РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2020Справа № 910/1813/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Денисевича А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп»

про стягнення 313523,18 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом»

про стягнення 67014,95 грн

за участі представників:

від позивача - Мітічкін А.С. (уповноважений представник);

від відповідача - Пенькова О.С. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» звернулось до Господарського суду міста Києва із указаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» з вимогами про стягнення з відповідача штрафних санкцій в загальному розмірі 313523,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки №53-129-01-18-01-01310 від 16.01.2018, в частині своєчасної поставки продукції, внаслідок чого позивач просить стягнути на свою користь 209570,08 грн штрафу та 103953,10 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2020 відкрито провадження у справі 910/1813/20 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов заперечив проти правомірності тверджень позивача про те, що поставка товару за Договором поставки №53-129-01-18-01-01310 від 16.01.2018 відбувалась з порушенням строку, визначеного умовами вказаного договору, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

04.03.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» надійшла зустрічна позовна заява до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» про стягнення 67014,95 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані порушенням ДП «НАЕК «Енергоатом» обумовлених Договором поставки №53-129-01-18-01-01310 від 16.01.2018 строків оплати поставленого товару, а також тим, що внаслідок вказаного порушення договірних зобов`язань ТОВ «Манго-Груп» понесло збитки у вигляді сплачених на користь банківської установи відсотків за користування кредитними коштами. На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом просив стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» три відсотки річних в розмірі 5953,27 грн, інфляційні втрати в сумі 24746,35 грн та збитки в розмірі 36315,33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2020 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» про стягнення 67014,95 грн. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2020 постановлено здійснювати розгляд справи №910/1813/20 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» про стягнення 313523,18 грн, за правилами загального позовного провадження.

ДП «НАЕК «Енергоатом» у поданій до суду відповіді на відзив, зазначило, що на підставі п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» сторонами була укладена додаткова угода №1 від 29.01.2018, якою сторони, у тому числі, змінили строк поставки товару, у зв`язку з чим товар повинен був бути поставлений до 07.02.2018. Проте, навіть з урахуванням зміни строку поставки товару, ТОВ «Манго-Груп» порушило вказаний строк виконання зобов`язання.

Разом з тим, у поданому до суду відзиві на зустрічний позов ДП «НАЕК «Енергоатом» зазначив, що нарахування інфляційних втрат здійснено ТОВ «Манго-Груп» неправильно, без урахування рекомендацій, наведених зокрема у постанові Верховного Суду від 10.07.2019 по справі №910/21564/16, згідно з якими якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченою ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат. Відповідач за зустрічним позовом також просив суд взяти до увагу ту обставину, що порушення строків поставки продукції за договором не в останню чергу вплинуло на відтермінування виконання ДП «НАЕК «Енергоатом» його грошових зобов`язань, оскільки оплата продукції залежала від оформлення актів приймання-передачі продукції по факту її поставки. Крім того, ДП «НАЕК «Енергоатом» вказало, що кожен суб`єкт господарювання здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому відповідач за зустрічним позовом не повинен відповідати за порушення ТОВ «Манго-Груп» його зобов`язань перед третіми особами за кредитним договором, оскільки ДП «НАЕК «Енергоатом» не був стороною таких правовідносин, а укладення такого кредитного договору є ініціативою виключно самого ТОВ «Манго-Груп». З огляду на викладене, ДП «НАЕК «Енергоатом» просило суд у задоволенні зустрічного позову відмовити.

ТОВ «Манго-Груп» у поданій до суду відповіді на відзив зазначило, що при здійсненні нарахування інфляційної складової боргу ним були застосовані рекомендації, наведені у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, що є правомірним. Крім того, позивач за зустрічним позовом вказав, що внаслідок порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» строків оплати поставленого товару він був позбавлений можливості своєчасно сплатити заборгованість за тілом кредиту, в зв`язку з чим був змушений сплатити проценти за користування кредитом. Враховуючи викладене, ТОВ «Манго-Груп» вважає заявлений ним позов правомірним.

07.04.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ «Манго-Груп» надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 70%, яке обґрунтоване тим, що товариство хоч і з порушенням строку, проте виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а ДП «НАЕК «Енергоатом» не понесло збитків внаслідок прострочення поставки частини товару. Натомість внаслідок суттєвого підвищення цін на ринку нафтопродуктів ТОВ «Манго-Груп» внаслідок виконання договірних зобов`язань понесло збитки, адже збільшення ціни за одиницю товару на 10% жодним чином не компенсувало збитків ТОВ «Манго-Груп», завданих йому як постачальнику виконанням договору, оскільки в дійсності ціна на продукцію, що поставлялася по договору (дизельне паливо), зросла не на 10%, а значно більше.

ДП «НАЕК «Енергоатом» у поданих до суду запереченнях на відповідь на відзив позивача за зустрічним позовом, заперечило проти задоволення клопотання ТОВ «Манго-Груп» про зменшення розміру штрафних санкцій з огляду на те, що наведені товариством у підстави є недостатніми для зменшення розміру штрафних санкцій, адже з огляду на приписи ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України, приймаючи рішення про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, суд повинен враховувати, у тому числі, ступінь виконання зобов`язання (а в даному випадку мало місце систематичне порушення ТОВ «Манго-Груп» строків поставки товару), а також дії, які вчинялись ТОВ «Манго-Груп» для уникнення вказаного порушення (проте ТОВ «Манго-Груп» не надало жодного доказу на підтвердження того, що намагалось мінімізувати наслідки даного порушення), а тому відсутність збитків не є заздалегідь обов`язковою обставиною для застосування зменшення штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, разом з тим, заперечив проти задоволення зустрічного позову з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов, разом з тим, просив задовольнити зустрічний позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісний та зустрічний позов, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.01.2018 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець) Товариством з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» (постачальник) було укладено Договір поставки №53-129-01-18-01310, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити паливо дизельне (продукція) виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ» для потреб ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з п.1.2 Договору, найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначено в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.3.1 Договору, ціна договору складає 3087922,99 грн, у тому числі ПДВ 20% - 514653,83 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що строк поставки продукції зазначений в специфікації. За погодженням з покупцем (вантажоодержувачем) допускається поставка партіями.

Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача (п.5.4 Договору).

У п.10.1 Договору сторони домовились, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.06.2018, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань постачальника, передбачених договором, договір діє до закінчення терміну дії гарантії на продукцію.

Специфікацією №1, сторони погодили, що ТОВ «Манго-Груп» зобов`язалось протягом 10 робочих днів з моменту укладення договору поставити дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ» у кількості 118,748 т загальною вартістю 3087922,99 грн.

В подальшому, 29.01.2018 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поставки №53-129-01-18-01310 від 16.01.2018.

Згідно з п.6 Додаткової угоди №1, враховуючи звернення постачальника від 18.01.18 №31, від 22.01.18 №49 про необхідність перегляду ціни за одиницю продукції та строку поставки, керуючись п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», ст.ст.530, 651-654 Цивільного кодексу України та ст.188 Господарського кодексу України, шляхом укладання даної угоди, сторони дійшли до згоди про наступне:

- збільшити ціну за одиницю продукції до рівня 23830 грн без ПДВ за тонну;

- зменшити обсяг продукції передбачений умовами договору;

- строк поставки викласти в наступній редакції: «Протягом 7 робочих днів з моменту укладання угоди»;

- змінити і викласти в новій редакції Специфікацію №1 наведену в Додатку №1 до угоди, яка є її невід`ємною частиною;

- змінити і викласти в новій редакції п.3.1 договору: «Сума договору складає 3087910,46 грн, у тому числі ПДВ 20% - 514651,74 грн».

На виконання досягнутої домовленості сторонами була погоджена нова Специфікація №1, згідно з якою ТОВ «Манго-Груп» зобов`язувалось протягом 7 робочих днів з моменту укладення угоди поставити дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО виробництва ВАТ «Мозирський НПЗ» у кількості 107,984 т загальною вартістю 3087910,46 грн.

На виконання умов укладеного між сторонами договору ТОВ «Манго-Груп» поставило ДП «НАЕК «Енергоатом» товар за наступними видатковими накладними №РН-0000892 від 14.03.2018 на суму 831943,43 грн, №Рн-0000899 від 15.03.2018 на суму 429225,96 грн, №РН-0000900 від 15.03.2018 на суму 878583,50 грн та №РН-0000901 від 15.03.2018 на суму 854105,33 грн.

Крім того, факт поставки товару підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими відповідними печатками підприємств актами приймання-передачі ТМЦ №720/61 від 19.03.2018, №712/61 від 19.03.2018, №714/61 від 19.03.2018 та №713/61 від 19.03.2018.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що сторони погодили у Додатковій угоді №1 від 29.01.2018 строк поставки товару - протягом 7 робочих днів з моменту укладення угоди. Таким чином, останнім днем виконання відповідачем його зобов`язання з поставки товару було 07.02.2018, а порушення строку виконання такого зобов`язання почалось з 08.02.2018.

Відтак, частина товару за видатковими накладними №РН-0000892 від 14.03.2018 на суму 831943,43 грн, №Рн-0000899 від 15.03.2018 на суму 429225,96 грн, №РН-0000900 від 15.03.2018 на суму 878583,50 грн та №РН-0000901 від 15.03.2018 на суму 854105,33 грн була поставлена ТОВ «Манго-Груп» з порушенням встановленого умовами договору (в редакції додаткової угоди) строку.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Манго-Груп» обумовлений договором товар поставило з порушенням строку поставки, відтак допустило порушення зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язання. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до положень укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі у межах заявлених позивачем сум пені в розмірі 103953,10 грн та штрафу в розмірі 209570,08 грн.

Разом з тим, стосовно поданого ТОВ «Манго-Груп» клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 70%, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, обґрунтовуючи подане клопотання ТОВ «Манго-Груп» зазначає, що у проміжок часу між початком тендерної процедури та безпосереднім укладенням договору (більше місяця), різко змінилася кон`юнктура ринку нафтопродуктів, що було пов`язано з різким підвищенням світових цін на нафту, економічною ситуацією в Україні, військовими діями, нестабільністю курсу національної валюти, підняттям цін заводами-виробниками, у результаті чого різко підвищилися ринкові ціни на нафтопродукти, що були предметом Договору.

Оскільки, з огляду на приписи п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», збільшення ціни за одиницю товару більше, ніж на 10%, є неправомірним, сторони шляхом укладення Додаткової угоди № від 29.01.2018 домовилися збільшити ціну за одиницю продукції до рівня 23830 грн. без ПДВ за тонну. Проте, збільшення ціни за одиницю товару на 10% жодним чином не компенсувало збитків ТОВ «Манго-Груп», завданих йому як постачальнику виконанням договору, оскільки в дійсності ціна на продукцію, що поставлялася по договору (дизельне паливо), зросла не на 10%, а значно більше.

ТОВ «Манго-Груп» зазначило, що відповідно до висновку про вартість, наданого Бердянським невідокремленим відділенням Запорізької Торгово-промислової палати від 18.01.2018, ринкова вартість станом на 16.01.2018 дизельного палива знаходилася у діапазоні від 24541,67 грн без ПДВ за 1 тонну (29450,00 грн з ПДВ за 1 тонну) до 25166,67 грн без ПДВ за 1 тонну (30200,00 грн з ПДВ за 1 тонну).

Крім того, ТОВ «Манго-Груп» зазначало, що товариство хоч і з порушенням строку, проте виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а ДП «НАЕК «Енергоатом» не понесло збитків внаслідок прострочення поставки частини товару, натомість державне підприємство суттєво затримало проведення розрахунків за уже поставлену йому продукцію.

Згідно з положеннями ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені або штрафу, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Водночас, відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що, як наслідок, покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом враховано ступінь виконання ТОВ «Манго-Груп» зобов`язання та досліджено причини його неналежного виконання. Водночас товариством в порушення приписів ст.74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду наявності підстав, визначених положеннями ст.233 Господарського кодексу України та ст.551 Цивільного кодексу України, необхідних для зменшення розміру штрафних санкцій.

Доводи, викладені відповідачем у клопотанні про зменшення розміру штрафу, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки товариством не надано належних, допустимих достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ТОВ «Манго-Груп» про зменшення розміру штрафу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, стосовно вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» за зустрічним позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ТОВ «Манго-Груп» зазначило що ДП «НАЕК «Енергоатом» порушило строки оплати поставленого за договором №53-129-01-18-01310 від 16.01.2018 товару, а також вказувало про понесення товариством у зв`язку з таким порушенням збитків у вигляді сплачених банку процентів за користування кредитними коштами.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата поставленої продукції за специфікацією здійснюється покупцем за кожну партію, що поставляється, протягом 10 робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі поставленої продукції.

Судом встановлено, що сторонами підписані та засвідчені їх печатками акти приймання-передачі ТМЦ №668/61 від 09.02.2018, №720/61 від 19.03.2018, №712/61 від 19.03.2018, №714/61 від 19.03.2018 та №713/61 від 19.03.2018.

Таким чином, з урахуванням положень п. 4.2 договору:

- останнім днем строку оплати товару за актом №668/61 від 09.02.2018 було 23.02.2018, а порушення виконання зобов`язання з оплати почалось з 24.02.2018;

- останнім днем строку оплати товару за актами №720/61 від 19.03.2018, №712/61 від 19.03.2018, №714/61 від 19.03.2018 та №713/61 від 19.03.2018 було 02.04.2018, а порушення виконання зобов`язання з оплати почалось з 03.04.2018.

Так, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема банківською випискою по рахунку ТОВ «Манго-Груп», яка долучена товариством до зустрічного позову, підтверджується, що ДП «НАЕК «Енергоатом» здійснило на користь ТОВ «Манго-Груп» наступні оплати за поставлений товар 21.03.2018 на суму 60266,07 грн, 21.03.2018 на суму 12053,21 грн, 17.04.2018 на суму 711754,44 грн, 17.04.2018 на суму 142350,89 грн, 17.04.2018 на суму 732152,92 грн, 17.04.2018 на суму 146430,58 грн, 05.05.2018 на суму 693286,19 грн, 05.5.2018 на суму 138657,24 грн, 17.05.2018 на суму 357688,30 грн та 18.05.2018 на суму 71537,66 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що ДП «НАЕК «Енергоатом» допустило порушення строку оплати товару, обумовленого Договором поставки №53-129-01-18-01310 від 16.01.2018.

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що ДП «НАЕК «Енергоатом» товар, поставлений ТОВ «Манго-Груп», оплатив з порушенням обумовленого договором строку, відтак допустив порушення зобов`язання.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий ТОВ «Манго-Груп» розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за визначені позивачем за зустрічним позовом періоди, судом встановлено, що вказаний розрахунок виконаний арифметично вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Манго-Груп» в частині стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» трьох відсотків річних в розмірі 5953,27 грн та інфляційних втрат в сумі 24746,35 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаних розмірах.

Разом з тим, стосовно вимог ТОВ «Манго-Груп» про стягнення збитків у вигляді сплачених банку процентів за користування кредитними коштами в розмірі 36315,33 грн суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 1 ст.1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.2 ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ч.1 ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона. Суб`єктом є боржник; об`єктом - правовідносини по зобов`язаннях; об`єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб`єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Так, обґрунтовуючи заподіяння йому збитків, ТОВ «Манго-Груп» зазначило, що внаслідок порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» строку оплати поставленого товару у товариства виникла потреба в обігових коштах, необхідних для здійснення його поточної господарської діяльності та виконання зобов`язань перед іншими кредиторами, а також виплати заробітної плати та інших обов`язкових платежів, податків та зборів.

Судом встановлено, що 13.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» та Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») було укладено Кредитний договір №КІЕ-Кл-2716-2717 відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування, що дорівнює 50000000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

У межах вищевказаного кредитного договору за заявою ТОВ «Манго-Груп» отримало 09.02.2018 транш у розмірі 12000000 грн, що підтверджується довідкою № КНО-58.1.1/319 від 02.03.2020, виданою ПАТ «ПУМБ». Вказаний транш ТОВ «Манго-Груп» отримало під 18,3% річних.

Нарахувавши проценти за користування кредитними коштами за ставкою 18,3% протягом періоду, коли мало місце прострочення ДП «НАЕК «Енергоатом» оплати отриманого товару, ТОВ «Манго-Груп» дійшло висновку про завдання йому збитків в сумі 36315,33 грн.

Однак, суд зазначає, що кредитні правовідносини між ТОВ «Манго-Груп» та ПАТ «ПУМБ» виникли у травні 2017 року, тобто є самостійним зобов`язанням, виникнення якого не пов`язане з правовідносинами, що виникли у 2018 році між ТОВ «Манго-Груп» та ДП «НАЕК «Енергоатом» на підставі Договору поставки №53-129-01-18-01310 від 16.01.2018 та порушенням строку виконання грошових зобов`язань за цим договором.

Окрім того, суд зазначає, що черговий транш у розмірі 12000000 грн був отриманий ТОВ «Манго-Груп» 09.02.2018, у той час, як строк виконання ДП «НАЕК «Енергоатом» зобов`язання з оплати товару припадав на більш пізній строк, а саме 23.02.2018 та 02.04.2018. А відтак, до настання строку оплати отриманого товару ТОВ «Манго-Груп» не могло знати про те, що ДП «НАЕК «Енергоатом» допустить порушення строку виконання зобов`язання та спричинить дефіцит обігових коштів. Викладене свідчить про те, що порушення ДП «НАЕК «Енергоатом» строку оплати поставленого товару не стало причиною отримання ТОВ «Манго-Груп» чергового траншу по кредиту та не мало своїм наслідком сплату товариством процентів за користування зазначеними кредитними коштами.

Відтак, позивач за зустрічним позовом, заявляючи вимогу про стягнення збитків, не довів наявності повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника, а тому вимога про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» збитків у розмірі 36315,33 грн задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються відповідача в повному обсязі, разом з тим судові витрати відповідача за подання зустрічного позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» (01010, м. Київ, Хрестовий провулок, буд. 2, офіс 405; ідентифікаційний код 39039648) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд 108, літ. А; ідентифікаційний код 26251923) 209570 грн 08 коп. (двісті дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят) штрафу, 103953 (сто три тисячi дев`ятсот п`ятдесят три) грн 10 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4702 (чотири тисячi сімсот дві) грн 85 коп.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд 108, літ. А; ідентифікаційний код 26251923) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-Груп» (01010, м. Київ, Хрестовий провулок, буд. 2, офіс 405; ідентифікаційний код 39039648) 5953 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн 27 коп. трьох відсотків річних та 24746 (двадцять чотири тисячi сімсот сорок шість) грн 35 коп. інфляційних втрат, а також а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 962 (дев`ятсот шістдесят дві) грн 93 коп.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 17.08.2020

Суддя Я.В. Маринченко