ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2430/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву (вх.№2-3427/20 від 18.08.2020р.) Фізичної особи-підприємця Кір`язова Владислава Юрійовича ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) - Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65074, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д)

ВСТАНОВИВ:

18.08.2020р. Фізична особа-підприємець Кір`язов Владислав Юрійович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради в якій просить суд визнати протиправними дії Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради щодо розірвання в односторонньому порядку договору на право тимчасового розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності №ТС-1640/19.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між сторонами укладено договір на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності №ТС-1640/19 від 10.12.2019р., невід`ємною частиною якого є паспорт прив`язки. На підставі даного договору позивачем розташовано тимчасову споруду, площею 1,7 кв.м.

17.08.2020р. йому стало відомо про те, що Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було анульовано паспорт прив`язки тимчасової споруди від 04.12.2019р. №01-08/1478 та розірвано з 23.07.2020р. в односторонньому порядку договір на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності №ТС-1640/19.

На думку позивача, дії відповідача, направлені на одностороннє розірвання укладеного між сторонами договору на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності №ТС-1640/19 та анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди від 04.12.2019р., є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Так, за твердженнями позивача, у листі Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 16.07.2020р. зазначено про анулювання паспорту прив`язки та, відповідно, розірвання договору в односторонньому порядку, внаслідок виявлення під час обстеження невідповідності параметрів тимчасової споруди (4 кв.м), параметрам, заявленим при укладанні договору (1.7 кв.м).

Водночас, як стверджує ФОП Кір`язов В.Ю., площа тимчасової споруди, що розташована за адресою: м. Одеса, площа Михайлівська, 1/1, складає 1,7 кв.м. та позивачем з моменту укладення договору не змінювалась, а орендна плата за розташування тимчасової споруди сплачувалась в повному обсязі.

Крім того, позивач зазначає, що в порушення вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" про проведення обстеження його не повідомляли, жодного акту складено не було. 6.07.2020р. Кір`язов В.Ю. був присутній на робочому місці впродовж усього дня, однак Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради жодної перевірки не проводилось.

Одночасно з позовною заявою ФОП Кір`язовим В.Ю. було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти дії, направлені на демонтаж тимчасової споруди ФОП Кір`язова В.Ю., що знаходиться за адресою: м. Одеса, площа Михайлівська, 1/1, до вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що одностороннє розірвання договору, на його думку, призведе до подальшого демонтажу тимчасової споруди.

За думкою позивача, відповідач, не чекаючи вирішення справи по суті, за умови невжиття відповідних заходів забезпечення позову, враховуючи свої владні повноваження, може здійснити протиправний демонтаж тимчасової споруди.

При цьому, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди майновим правам позивача, оскільки для відновлення такої споруди після демонтажу буде необхідно докласти значних зусиль, що також призведе до понесення значних матеріальних втрат.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Кір`язова Владислава Юрійовича про забезпечення позову та дослідивши матеріали позовної заяви, а також враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд вважає за необхідне здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо доцільності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, адекватності заходу до забезпечення позову, тобто його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а також справедливого балансу інтересів сторін у справі.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги позивача фактично направлені на захист порушеного, на його думку, права внаслідок безпідставного неправомірного анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди від 04.12.2019р. №01-08/1478 та розірвання в односторонньому порядку договору ТС-1640/19 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, позовна заява містить вимоги, рішення про задоволення яких не вимагатиме примусового виконання.

Водночас, звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовує її можливістю демонтажу тимчасової споруди, яка була встановлена Фізичною особою-підприємцем Кір`язовим В.Ю. за результатом набуття права тимчасового користування місцем за адресою: м. Одеса, Михайлівська площа, 1/1 на умовах договору ТС-1640/19 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки у даному разі позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку, за переконанням суду, не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ст.ст.136-137 ГПК України) до спірних правовідносин викладений у Постанові Об`єднаної Палати КГС від 16.08.2018р. у справі №910/1040/18, який цілком враховується господарським судом при винесенні відповідної ухвали.

Як свідчить доданий до позовної заяви договір ТС-1640/19 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 10.12.2019р., ФОП Кір`язов В.Ю. набув право за плату тимчасово використовувати місце під розташування тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, загальною площею 1,70 кв.м. за адресою: м.Одеса, Михайлівська площа, 1/1. Підставою для розміщення тимчасової споруди в межах м. Одеси за цим договором є паспорт прив`язки, який є невід`ємною частиною договору, та копія якого позивачем додана до позовної заяви.

Згідно до порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011р. N 244 (далі - Порядок) тимчасовою спорудою торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності є одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Пунктом 2.1. Порядку визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки тимчасової споруди.

В свою чергу паспортом прив`язки тимчасової споруди, згідно п.1.4. Порядку, є комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території.

Водночас в матеріалах позовної заяви наявний лист Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, адресований Кір`язову В.Ю. , в якому відповідач повідомляє про анулювання Департаментом архітектури та містобудування паспорту прив`язки тимчасової споруди та розірвання договору ТС-1640/19 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності з 23.07.2020р. внаслідок виявлення за результатом обстеження невідповідності площі тимчасової споруди параметрам, заявленим при укладанні договору.

Пунктом 2.27. Порядку визначено умови анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, як: недотримання вимог паспорта прив`язки при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС.

При цьому, за змістом п.2.3. Порядку у разі анулювання паспорта прив`язки, тимчасова споруда підлягає демонтажу.

За таких обставин, враховуючи законодавчо визначену можливість демонтажу тимчасової споруди у разі анулювання паспорту прив`язки, з урахуванням предмету позову, суд вважає, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти дії, направлені на демонтаж спірної тимчасової споруди, може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача внаслідок заподіяння шкоди майновим правам.

Так, проведення демонтажу тимчасової споруди, у випадку подальшого задоволення позову, призведе до понесення позивачем додаткових матеріальних втрат щодо оплати як демонтажу, так і встановлення такої споруди, а також до понесення збитків внаслідок необґрунтованого зупинення підприємницької діяльності.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що обраний позивачем захід забезпечення позову відповідає заявленим вимогам, з урахуванням чого, а також з огляду на те, що обраний позивачем захід до забезпечення позову застосовується виключно до вирішення справи по суті, суд вважає, що вжиття обраного заходу забезпечення позову є обґрунтованим та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Керуючись ст.ст.ст.136-137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Кір`язова Владислава Юрійовича про забезпечення позову за вх.№2-3427/20 від 18.08.2020р. задовольнити.

2. Заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65074, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д, ) вчиняти дії, направлені на демонтаж тимчасової споруди Фізичної особи-підприємця Кір`язова Владислава Юрійовича ( АДРЕСА_1 код. НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті.

Стягувач: Фізична особа-підприємець Кір`язов Владислав Юрійович ( АДРЕСА_1 , ід. код. НОМЕР_1 )

Боржник: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65074, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д, )

Ухвала суду набирає законної сили 20 серпня 2020 р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна