РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2020Справа № 910/8060/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до юридичної особи за законодавством США компанії "Юпітер Сервіс" (Jupiter Service LLC), Головного територіального управління юстиції у місті Києві та приватного акціонерного товариства "КИЇВ-ОДЯГ" про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора,

за участі представників:

позивача: Дацьківа А.І. за довіреністю від 21 січня 2020 року № 46;

Гелетій І.І. за довіреністю від 21 січня 2020 року № 48;

Jupiter Service LLC: не з`явився;

Головного територіального управління юстиції у місті Києві: не з`явився;

приватного акціонерного товариства "КИЇВ-ОДЯГ": Шевчука А.С. за ордером від 11 вересня 2019 року серії КС № 627194;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2019 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до юридичної особи за законодавством США компанії "Юпітер Сервіс" (Jupiter Service LLC) та державного реєстратора Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронюка Тараса Руслановича про визнання протиправними та скасування рішень останнього від 28 травня 2013 року за реєстраційним № 2657403, від 28 травня 2013 року за реєстраційним № 2656572, від 29 травня 2013 року за реєстраційним № 2684553 та від 29 травня 2013 року за реєстраційним № 2683877.

В обґрунтування своїх вимог Банк посилався на те, що 1 жовтня 2008 року та 25 лютого 2009 року між відкритим акціонерним товариством "Акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є позивач, та відкритим акціонерним товариством "КИЇВ-ОДЯГ" було укладено кредитні договори № 82 та № 3 відповідно. В забезпечення зобов`язань позичальника за вказаними договорами між зазначеними юридичними особами було укладено договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року без оформлення заставної, а також договір наступної іпотеки без оформлення заставної від 27 лютого 2009 року, за умовами яких (з урахуванням подальших змін) позичальником в іпотеку Банку було передано нерухоме майно - адміністративно-виробничий комплекс загальною площею 20 732, 5 м2, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, 2-Б. У той же час 28 травня 2013 року та 29 травня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Миронюком Тарасом Руслановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційними номерами № 2683877, № 1323806, № 1323697 та № 1323643, якими припинено обтяження (заборона на нерухоме майно) вищевказаного нерухомого майна на підставі договорів іпотеки без оформлення заставної від 27 жовтня 2008 року та договору наступної іпотеки без оформлення заставної від 27 лютого 2009 року, а також припинено інше речове право (іпотеку) Банку на вказану нерухомість, що виникло на підставі наведених правочинів. Підставою для прийняття оскаржуваних рішень та, відповідно, припинення іпотек і обтяжень нерухомого майна, стали, зокрема, заява представника юридичної особи за законодавством США компанії "Юпітер Сервіс" (Jupiter Service LLC) (далі - Компанія), наданий вказаним представником договір відступлення права вимоги від 1 квітня 2009 року, укладений між правопопередником Банку та Компанією, а також лист представника Компанії від 22 травня 2013 року. Оскільки Банк не укладав з Компанією жодних договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 1 жовтня 2008 року № 82 та від 25 лютого 2009 року № 3 та не відступав на користь цієї юридичної особи прав іпотекодержателя за вищенаведеними договорами іпотеки, вказані документи, на думку позивача, не могли бути підставою для припинення іпотек та заборон відчуження нерухомого майна, оскільки були подані особою, яка не була обтяжувачем, в інтересах якого вони були встановлені. За таких обставин позивач просив суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронюка Тараса Руслановича від 28 травня 2013 року за реєстраційним № 2657403, від 28 травня 2013 року за реєстраційним № 2656572, від 29 травня 2013 року за реєстраційним № 2684553 та від 29 травня 2013 року за реєстраційним № 2683877.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

25 червня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 24 червня 2019 року подано документи для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з наведеними обставинами ухвалою суду від 27 червня 2019 року позовну заяву Банку прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8060/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26 вересня 2019 року. Крім того, цією ухвалою до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Компанії, було залучено приватне акціонерне товариство "КИЇВ-ОДЯГ" (далі - Товариство), а провадження у справі - зупинено, у зв`язку із направленням судом судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

24 липня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло клопотання Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22 липня 2019 року № 11015/7-19, в якому останнє просило суд залучити його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

13 вересня 2019 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання Товариства від 13 вересня 2019 року, в якому остання просила суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до пред`явлених позивачем вимог.

Крім того, 13 вересня 2019 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення Товариства від 13 вересня 2019 року, в яких останнє зазначило про відсутність, на його думку, правових підстав для задоволення вимог позивача з огляду на дійсність договору уступки права вимоги від 1 квітня 2019 року та наявність у заявника повноважень на подання заяв, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення. Крім того, вказана юридична особа вказала, що оспорюваними рішеннями не порушуються права позивача, оскільки на момент їх прийняття Банк відступив свої права вимоги на користь нового кредитора - Компанії.

25 вересня 2019 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява Товариства від 25 вересня 2019 року, в якій останнє просило суд закрити провадження у даній справі з огляду на те, що факт припинення Компанії, яка є відповідачем у даній справі, встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду в справі № 910/25766/13, а також зважаючи на недоведеність Банком того, що на час розгляду справи Миронюк Тарас Русланович є державним реєстратором Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Також 25 вересня 2019 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання Товариства від 25 вересня 2019 року, в якому останнє просило суд замінити відповідача - державного реєстратора Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронюка Тараса Руслановича, на належного відповідача, до повноважень якого віднесено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

26 вересня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло клопотання позивача від 26 вересня 2019 року про залучення до участі у справі співвідповідача - Товариство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26 вересня 2019 року провадження у справі було поновлено.

При дослідженні у судовому засіданні 26 вересня 2019 року матеріалів справи, суд дійшов висновку про доцільність розгляду вищенаведених клопотань Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22 липня 2019 року № 11015/7-19 та публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" від 26 вересня 2019 року в наступному судовому засіданні.

Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року підготовче засідання було відкладено на 26 грудня 2019 року, а провадження у справі - зупинено, у зв`язку із направленням судом документів для вручення за кордоном.

23 грудня 2019 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання позивача від 23 грудня 2019 року про залучення до участі у справі як співвідповідача Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Крім того, 23 грудня 2019 року до суду надійшли письмові заперечення позивача проти клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази ліквідації Компанії на момент розгляду цієї справи.

26 грудня 2019 року до суду надійшло клопотання Товариства від 26 грудня 2019 року, в якому остання просила суд залучити до участі у справі як співвідповідача Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

У судовому засіданні 26 грудня 2019 року представник позивача подав клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому просив здійснити заміну первісного відповідача - державного реєстратора Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронюка Тараса Руслановича, на належного відповідача - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від тієї ж дати первісного відповідача - державного реєстратора Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронюка Тараса Руслановича, було замінено на належного відповідача - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (далі - Управління). Крім того, цією ухвалою підготовче судове засідання відкладено на 5 березня 2020 року, а провадження у справі - зупинено, у зв`язку з направленням судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

28 лютого 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли додаткові пояснення позивача від 28 лютого 2020 року, в яких останній зазначив, зокрема, про те, що Компанія згідно із законодавством США може бути відповідачем у справі, оскільки адміністративне припинення цієї юридичної особи не перешкоджає початку судових проваджень проти чи за її ініціативою в період дії припинення, а також не припиняє та не зупиняє судових проваджень, розпочатих проти чи за ініціативою Компанії в період дії припинення.

6 березня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Управління на позовну заяву від 27 лютого 2020 року № 1327/9-20, в якому останнє заперечило проти пред`явлених до нього вимог з огляду на те, що повноваження стосовно прийняття рішень про державну реєстрацію або відмову у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно законом віднесено до виключної компетенції державного реєстратора відповідного суб`єкта державної реєстрації, а не до компетенції суб`єкта державної реєстрації, де він працює.

Водночас судове засідання у справі № 910/8060/19, призначене на 5 березня 2020 року, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Павленка Є.В. у відпустці.

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року провадження у справі № 910/8060/19 поновлено, призначено підготовче судове засідання на 11 червня 2020 року. Крім того, вказаною ухвалою провадження у справі було зупинено у зв`язку з направленням судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Ухвалою суду від 11 червня 2020 року провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 11 червня 2020 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання третьої особи від 25 вересня 2019 року про закриття провадження у справі.

Також у судовому засіданні 11 червня 2020 року представник Банку Дацьків А.І. подав клопотання від 11 червня 2020 року про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у Посольства України в Республіці Кіпр, Міністерства юстиції та публічного порядку Республіки Кіпр, Посольства Республіки Кіпр у Києві, Formia Limited, Primi Limited, Anna Andreou, Shane Charalambous, Emilious Hadjivagelis, Elena Pastou, Компанії, а також у її організатора ряд документів та відомостей. Також позивач просив суд поновити строк для подання цього клопотання.

Крім того, у судовому засіданні 11 червня 2020 року представник Банку Гелетій І.І. подала клопотання позивача від 10 червня 2020 року, в якому просила суд витребувати в Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи № 826/1709/16 за позовом Банку до Управління про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою суду від тієї ж дати до участі у справі № 910/8060/19 залучено співвідповідача - Товариство. Клопотання Банку від 10 червня 2020 року про витребування доказів повернуто без розгляду, у задоволенні його клопотання позивача від 11 червня 2020 року про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів у справі № 910/8060/19 відмовлено, а саме клопотання від 11 червня 2020 року про витребування доказів - залишено без задоволення. Також цією ухвалою підготовче провадження у справі закрито і призначено її до судового розгляду по суті на 20 серпня 2020 року, а провадження у справі - зупинено, у зв`язку з направленням судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

30 червня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Товариства на позовну заяву від 24 червня 2020 року, в якому останнє заперечило проти вимог позивача з огляду на дійсність договору уступки права вимоги від 1 квітня 2019 року та наявність у заявника повноважень на подання заяв, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення. Крім того, зазначений відповідач вказав, що оспорюваними рішеннями не порушуються права позивача, оскільки на момент їх прийняття Банк відступив свої права вимоги на користь нового кредитора - Компанії, а також просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до пред`явлених Банком вимог.

7 серпня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові заперечення позивача на заяву Товариства про застосування наслідків спливу позовної давності з огляду на поважність причин пропуску Банком вказаного строку.

11 серпня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла відповідь позивача від 6 серпня 2020 року на відзив Товариства на позовну заяву, в якому останній вказав про необґрунтованість заперечень цього відповідача проти позову Банку, викладених у відзиві на позовну заяву.

18 серпня 2020 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла відповідь позивача від 14 серпня 2020 року на відзив Управління на позовну заяву, в якому позивач зазначив, що Управління на час виникнення спірних правовідносин було відповідним органом державної реєстрації, а відтак повинно відповідати за даним позовом.

У судовому засіданні 20 серпня 2020 року представник Банку "Укргазбанк" Дацьків А.І. подав клопотання про витребування у Компанії та Товариства ряду документів. Також позивач просив суд поновити строк для подання цього клопотання.

Крім того, у цьому судовому засіданні представник Банку Дацьків А.І. подав клопотання про витребування в Управління копії реєстраційних справ № 2684553, № 2656572, № 2683877 та № 2657403, а у разі ненадання таких документів вказаним відповідачем просив витребувати у Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи № 826/1709/16 в частині, що містять копії наведених реєстраційних справ.

Розглянувши вищенаведені клопотання позивача, суд у судовому засіданні 20 серпня 2020 року дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань Банку про витребування доказів, про що в судовому засіданні було постановлено відповідні протокольні ухвали.

Після проголошення вищенаведених ухвал представник позивача Дацьків А.І. заявив клопотання про оголошення перерви в судовому засідання з метою надання йому додаткового часу для підготовки письмової заяви про відвід судді Павленка Є.В. від розгляду даної справи. Вказане клопотання судом задоволено.

У судовому засіданні 20 серпня 2020 року після закінчення оголошеної судом перерви представник позивача Дацьків А.І. подав письмову заяву від 20 серпня 2020 року про відвід судді Павленка Є.В. від розгляду справи № 910/8060/19.

Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року в задоволенні поданої представником позивача заяви про відвід судді Павленка Є.В. від розгляду справи № 910/8060/19 відмовлено.

У вказаному судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Представник Товариства проти задоволення вимог заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Компанія та Управління про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили. Водночас у відзиві на позовну заяву Управління просило суд здійснювати розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та Товариства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" (правонаступником якого є Банк) та відкритим акціонерним товариством "Київ-Одяг" (правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "КИЇВ-ОДЯГ") укладено кредитний договір № 82 (до якого в подальшому на підставі угод про внесення змін та доповнень від 27 жовтня 2008 року № 1, від 31 грудня 2008 року № 2, від 21 січня 2009 року № 3, від 23 лютого 2009 року № 4 внесено зміни та доповнення), за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 86 851 700,00 грн.

25 лютого 2009 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" (правонаступником якого є Банк) та відкритим акціонерним товариством "Київ-Одяг" (правонаступником якого є Товариство) укладено кредитний договір № 3 (до якого в подальшому на підставі угоди від 3 березня 2009 року № 1 внесено зміни та доповнення), за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 150 000 000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між кредитором та позичальником укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 27 жовтня 2008 року, посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 9042 (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень від 3 березня 2009 року № 1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрованого в реєстрі за №472), а також договір наступної іпотеки без оформлення заставної від 27 лютого 2009 року, посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 449 (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень від 3 березня 2009 року № 1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 473), за змістом яких позичальник передав в іпотеку Банку нерухоме майно - адміністративно-виробничий комплекс загальною площею 20 732,5 м2, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, 2-Б.

У травні 2013 року представник Компанії подав до Реєстраційної служби Управління заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права) про припинення іпотеки за реєстраційними номерами: № 1323806 та № 1323697, а також заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права) - заборона на нерухоме майно, за реєстраційними номерами: № 2237601 та № 1323643, щодо припинення заборони на нерухоме майно - адміністративно-виробничий комплекс, який розташований у місті Києві на вулиці Куренівській, будинок 2-Б.

До зазначених заяв, відповідно до карток їх прийому, було додано наступні документи: лист від 22 травня 2013 року (видавник: Генріх Севінян); довіреність від 4 квітня 2011 року (видавник: Джупітер Ел Ел Сі); паспорт громадянина Вірменії; картку фізичної особи-платника податків, видану 16 березня 2010 року; статут Компанії від 24 травня 2013 року; рішення Компанії від 16 лютого 2006 року; договір відступлення права вимоги від 1 квітня 2009 року, укладений між відкритим акціонерним товариством "Укргазбанк" та Компанією; кредитний договір від 1 жовтня 2008 року № 82; лист-вимога відкритого акціонерного товариства "Укргазбанк" від 14 вересня 2009 року № 241021/ЗЗЦ.

За результатами розгляду вищенаведених заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Управління Миронюком Тарасом Руслановичем:

- прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 2683877, яким припинено обтяження (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна - адміністративно-виробничого комплексу загальною площею 20 732,50 м2, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, 2-Б, на підставі договору іпотеки без оформлення заставної від 27 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріаті кругу Заєць І.О. за реєстровим № 449;

- прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 2684553, яким припинено інше речове право (іпотеку) ВАТ АБ "Укргазбанк" на адміністративно-виробничий комплекс загальною площею 20 732,50 м2, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, 2-Б, на підставі договору наступної іпотеки без оформлення заставної від 27 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за реєстровим № 449;

- прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 2657403, яким припинено інше речове право (іпотеку) ВАТ "АБ "Укргазбанк" на адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 20 732,50 м2, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, 2-Б, на підставі договору іпотеки без оформлення заставної від 27 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Заєць І.О. за реєстровим № 9042;

- прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 2656572, яким припинено обтяження (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна - адміністративно-виробничого комплексу загальною площею 20 732,50 м2, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, 2-Б, на підставі договору іпотеки без оформлення заставної від 27 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Заєць І.О. за реєстровим № 9042.

Оскільки Банк не укладав з Компанією жодних договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та не відступав на користь цієї юридичної особи прав іпотекодержателя за вищенаведеними договорами іпотеки, вказані документи, на думку позивача, не могли бути підставою для припинення іпотек та заборон відчуження нерухомого майна, у зв`язку з тим, що були подані особою, яка не була обтяжувачем цієї нерухомості. За таких обставин, позивач просив суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Управління від 28 травня 2013 року за реєстраційним № 2657403, від 28 травня 2013 року за реєстраційним № 2656572, від 29 травня 2013 року за реєстраційним № 2684553 та від 29 травня 2013 року за реєстраційним № 2683877.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 6 частини 1 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи, зокрема, у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, а також справи у спорах щодо майна, яке є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (частина 1 статті 4 Закону України "Про іпотеку").

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 5 частини 1 наведеної статті Закону обтяженням є заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних дій (частина 1 статті 12 Закону).

Разом із тим, державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема, за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Суд звертає увагу на те, що даний спір не є спором між учасниками публічноправових відносин, оскільки ні державний реєстратор Реєстраційної служби Управління Миронюк Тарас Русланович, приймаючи оскаржувані рішення, ні Компанія не мали публічно-правових відносин саме з позивачем.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що даний спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме: є спором позивача та Компанії щодо речових прав на спірну нерухомість.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в справі № 910/25766/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 2 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог Банку до Компанії та товариства з обмеженою відповідальністю "Р.Г.Л. Груп" про стягнення заборгованості в сумі 242 993 569,10 грн. за кредитними договорами від 1 жовтня 2008 року № 82 та від 25 лютого 2009 року № 3, а також договором уступки права вимоги від 1 квітня 2009 року, відмовлено.

Вказане судове рішення на час розгляду даного спору набрало законної сили.

За умовами частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищенаведеним судовим рішенням було встановлено, що договір уступки права вимоги від 1 квітня 2009 року (з урахуванням якого державним реєстратором прийнято оспорювані рішення), є неукладеним.

У позовній заяві Банк в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскаржувані рішення державного реєстратора є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки їх було прийнято на підставі неналежних документів, поданих суб`єктом, який не був наділений правом на звернення з відповідними заявами про припинення іпотек та заборон.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (пункти 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, слід з`ясувати, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку правові підстави для задоволення вимог відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 червня 2019 року в справі № 910/6642/18, від 21 січня 2020 року в справі № 910/7815/18, від 11 лютого 2020 року в справі № 922/1159/19.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

У Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У той же час слід зазначити, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права та інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 4 вересня 2018 року в справі № 915/127/18 та від 22 серпня 2018 року в справі №925/1265/16.

Враховуючи посилання позивача на те, що матеріальне право Банку за вищезазначеними кредитними договорами від 1 жовтня 2008 року № 82 та від 25 лютого 2009 року № 3, а також договором іпотеки від 27 жовтня 2008 року без оформлення заставної і договором наступної іпотеки без оформлення заставної від 27 лютого 2009 року, було фактично відновлено рішенням Господарського суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в справі № 910/25766/13 (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 2 березня 2016 року), зважаючи на те, що позивачем у даній справі не було пред`явлено вимог щодо скасування записів, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі оспорюваних рішень державного реєстратора, а також беручи до уваги, що саме лише скасування спірних рішень державного реєстратора не призведе до реального відновлення порушених прав Банку та буде мати наслідком невиконання основного завдання судочинства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Банку.

У судовому засіданні 20 серпня 2020 року представник позивача посилався на те, що висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 4 вересня 2018 року в справі № 915/127/18 та від 22 серпня 2018 року в справі № 925/1265/16 не підлягають врахуванню судом при розгляді даної справи, оскільки стосуються виключно правовідносин, що виникають у зв`язку із захистом права власності на нерухоме майно.

Проте такі посилання не беруться судом до уваги з огляду на положення частини 3 статті 26 Закону в чинній редакції, якими прямо передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того, у судовому засіданні 20 серпня 2020 року представник позивача пояснив, що з урахуванням рішення Господарського суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в справі № 910/25766/13, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 2 березня 2016 року, Банком станом на час розгляду даної справи в суді на підставі виконавчого напису нотаріуса визнано право власності позивача на адміністративно-виробничий комплекс загальною площею 20 732, 5 м2, розташований за адресою: місто Київ, вулиця Куренівська, 2-Б. Наведені обставини додатково свідчать про відсутність правових підстав для задоволення вимог Банку, оскільки скасування оскаржуваних рішень державного реєстратора не вирішить питання про речові права позивача на зазначену нерухомість.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

У той же час, у порушення приписів вищезазначених вимог чинного законодавства Банк не довів, яким чином задоволення заявлених позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора про припинення іпотеки, які вже вичерпали свою дію, призведе до відновлення та ефективного захисту його прав, за умови наявності рішення Господарського суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в справі № 910/25766/13, а також посилань позивача на реалізацію його права на спірне іпотечне майно шляхом визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову Банку слід відмовити.

Щодо поданої Товариством заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності до пред`явлених позивачем вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 256 та 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності за змістом статті 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, за приписами статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, підстави для застосування строку позовної давності у даній справі відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та компенсації останньому не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 25 серпня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко