ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Черкаси справа № 925/942/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (м. Київ) до фізичної особи - підприємця Ткаченко Оксани Віталіївни (м. Звенигородка, Черкаська область) про стягнення 22 415,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 22 415,29 грн. з яких: 8 710,00 грн. основного боргу, 151,68 грн. інфляційних втрат, 163,61 грн. як 3 % річних, 7 150,00 грн. штрафу та 6 240,00 грн. дострокової сплати винагороди (Роялті) на підставі договору № КБР-12/04/19-А від 01.04.2019, укладеного між сторонами.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, явка представників яких не визнана обов`язковою.

В засідання на розгляд справи представники сторін не з`явилися, що не перешкоджає суду у вирішенні спору.

Відповідача повідомлено про час і місце розгляду справи поштовим зв`язком та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, що у відповідності до ст. 120,121 ГПК України є належним повідомленням відповідача про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

Позивач, Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав", діє на підставі свідоцтва про облік організацій колективного управління № 19/2011 від 24.01.2011 (а.с. 14) у сфері управління на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права або суміжних прав.

01.04.2019 р. між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (УЛАСП) та Фізичною особою-підприємцем Ткаченко Оксана Віталіївна (Користувач) укладено Договір № КБР-12/04/19-А (далі - Договір) - а.с. 20.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає Користувачу на умовах, визначених цим Договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання Творів. Користувач, у свою чергу, зобов`язується виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього Договору та Закону.

Згідно з п. 3.3. Договору Користувач зобов`язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену Сторонами у відповідних додатках до Договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця, за який він здійснюється.

Згідно з п. 6.1., цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.04.2020 р., а в частині невиконання фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання.

У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 6.1. дати, дія договору вважається продовженою на той самий строк і на тих же умовах (п.6.2. Договору).

При цьому передбачено також, що якщо жодна із сторін не повідомляє іншу сторону про припинення дії цього договору протягом місця до завершення строку дії договору (через що Договір продовжить свою дію на той самий строк), то розмір платежів за цим договором збільшується на 20 відсотків і так кожного разу, коли дію Договору буде продовжено. Положення про збільшення розміру платежів (винагороди) є обов`язковим для виконання без підписання сторонами будь-яких додаткових угод, воно діє з першого дня, коли Договір буде автоматично продовжено.

Пунктом 1.2. Додатку № 2 до Договору сторони погодили, що загальний розмір щомісячного платежу становить 650,00 грн. за кожен заклад користувача, визначений у відповідних додатках до Договору. Зазначена сума щомісячно перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок УЛАСП відповідно до умов Договору (а.с. 25).

Додатком № 1 від 01.04.2019 до Договору визначено, що відповідач здійснює використання творів лише у Кафе "Soul Cafe" у м. Києві Русанівська набережна, 10 (а.с. 24).

Доказів про припинення сторонами дії Договору у справу не подано.

Зобов`язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права", майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

За приписами статей 31, 32, 33 Закону, використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про авторське право та суміжні права", публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону, організації колективного управління повинні виконувати від імені суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, діє на підставі вказаного законодавства та Свідоцтва про облік організацій колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права та суміжних прав №19/2011 від 24.01.2011 р., виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (а.с. 14).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до положень ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

22.07.2018 набрав чинності Закон № 2415 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", у відповідності до ч. 2 розділу 6 Прикінцеві та перехідні положення якого

Свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим Законом, втрачають чинність через дев`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, а у сферах, щодо яких Закон передбачає здійснення розширеного та обов`язкового колективного управління, - з оголошеної Установою відповідно до частини четвертої статті 15 цього Закону дати закінчення прийому заяв на участь в конкурсі на акредитацію у відповідній сфері.

За змістом ст. 1 вказаного Закону Установою є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

У відповідності до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 459 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2019 р. N 838) ПОЛОЖЕННЯ про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України це міністерство (Мінекономіки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику інтелектуальної власності.

На офіційному сайті УЛАСП оприлюднено оголошення щодо втрати чинності свідоцтв про облік організацій колективного управління та про уповноваження організацій колективного управління, за змістом якого УЛАСП вказує, що 28 жовтня 2019 було оголошено датою закінчення прийому заяв про акредитацію організацій колективного управління у таких сферах, зокрема, як публічне виконання музичних недраматичних творів. Таким чином з 28.10.2019 втратили чинність всі раніше видані свідоцтва про облік організацій колективного управління та свідоцтва всіх уповноважених організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим законом. Отже станом на сьогодні жодна з організацій колективного управління за виключенням "Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" не може здійснювати діяльність щодо збору та виплати авторської винагороди у сферах, прийом заяв яких завершився 28.10.2019.

При цьому УЛАСП спирається на офіційну інформацію Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України аналогічного змісту, яке було оприлюднена на сайті Міністерства 29.10.2019.

На офіційному сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 23.09.2019 оприлюднено оголошення про початок відкритого конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління (публічне виконання музичних недраматичних творів) у сфері розширеного колективного управління із визначеною датою закінчення прийому заяв про акредитацію організації колективного управління 28.10.2019.

За даними з ДР судових рішень, Окружний адміністративний суд м. Києва розглядає справу № 640/2497/20 за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Ухвалою від 06.02.2020 судом вжито заходи забезпечення позову та зупинено дію наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 375 від 14.11.2019 "Про затвердження Положення про комісію з акредитації організацій колективного управління". Також заборонено Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, ідентифікаційний код 37508596) вчиняти дії по проведенню конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» та конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції», в тому числі, оголошувати дату закінчення прийому заяв на участь у конкурсах на акредитацію у зазначених сферах та оформлювати результати таких конкурсів, до винесення остаточного рішення суду у даній справі.

В подальшому ухвалою від 24.02.2020 ОАСК скасував заходи забезпечення позову в частині заборони Мінекономрозвитку вчиняти дії по проведенню конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів» та конкурсу для визначення акредитованої організації колективного управління у сфері «публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції», в тому числі, оголошувати дату закінчення прийому заяв на участь у конкурсах на акредитацію у зазначених сферах та оформлювати результати таких конкурсів, до винесення остаточного рішення суду у даній справі.

Враховуючи оприлюднення дати закінчення прийому заяв про акредитацію організацій колективного управління (публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів) у сфері розширеного колективного управління, з 28 жовтня 2019 УЛАСП втратив право щодо збору авторської винагороди у вказаній сфері.

У преамбулі Договору між сторонами УЛАСП визначено як організацію. що має повноваження надавати право (невиключну ліцензію) на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі Свідоцтва № 19/2011 від 24.01.2011.

У відповідності до п. 3.1. Договору відповідач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання і сплачує за це винагороду позивачу.

Позивач зазначає, що відповідачем мали бути здійснені платежі за Договором з травня 2019 по липень 2020 року з розрахунку щомісячного платежу в розмірі 650 грн. до 01.04.2020 та у розмірі 780,00 грн. з 01.04.2020 після продовження його дії -- в загальному розмірі 8710,00 грн. і відповідач не оплатив жодного з них (розрахунок а.с. 2-3).

Враховуючи те, що у відповідності до п. 3.3. Договору щомісячні платежі вносяться відповідачем не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця, за яких платіж здійснюється і що з 28.10.2019 позивач втратив прав на збір винагороди за Договором між сторонами, то позивач має право на стягнення з відповідача лише коштів винагороди (роялті) , які нараховані ним за травень-жовтень 2019 року включно.

Ця сума становить 3900,00 грн. (650 х 6 місяців).

За умовами п. 3.6. Договору, якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4 місяці, то Користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу. Крім цього, в разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за Строк в повному обсязі.

За умовами розділу 2 договору Строком є строк використання творів, на який надано право (невиключна ліцензія) що відповідає строку договору, зазначеному у п. 6.1. Договору, а у випадку, коли строк зазначений у п. 6.1. договору закінчився, але цей договір залишився чинним, - строк, визначений на підставі п. 6.2. договору.

На підставі цих положень договору, враховуючи прострочення відповідачем сплати одного щомісячного платежу більше ніж на 4 місяці, позивач просить стягнути з відповідача в якості дострокової винагороди 6240,00 грн. за період серпня 2020 по березень 2021 (розрахунок а.с. 5).

Оскільки право на таке дострокове стягнення платежів у позивача виникло вже відразу після прострочення відповідачем сплати поточного платежу з винагороди за травень 2019 ( в період дії Свідоцтва), то суд вважає, що позивач довів правомірність такого стягнення в повній сумі.

Позивач платежі за листопад 2019 - липень 2020 обґрунтовано визначив як поточні, а тому вони не можуть бути стягнуті як дострокове отримання винагороди.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача належить лише 3900,00 грн. поточних платежів і 6240,00 грн. дострокової сплати винагороди.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором

Позивач просить також стягнути з відповідача 151,68 грн. інфляційних, 163,61 грн. як 3% річних та 7150,00 грн. штрафу за прострочення відповідачем проведення розрахунків за Договором.

Оскільки суд вже обґрунтував, що в зв`язку з втратою з 28.10.2019 позивачем прав на отримання винагороди з відповідача за Договором та за Свідоцтвом № 19/2011 від 24.01.2011, то і нарахування інфляційних та 3% річних позивачем можливе лише на прострочені суми платежів, які позивач має право стягнути за період з травня по жовтень 2019 року.

Виходячи з цього позивач має право на примусове стягнення з відповідача лише 95,54 грн. інфляційних та 97,93 грн. як 3% річних ( розрахунок а.с. 3-4).

За умовами п. 3.6. Договору якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4 місяці, то Користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу.

Суд вважає, що якщо позивач з 28.10.2019 втратив право на отримання від відповідача винагороди (роялті), то на всі втрачені платежі позивач також втрачає і право нарахування штрафу за їх прострочення.

Виходячи з цього позивач вправі стягнути з відповідача лише 100% платежів за травень-жовтень 2019 в якості штрафу, що складає 3900,00 грн. (розрахунок а.с. 5).

Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень по суті спору не надав, доводів і тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував. Строки всіх заявлених до стягнення позивачем платежів на час вирішення спору є такими, що настали, доказів сплати боргу за позовом відповідач суду не надав.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані відповідачем, однак позов підлягає лише до часткового задоволення, враховуючи зміни в законодавстві, що регулює відносини у сфері авторських прав і тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить лише 3900,00 грн. основного боргу, 95,54 грн. інфляційних втрат, 97,93 грн. як 3 % річних, 3900,00 грн. штрафу, 6 240,00 грн. дострокової сплати винагороди (Роялті) на підставі договору № КБР-12/04/19-А від 01.04.2019.

В решті вимог у позові слід відмовити.

На підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що спір виник через неправильні дії відповідача, з фізичної особи - підприємця Ткаченко Оксани Віталіївни на користь позивача слід стягнути також 2102,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Ткаченко Оксани Віталіївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (ідентифікаційний код 37396233, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 23 оф. 1016) - 3900,00 грн. основного боргу, 95,54 грн. інфляційних втрат, 97,93 грн. як 3 % річних, 3900,00 грн. штрафу, 6 240,00 грн. дострокової сплати винагороди (Роялті) на підставі договору № КБР-12/04/19-А від 01.04.2019 та 2102,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2020

Суддя Н.М. Спаських