відповідні правові позиції містяться в ухвалах КГС ВС від 31.05.2018р. у справі №922/699/17 та від 18.06.2018р. у справі № 910/15163/17.

Натомість, як випливає зі змісту довіреності від 05.08.2020 р., виданої ТОВ Агро Фонд Хом`яку Олександру Григоровичу, останній не діє в порядку самопредставництва. Також з наявних матеріалів не вбачається, що повноваження з представництва позивачем надано Хом`яку О.Г. саме як адвокату, тобто довіреність сама по собі не є доказом, який підтверджує повноваження адвоката Хом`яка О.Г., а також не свідчить про те, що у відносинах з довірителем (позивачем) Хом`як О.Г. як представник за довіреністю виступає у статусі адвоката. Отже, позивачем не додано доказів стосовно того, що Хом`як О.Г. уповноважений представляти інтереси позивача як адвокат.

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:

1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);

2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Таким чином, господарський суд зазначає, що системний аналіз положень статей 26 та 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність дозволяє дійти висновку, що надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема лише на підставі довіреності, не допускається, окрім випадків, передбачених частиною другою статті 27 вказаного Закону. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 817/66/16.

Натомість відповідний договір про надання правової допомоги до матеріалів позовної заяви не надано.

Таким чином, враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність належних доказів на підтвердження повноважень Хом`яка О.Г. на підписання та подачу позовної заяви від імені ТОВ Агро Фонд, що свідчить про необхідність застосування до спірних правовідносин наслідків, що настають у разі якщо, позовну заяву подано та підписано неуповноваженою належним чином особою.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подану особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення суми страхової виплати в розмірі 492459,62 грн.

Так, слід зазначити, що відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись п. 1 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування про стягнення суми страхової виплати в розмірі 492459,62 грн.

2. Направити на адресу позивача додаток: позовна заява від 11.08.2020 р. за вх. № 2437/20 з доданими документами на 111 арк. та поштовим конвертом.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров