РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2020Справа № 910/689/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Денисевича А.Ю., розглянувши матеріали справи

За позовом Першого заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саттін»

про стягнення 6439085,55 грн

за участі представників:

від позивача - Литвин Б.О. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився;

від прокуратури - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід» про стягнення 6149036,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.08.2014 між Фондом та відповідачем було укладено Договір №6895 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, який припинив свою дію 29.08.2018. Так прокурор зазначає, відповідачем не виконано зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати за користування орендованим майном у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період з січня 2018 року по серпень 2018 року у розмірі 911934,75 грн, також позивачем нараховано до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 5095360,64 грн, штраф у розмірі 27358,04 та інфляційні втрати у розмірі 114383 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 відкрито провадження у справі 910/689/20 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

17.06.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Першого заступника прокурора міста Києва надійшла заява про зміну найменування відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 змінено найменування відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід» (код ЄДРПОУ - 36300917) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Саттін» (код ЄДРПОУ - 36300917).

18.06.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог у якій позивач зазначив, що з огляду на те, що відповідача було примусово виселено з орендованого приміщення 26.12.2019, виникла необхідність донарахування неустойки за користування орендованим майном, після закінчення строку дії договору оренди, за частину грудня 2019 року. З огляду на викладене Перший заступник прокурора міста Києва просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 911934,75 грн, штраф у розмірі 27358,04 та інфляційні втрати у розмірі 114383 грн, а також неустойку у розмірі 5385409,76 грн.

У відповідності до ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог, судом прийнято до розгляду вказану заяву, у зв`язку із чим має місце нова ціна позову.

Фонд державного майна України по м. Києву у поданих до суду письмових поясненнях по суті спору в повному обсязі підтримав вимоги прокуратури та просив задовольнити позов.

Відповідач, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник прокуратури в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід», наразі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Саттін» (відповідач, орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (позивач, орендодавець) було укладено Договір оренди №6895 нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення на 7-му поверсі будівлі, загальною площею 790,20 кв. м (реєстраційний номер майна №38488780.1.ВССЧГН021), розміщене за адресою: м. Київ, б-р. Лесі Українки, 26, літ. «А», що перебуває на балансі Державного підприємства «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва» (балансоутримувач), , вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30 листопада 2013 року і становить 10442000 грн (п.1.1Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - червень 2014 року 39183,02 грн.

Орендна плата а перший місяць оренди липень 2014 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за липень місяць 2014 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначному законодавством (п.3.2 Договору).

Згідно з п.3.3 Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Умовами п.3.6 Договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця н пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п.9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п.10.1 Договору цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 29.08.2014 до 29.08.2015 включно.

Пунктом 10.2 Договору передбачено, що умови цього договору зберігають силу протягом усього строку дії цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань.

Згідно п.10.3 Договору зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонують внести, розглядаються протягом місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням зміну законодавстві на дату продовження цього договору (п. 10.4 Договору).

Пунктом 10.6 Договору передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого майна орендарем; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства орендаря; ліквідації орендаря-юридичної особи.

У пункті 10.9 Договору сторонами було погоджено, що у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п.10.10 Договору).

На виконання вказаного Договору орендодавець передав, а орендар прийняв у користування визначений Договором об`єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна від 29.08.2014 (Додаток №2 до Договору).

28.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід», наразі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Саттін» (відповідач, орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) укладено Договір №6895/01 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №6895 від 29.08.2014 (надалі - Договір про внесення змін).

Згідно п.1 Договору про внесення змін пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення на 7-му поверсі будівлі, загальною площею 791,0 кв. м, (реєстровий номер майна №38488780.1.ВССЧГН021), розміщене за адресою: 01133, м. Київ, б-p Лесі Українки, 26, літ. «А», що перебуває на балансі Державного підприємства «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва», ідентифікаційний (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.08.2017 і становить 16402000 грн. без ПДВ.».

Відповідно до п.5 Договору про внесення змін Договір оренди №6895 від 29.08.2014 продовжено строком на 1 рік, діє з 29.08.2017 по 29.08.2018 включно.

Договір про внесення змін є невідомою частиною Договору оренди №6895 від 29.08.2014 (п.6 Договору про внесення змін).

Як свідчать матеріали справи, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання зі сплати орендних платежів за вказаним договором, у зв`язку з чим Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід», наразі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Саттін» з орендованого майна.

Так рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №910/3705/19 встановлено факт неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору та виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід» з державного нерухомого майна - нежитлових приміщень, загальною площею 791,0 кв. м, на 7-му поверсі будівлі за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, літ. А, яке перебуває на балансі Державного підприємства «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва».

Вказане рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №910/3705/19 залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 та постановою Верховного Суду від 22.10.2019.

Як зазначає прокурор, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за Договором в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів на користь Державного бюджету України, у зв`язку з чим, за ним утворилась заборгованість за період з січня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 911934,75 грн.

Як вбачається із матеріалів справи Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву зверталось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід» про стягнення заборгованості утім ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2019 у справі №910/6728/19 позовну заяву було повернуто позивачу.

За змістом п.5.3. положення «Про регіональне відділення Фонду державного майна по м. Києву» з метою захисту майнових інтересів держави регіональне відділення здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна по договорам оренди, укладених регіональним відділенням, та договорах оренди, укладених підприємствами, організаціями, установами, розмір орендної плати по яких погоджений відділенням.

У зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди №6895 від 29.08.2014 нерухомого майна, що належить до державної власності, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулося до Прокуратури міста Києва з проханням вжити цивільно-правові заходи шляхом пред`явлення позову до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід» заборгованості з орендної плати до Державного бюджету України, оскільки у Регіонального відділення Фонду державного майна України відсутні на рахунках кошти для сплати судового збору.

Відповідно до ч.1, 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У зв`язку з вищенаведеним, прокуратура міста Києва звернулась до суду із даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором нерухомого майна, що належить до державної власності, а також інфляційних втрат, штрафу та неустойки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань зі сплати орендних платежів за час користування приміщенням.

Так матеріали справи свідчать про те, що станом на 20.12.2019 заборгованість відповідача за договором за період січня по серпень 2018 року становить 911934,75 грн.

З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 911934,75 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума інфляційних втрат складає 114383 грн, судом встановлено, що позивачем при здійсненні вказаного нарахування допущено арифметичні помилки.

Таким чином, здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 82971,48 грн.

Крім того, щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 27358,04 грн та неустойки в сумі 5385409,76 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 3.8 Договору сторони погодили, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість а нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, судом встановлено, що позивачем вказане нарахування проведено у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та положень чинного законодавства, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 27358,04 грн.

Також пунктом 10.11 Договору визначено, що за відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно, у разі припинення/розірвання за рішенням суду договору, орендар відшкодовує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної щомісячної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акту приймання-передачі (повернення), який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

Відповідно до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з п.5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Як встановлено судом, спірний Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №6895 від 29.08.2014 припинив свою дію 29.08.2018, що також підтверджується обставинами, встановленими в рішенні Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі №910/3705/19 про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Коламбус Україна Смарт Грід» з орендованого приміщення.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що відповідач своєчасно не звільнив орендоване приміщення. Останнього 26.12.2019 було примусово виселено з орендованого майна в ході здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП№60143913 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/3705/19.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки за час фактичного користування орендованим майном за період з серпня 2018 року по грудень 2019 року, судом встановлено, що позивачем вказане нарахування проведено у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та положень чинного законодавства, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню неустойки в розмірі 5385409,76 грн.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Саттін» (01125, м. Київ, бул. Перова, буд. 10; ідентифікаційний код 36300917) в дохід Державного бюджету України 911934 грн (дев`ятсот одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) 75 коп. заборгованості з орендної плати, 82971 (вісімдесят двi тисячi дев`ятсот сімдесят одну) грн 48 коп. інфляційних втрат, 27358 (двадцять сім тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 04 коп. штрафу та 5385409 (п`ять мільйонiв триста вісімдесят п`ять тисяч чотириста дев`ять) грн 76 коп. неустойки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Саттін» (01125, м. Київ, бул. Перова, буд. 10; ідентифікаційний код 36300917) на користь Прокуратури міста Києва (03150, місто Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9; ідентифікаційний код 02910019) витрати по сплаті судового збору в розмірі 96115 (дев`яносто шість тисяч сто п`ятнадцять) грн 11 коп.

В іншій частині позову відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 17.08.2020.

Суддя Я.В. Маринченко