ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.08.2020 Справа № 917/888/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хай Філд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи"

про стягнення 125 693,22 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хай Філд" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" про стягнення 125693,22 грн. за договором купівлі-продажу товарів (послуг) № 128/18 від 21.06.2018р., у тому числі: 49446,84 грн. - основного боргу, 64266,43 грн. - штрафу, 11979,95 грн. - 21% річних; а також 2102,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

За ухвалою суду від 22.06.2020 року відкрито провадження у справі № 917/888/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві (вхід. № 8518 від 07.08.2020) повідомив про укладення мирової угоди від 20.07.2020 у справі.

Відповідно до ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Згідно з ч. 5 ст. 192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В п. 1, п.2 мирової угоди від 20.07.2020 сторони узгодили, що відповідач сплатив суму основного боргу в повному обсязі; відповідач в термін до 10.08.2020 включно, зобов`язується здійснити оплату на користь позивача грошових коштів в розмірі 20000,00 грн., в тому числі: 2102,00 грн. судових витрат, 11979,95 грн. річних, 5918,05 грн. штрафу.

В п. 3, п.4 мирової угоди сторони зазначили, що в разі виконання відповідачем в строк вказаний в п.2 цієї Мирової угоди взятого на себе зобов`язання позивач відмовляється від стягнення різниці нарахованих та несплачених відповідачем штрафних санкцій; у разі невиконання або невчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно п.2 цієї Мирової угоди, позивач має право звернутися за примусовим стягненням до виконавчої служби усієї суми нарахованих річних, штрафних санкцій, а також понесених судових витрат, на загальну суму 78348,38 грн.

Суд встановив, що умови п. 3, п. 4 мирової угоди не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", викладені під умовою та можуть призвести до виникнення нового спору між сторонами. Отже, ці умови є не виконуваними у виконавчому провадженні.

Тому, мирова угода з пунктами 3, 4 не може бути затверджена судом.

Позивач подав заяву (вхід. № 8960 від 20.08.2020) про закриття провадження у справі і якій повідомив, про сплату відповідачем основного боргу, судових витрат, річних, штрафних санкцій, визначених у мировій угоді від 20.07.2020, та відмовився від стягнення різниці нарахованих штрафних санкцій.

Зазначене свідчить про відсутність предмету спору між сторонами в частині позовних вимог про стягнення 49446,84 грн. - основного боргу, 11979,95 грн. річних, 5918,05 грн. штрафу; а також 2102,00 грн. судових витрат. Отже, провадження у справі в цій частині слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Від іншої частини вимог позивач відмовився заявою (вхід. № 8960 від 20.08.2020).

Згідно ст.191 ГПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд перевірив повноваження представника позивача та встановив, що відмова від позову підписана уповноваженим представником позивача - директором Туліголовцем А. Л.. Заявлена відмова не суперечить діючому законодавству, не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому приймається судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Отже, провадження у справі слід закрити повністю.

Керуючись ст. ст. 252, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 20.08.2020.

Суддя Т. М. Безрук