СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"26" серпня 2020 р. Справа №922/829/20

Суддя Гетьман Р.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Гайдара Олександра Віленовича (вх.№2134Х/1 від 25.08.2020) на рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2020 у справі №922/829/20 (м. Харків, суддя Чистякова І.О., повний текст складено 03.08.2020),

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради, м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця Гайдара Олександра Віленовича, м. Харків,

про стягнення 3163,68 грн та звільнення приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача - Фізичної особи - підприємця Гайдар Олександра Віленовича заборгованості з орендної плати за договором оренди №4782 від 19.01.2012 у розмірі 3 163,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем вищевказаного договору оренди, який укладений між позивачем та відповідачем, в частині оплати орендної плати та наявність заборгованості за вказаним договором.

Також, позивач просить виселити відповідача з займаних нежитлових приміщень площею 50,0 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 12-В та передати орендоване майно Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Позовні вимоги щодо виселення відповідача з займаних нежитлових приміщень обґрунтовані, зокрема посиланням на те, що позивач як власник та орендодавець спірних нежитлових приміщень має намір використовувати вказане майно для власних потреб, про що він раніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору письмово повідомив про це відповідача (орендаря) листами від 25.09.2019 за вих. №9412 та від 09.10.2019 за вих. №9888, проте відповідач не звільнив нежитлові приміщення площею 50,0 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 12-В та не передав їх позивачу, що призводить до неможливості власника цих приміщень розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.07.2020 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Гайдар Олександра Віленовича на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради заборгованість з орендної плати за договором оренди №4782 від 19.01.2012 у розмірі 3163,68 грн.

Виселено Фізичну особу - підприємця Гайдар Олександра Віленовича з займаних нежитлових приміщень площею 50,0 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 12-В та передано орендоване майно Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 4204,00 грн покладено на відповідача у справі: Фізичну особу - підприємця Гайдар Олександра Віленовича.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Гайдар Олександра Віленовича на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради судовий збір у розмірі 4204,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2020 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Одночасно в апеляційній скарзі відповідач просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на важке фінансове становище.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на день подання скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.4 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону в редакції, що діє на момент подання апеляційної скарги, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент звернення до суду першої інстанції, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позов містить дві вимоги: одна вимога майнового характеру про стягнення 3163,68 грн, інша вимога - немайнового характеру про звільнення приміщення. Розмір прожиткового мінімуму на 1 січня 2020 року становив - 2102,00 грн.

З даного розміру позовних вимог судовий збір за подання позову у даній справі складав - 4204,00 грн.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області у даній справі складає 6306,00 грн (4204,00*150%).

Однак, заявником апеляційної скарги не надано до матеріалів справи доказів сплати судового збору, у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі.

Натомість, скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апелянт посилається на скрутне матеріальне становище на момент подання скарги та зазначає про неможливість перешкоди у доступі до правосуддя внаслідок вказаних обставин.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, станом на момент подання апеляційної скарги), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, заявник не належить до жодної з категорії осіб, визначеної законом, яким передбачено відстрочення сплати судового збору.

Крім того, скаржник не надав будь-яких доказів в обґрунтування заявленого клопотання, та доказів, які б свідчили про вжиття скаржником всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, №28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим, що виключає його задоволення.

Отже, на думку суду, відповідний недолік апеляційної скарги потребує усунення шляхом надання апелянтом суду доказів сплати судового збору в установленому законом розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху на підставі статті 260 Господарського процесуального кодексу України та встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги, а саме апелянт повинен надати суду докази сплати судового збору в установленому законом розмірі та порядку.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гайдара Олександра Віленовича на рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2020 у справі №922/829/20 залишити без руху.

2.Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

3.Повідомити апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків.

4.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою https://court.gov.ua/sud4875

Суддя - доповідач Р.А. Гетьман