ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. м. Київ

Справа № 911/750/20

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С - Транс" до Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" про стягнення 128 482,68грн, без виклику представників сторін,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С - Транс" (далі - ТОВ "С - Транс") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (далі - ДП "Рітейл Центр") про стягнення 128 482,68грн основного боргу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №РЦ021823 від 17.01.2014 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строк (а.с.1-5).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.04.2020 за поданим позовом відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.102-103).

Копія вказаної ухвали отримана відповідачем 14.04.2020, а позивачем - 16.04.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№377, 592 (а.с.105-106).

Відзив на позов до закінчення строку, встановленого ст.251 ГПК України для подання відзиву, з урахуванням його продовження відповідно до п.4 Прикінцевих положень ГПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 N 540-IX та закінчення через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», як визначено п.2 його Прикінцевих та перехідних положень, не надійшов.

В силу ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

17.01.2014 між ТОВ "С - Транс" (постачальник) та ДП "Рітейл Центр" (покупець) укладено договір №РЦ021823 (а.с.10-15).

Вказаний договір укладено сторонами з протоколом розбіжностей №1 від 17.01.2014, які врегульовано, про що складено протокол розбіжностей №1, який містить погоджену сторонами редакцію спірних пунктів договору (а.с.6-19).

Відповідно до зазначеного договору, постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, та у відповідності з замовленнями покупця поставляти товар, а покупець - приймати товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації (п. 1.1 договору).

Товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості, цінам та у строк, які вказані у замовленні (п. 3.1 договору).

Згідно п. 3.6 договору (в редакції протоколу розбіжностей), постачальник при поставці товару передає покупцю наступну супровідну документацію:

- накладні, у яких має бути визначено кількість та ціну за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, суму ПДВ, загальну вартість з ПДВ; при цьому, постачальник несе відповідальність за арифметичні помилки в накладних;

- податкові накладні, які постачальник передає один раз на місяць з п`ятого до десятого числа місяця наступного за звітним;

- належним чином завірені копії посвідчення якості, ветеринарних свідоцтв чи довідок (для товарів тваринного походження), сертифікатів відповідності, у разі необхідності - сертифікат про визнання іноземного сертифікату, гігієнічні висновки (для товарів, що підлягають обов`язковій сертифікації), інструкції з використання, гарантійні сертифікати, технічні паспорти тощо, що вимагається відповідно до законодавства України для оптової чи роздрібної торгівлі.

За умовами п. 5.1 вказаного договору поставки, перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Відповідно до п. 7.1 договору поставки, покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних; ціна на товар в специфікації вказується у гривнях.

Пунктом 7.8 договору поставки узгоджено, що загальна сума цього договору складається з суми накладних, за якими здійснена поставка товару.

У відповідності з п. 7.9 договору поставки (в узгодженій сторонами редакції), оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. При цьому, відповідним пунктом сторонами узгоджено, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше 500,00грн з кожного магазину.

Як визначено п. 7.10 договору, покупець має право затримати розрахунки з постачальником, у випадку: невиконання/ненадання належно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6 договору, до моменту надання такої документації у повному обсязі; несвоєчасної оплати постачальником товарів, робіт, послуг по іншим договорам, укладеним між постачальником та покупцем.

Згідно п. 10.1 такого договору, він набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017.

Додатковим угодами сторонами неодноразово змінювався строк дії відповідного договору.

Зокрема, додатковою угодою від 30.06.2018 сторонами продовжено строк дії договору до 31.12.2018. Крім того, передбачено, що термін дії вказаного договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний місяць, у випадку коли жодна із сторін не повідомила іншу сторону про відмову від подальшої участі у вказаному договорі, але не пізніше ніж за 7 календарних днів до закінчення терміну дії договору (а.с.25).

Доказів повідомлення про відмову від подальшої участі у відповідному договорі сторонами під час розгляду справи не надано.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачем в період з 17.02.2020 по 19.02.2020 на підставі видаткових накладних поставлено, а відповідачем прийнято товар на підставі вказаного договору на суму 129 904,20грн, що підтверджується долученими до справи накладними (а.с.26-71).

Також сторонами складено акти розбіжностей кількості прийнятого товару на суму 1421,52грн, які долучені до матеріалів справи (а.с.72-79).

При цьому, як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач не розрахувався за поставлений товар на суму 128 482,68грн.

04.03.2020 позивач звертався до відповідача з претензією №524 від 27.02.2020 про сплату боргу, в т.ч. за договором №РЦ021823 (а.с.80).

Вказана претензія отримана відповідачем 10.03.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №257 (а.с.81).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо оплати поставленого за договором товару.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами укладеного договору змінено вищевказане загальне правило та визначено, з урахуванням узгодженої сторонами редакції відповідного пункту договору (п.7.9), що оплата має бути проведена відповідачем протягом 14 календарних днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем у даній справі не спростовано факт поставки відповідного товару та не надано доказів його оплати, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача 128 482,68грн основного боргу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 2102,00грн.

Окрім того, позивачем в попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат вказано про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Поряд з цим, під час розгляду справи позивачем не надано доказів понесення ним таких витрат та, в порушення вимог ч.3 ст.126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення таких витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Рітейл Центр" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6 - Г; ідентифікаційний код 38734018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С - Транс" (63403, Харківська обл., Зміївський район, м. Зміїв, вул.Таранівське шосе, буд. 5; ідентифікаційний код 25466691) 128 482,68грн основного боргу, а також 2102,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова