РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.08.2020Справа № 910/7832/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія»

до Комунального підприємства «Київпастранс»

про стягнення 59 600,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія» (надалі - ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Комунального підприємства «Київпастранс» (надалі - КП «Київпастранс») про стягнення 59 600,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору №52.19-102 від 20.02.2019 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 49 404,40 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 097,58 грн., 3% річних у розмірі 1 299,60 грн. та інфляційних у розмірі 798,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Вказана ухвала була вручена відповідачу 12.06.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №826, проте відзив на позов до суду не подано.

При цьому, судом враховано положення п. 2 Прикінцевих та перехідних положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» відповідно до яких процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» N 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

20.02.2019 між КП «Київпастранс» (покупець) та ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» (продавець) було укладено договір №52.19-102 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю «Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів» код 34320000-6 за ДК 021:2015 (насос, підшипник, прокладка до автобусів Богдан А-091/А-092) надалі -товар, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Покупець зобов`язується повністю сплатити вартість отриманого товару на поточний рахунок продавця протягом 21 (двадцять один) календарного дня з моменту підписання відповідної видаткової накладної (п. 4.3 Договору).

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 96 728,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №1303005 від 13.03.2019 на суму 23 784,00 грн., №1803004 від 18.03.2019 на суму 33 072,00 грн., №404007 від 04.04.2019 на суму 16 324,80 грн., №404009 від 04.04.2019 на суму 8 558,40 грн., №504010 від 05.04.2019 на суму 3 540,00 грн. та №507007 від 05.07.2019 на суму 11 449,20 грн.

Відповідачем частково сплачено отриманий товар на загальну суму 47 324,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №8АП00975/1 від 15.03.2019 на суму 23 784,00 грн., №8АП02455/1 від 01.07.2019 на суму 20 000,00 грн. та №8АП01871/1 від 21.05.2019 на суму 3 540,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати переданого на підставі Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 49 404,40 грн.

Укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні №1303005 від 13.03.2019, №1803004 від 18.03.2019, №404007 від 04.04.2019, №404009 від 04.04.2019, №504010 від 05.04.2019 та №507007 від 05.07.2019) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 96 728,40 грн.

В свою чергу, відповідачем частково оплачено отриманий на підставі Договору товар на загальну суму 47 324,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №8АП00975/1 від 15.03.2019, №8АП02455/1 від 01.07.2019 та №8АП01871/1 від 21.05.2019.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за переданий товар у розмірі 49 404,40 грн., а строк виконання грошового зобов`язання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 49 404,40 грн. за переданий на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» про стягнення з КП «Київпастранс» заборгованості у розмірі 49 404,40 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 097,58 грн., 3% річних у розмірі 1 299,60 грн. та інфляційних у розмірі 798,95 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 13.06.2019 по 26.05.2020.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості непоставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши додані до позову розрахунки судом встановлено, що позивачем не правомірно включено в період розрахунку останній день виконання зобов`язання, що призвело до необґрунтованого збільшення розміру пені та 3%, а саме:

- за видатковою накладною №1803004 товар був переданий 18.03.2019, тому останнім днем виконання зобов`язання є 13.06.2019 тобто прострочення починається з 14.06.2019, а не 13.06.2019, як зазначено позивачем;

- за видатковими накладними №404007 та №404009 товар був переданий 04.04.2019, тому останнім днем виконання зобов`язання є 13.06.2019 тобто прострочення починається з 14.06.2019, а не 13.06.2019, як зазначено позивачем;

- за видатковою накладною №507007 товар був переданий 04.04.2019, тому останнім днем виконання зобов`язання є 13.06.2019 тобто прострочення починається з 14.06.2019, а не 13.06.2019, як зазначено позивачем.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 8 032,50 грн., 3% річних у розмірі 1 293,90 грн. та інфляційні у розмірі 798,95 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з КП «Київпастранс» на користь ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» заборгованості у розмірі 49 404,40 грн., пені у розмірі 8 032,50 грн., 3% річних у розмірі 1 293,90 грн. та інфляційних у розмір 798,95 грн. В іншій частині позову (пеня у розмірі 65,08 грн. та 3% річних у розмірі 5,7 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Також, в позовній заяві позивач просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 102 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» надано договір про надання правничої (правової) допомоги №5 від 22.05.2020, який укладений з адвокатом Романаускас Володимиром, рахунок на оплату №220501 від 22.05.2020, акт про надання правничої (правової) допомоги від 26.05.2020, платіжне доручення №665 від 25.05.2020.

Судом встановлено, що 22.05.2020 між ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» (клієнт) та адвокатом Романаускас Володимиром (адвокат) було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №5, відповідно до якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої (правової) допомоги, в порядку та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити її.

За змістом пункту 4.1 вказаного договору вартість послуг (гонорар) адвоката складає:

4.1.1 здійснення дій по підготовці до розгляду справи:

4.1.1.1 підготовка позовної заяви з додатками до Господарського суду міста Києва - 7 000,00 грн. (без ПДВ) (з розрахунку 1 500,00 грн./год.), а саме:

- аналіз документів - 1 година * 1 500,00 грн./год. = 1 500,00 грн. (без ПДВ);

- складання тексту позовної заяви - 1 година * 1 500,00 грн./год. = 1 500,00 грн. (без ПДВ);

- підготовка розрахунків заборгованості, процентів річних, інфляційних втрат, пені - 1 година 20 хв. * 1 500,00 грн./год. = 2 000,00 грн. (без ПДВ).

На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором про надання правничої (правової) допомоги №5 від 22.05.2020, ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» та адвокатом Романаускас Володимиром було складено акт про надання правничої (правової) допомоги від 26.05.2020, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Згідно вказаного акту, витрати на правничу (правову) допомогу за даним позовом в загальному розмірі складають 7 000,00 грн., які були сплачені клієнтом на рахунок адвоката 25.05.2020, що підтверджується платіжними дорученнями №655 від 25.05.2020.

Повноваження адвоката Романаускас Володимира підтвердженні договором про надання правничої (правової) допомоги №5 від 22.05.2020, ордером №1015592 від 25.05.2020 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ДН №5615 від 28.08.2019.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Романаускас Володимиром професійної правничої допомоги ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрія» в межах даної справи на суму 7 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія» задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, будинок 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія» (61052, м. Харків, провулок Сімферопольський, будинок 6, літера «Д-1»; ідентифікаційний код 38773958) заборгованість у розмірі 49 404 (сорок дев`ять тисяч чотириста чотири) грн. 40 коп., пеню у розмірі 8 032 (вісім тисяч тридцять дві) грн. 50 коп., 3 % річних у розмірі 1 293 (одна тисяча двісті дев`яносто три) грн. 90 коп., інфляційні у розмірі 798 (сімсот дев`яносто вісім) 95 коп., судовий збір у розмірі 2 099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 991 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) грн. 69 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий