ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2020 справа № 914/1279/20

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК Енергозберігаючі технології 2010», м.Київ

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Жовківської районної ради «Жовківська центральна районна лікарня», м.Жовква Львівська область

про стягнення 133 242,00 грн основного боргу.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК Енергозберігаючі технології 2010» до Комунального некомерційного підприємства Жовківської районної ради «Жовківська центральна районна лікарня» про стягнення 133 242,00 грн основного боргу.

Ухвалою від 01.06.2020 р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задовольнити, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити на 01.07.2020р.

Ухвала суду від 01.06.2020 р. про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 01.07.2020 р. надсилалися:

- позивачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 01133, м.Київ, провулок Лабораторний, буд.1, кімната 242. Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 03.06.2020 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Київ, індекс - 01133). 16.06.2020 року поштове відправлення за номером 901 вручене адресату (позивачу).

- відповідачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 80300, Львівська область, м.Жовква, вул.Львівська, буд.78 . Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 03.06.2020 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Жовква, індекс - 80300). 04.06.2020 року поштове відправлення за номером 910 вручене адресату (відповідачу).

30.06.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вих.№948/01-10 від 24.06.2020 р. (вх.№20730/20) в якому відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. До вказаного відзиву відповідачем долучено докази надіслання 25.06.2020 р. даного відзиву на адресу позивача.

Крім того, 30.06.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшла заява за вих.№947/01-10 від 24.06.2020 р. (вх.№20731/20) про розстрочення виконання винесеного судового рішення терміном на 6 (шість) місяців рівними частинами.

Також, 30.06.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшла заява за вих.№949/01-10 від 24.06.2020 р. (вх.№20729/20) про розгляд справи за його відсутності. У поданій заяві вказано, що відповідач звертається до суду для подання врегулювання спору за участю судді Сухович Ю.О.

Ухвалою від 01.07.2020 р. суд постановив відкласти судове засідання для розгляду справи по суті на 19.08.2020 р. з підстав наведених в даній ухвалі суду. Зокрема, вказаною ухвалою суд надав можливість позивачу у строк 5 (п`ять) календарних днів з дня отримання даної ухвали, письмово висловити свою позицію з приводу заявлених представником відповідача клопотань: про врегулювання спору за участю судді; розстрочення виконання рішення суду на 6 місяців та надіслати свою позицію суду та відповідачу.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання 19.08.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив. Станом на дату судового засідання відповідь на відзив, заяви, клопотання від позивача, в тому числі про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи, до суду не надходили.

Ухвала суду від 01.07.2020 р. про відкладення розгляду справи по суті на 19.08.2020 р. надсилалися позивачу на адресу вказану позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 01133, м.Київ, провулок Лабораторний, буд.1, кімната 242. Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 06.07.2020 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Київ, індекс - 01133). 09.07.2020 року поштове відправлення за номером 257 вручене адресату (позивачу).

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 19.08.2020 р. для розгляду справи по суті не забезпечив, проте 29.07.2020 р. до канцелярії суду від відповідача надійшла заява за вих.№1129/01-10 від 24.07.2020 р. (вх.№22950/20) в якій просить розглянути дану справу без участі відповідача - КНП «Жовківська центральна районна лікарня», за наявними документами, а саме: заяви про розстрочення виконання рішення суду на 6 місяців рівними частинами та відзивом на позовну заяву. Крім того, у поданій заяві представник відповідача повідомив суд про те, що позиція позивача щодо укладення мирової угоди відповідачу невідома.

Стосовно поданої відповідачем заяви суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.186 Господарського процесуального кодексу України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті, тобто суд має пересвідчитись в чіткому волевиявленні як відповідача, так і позивача, спрямованому на призначення такої процедури. Разом з тим із поданої відповідачем заяви та подальших дій позивача при розгляді справи випливає, що позивач не надав своєї згоди на врегулювання спору за участю судді, а тому відповідне одностороннє клопотання відповідача не може бути задоволено судом.

Відводів судді та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про дату судового засідання, не заперечення відповідача щодо розгляду справи без участі його представника, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представників сторін у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 19.08.2020 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12.02.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК Енергозберігаючі технології 2010» (позивач, згідно з договором - виконавець) та Комунальним некомерційним підприємством Жовківської районної ради «Жовківська центральна районна лікарня» (відповідач, згідно з договором - замовник) було укладено договір №45, відповідно до умов якого замовник зобов`язувався своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені в п. 1.1 цього договору. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги з гідрохімічного очищення системи опалення по об`єкту: поліклінічне відділення КНП «Жовківська ЦРЛ» за адресою Львівська область, Жовківський район, місто Жовква, вулиця Львівська, 17 за ДК 021: 20-8 послуги з ремонту і технічного обслуговування системи центрального опалення не виконав, внаслідок чого у відповідача (замовника) існує заборгованість в сумі 133 242,00 грн за надані послуги.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначив, що визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить суд розстрочити виконання рішення суду терміном на 6 (шість) місяців рівними частинами розміром одного платежу у 22 557,34 грн (заява за вих.№947/01-10 від 24.06.2020 р. (вх.№20731/20)).

В обґрунтування підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що відповідно до п. 1.1. Статуту КНП «Жовківська ЦРЛ» є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним некомерційним неприбутковим підприємством, що надає послуги первинної та вторинної медичної допомоги та здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів у сфері охорони здоров`я без мети одержання прибутку, а також бере участь у виконанні державних, регіональних та місцевих програм у сфері охорони здоров`я, встановлених законодавством України та цим Статутом».

Також, у заяві про розстрочення виконання рішення суду, відповідач зазначає, що відповідно до п.5.3. Статуту КНП «Жовківська ЦРЛ» джерелами формування майна та коштів підприємства є: (п.5.3.2.) кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти) та (п.5.3.5.) кошти, отримані за договорами з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (кошти Національної Служби Здоров`я України).

Крім того, у заяві про розстрочення виконання рішення, відповідач просить суд врахувати наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме: згідно п. 3 ч. 4 статті 331 ГПК України «стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо» введення карантинних заходів відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19». Як стверджує відповідач, введення вищевказаних заходів спричинило інфляційні процеси в економіці держави. Економічна криза зачепила всі без винятку країни світу пандемією СОVID-19.

У заяві про розстрочення виконання рішення суду, відповідач зазначає, що розстрочка - це не уникнення відповідальності відповідача по справі, а навпаки, організація та створення умов власне для подальшого виконання судового рішення та покращення власного фінансового стану. Відповідач має й інші грошові зобов`язання, зокрема сплата заробітної плати, податків.

Обставини встановлені судом.

12.02.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК Енергозберігаючі технології 2010», в особі директора Мазко Л.О., що діє на підставі Статуту, затвердженого Рішенням єдиного учасника №1-2019 від 29.05.2019 р. (позивач, згідно з договором - виконавець) та Комунальним некомерційним підприємством Жовківської районної ради «Жовківська центральна районна лікарня», в особі директора Шевціва І. Є., що діє на підставі Статуту (відповідач, згідно з договором - замовник) було укладено договір №45, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати такі послуги: Гідрохімічне очищення системи опалення по об`єкту: поліклінічне відділення КНП «Жовківська ЦРЛ» за адресою Львівська область, Жовківський район, місто Жовква, вулиця Львівська, 17 за ДК 021: 20-8 послуги з ремонту і технічного обслуговування системи центрального опалення, а замовник зобов`язується своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені в п. 1.1 цього договору.

Відповідно до п. 1.3. договору, надані послуги за цим договором передаються виконавцем замовнику на підставі акту здачі-прийняття наданих послуг, який підписуються обома сторонами. У цьому договорі під актом сторони розуміють акти складені за типовою формою КБ-2в та довідки складені за типовою формою КБ-3.

Згідно з п. п. 2.1.-2.2. договору сторони погодили, що загальна сума договору складає: 133 242,00 грн (сто тридцять три тисячі двісті сорок дві грн 00 копійок), у тому числі ПДВ (20 %) 22 207,00 грн (двадцять дві тисячі двісті сім грн 00 копійок). Кінцева сума договору може змінюватися, виходячи з фактичного обсягу наданих послуг, що підтверджується актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг.

Відповідно до п. п. 3.1.-3.3. договору, за надані послуги згідно п.1.1. цього договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг. Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з урахування п. 3.2. здійснюється не пізніше 31 березня 2020 року.

Пунктом 4.1.1. договору передбачено, що виконавець зобов`язаний надати всі послуги в обсязі та терміни, що передбачені цим договором.

Пунктом 4.2.6. договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно з п. 5.1. договору сторони погодили, що прийом наданих виконавцем послуг оформлюється актом (ми) здачі-прийняття наданих послуг та здійснюється замовником протягом 2-х днів з моменту його повідомлення про готовність послуг до приймання. У випадку наявності недоліків або дефектів наданих послуг, замовник зобов`язаний у цей термін вмотивовано письмово повідомити виконавця про відмову від підпису актів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІК Енергозберігаючі технології 2010» свої зобов`язання по договору №45 від 12.02.2020 р. виконало повністю, а саме надало такі послуги: Гідрохімічне очищення системи опалення по об`єкту: поліклінічне відділення КНП «Жовківська ЦРЛ» за адресою Львівська область, Жовківський район, місто Жовква, вулиця Львівська, 17 за ДК 021: 20-8 послуги з ремонту і технічного обслуговування системи центрального опалення.

Позивач на підтвердження виконання своїх зобов`язань по договору надав акт приймання виконаних будівельних робіт (надання послуг) складений за типовою формою КБ-2в та довідку складену за типовою формою КБ-3 на загальну суму 133 242,00 грн.

Як і на час звернення з позовною заявою до суду, так і станом на дату прийняття рішення (19.08.2020 р.) оплата за виконані роботи (надані послуги по договору №45 від 12.02.2020 р., відповідачем не проведена.

Відтак, у відповідача існує заборгованість з оплати основного боргу за надані послуги з гідрохімічного очищення системи опалення по об`єкту: поліклінічне відділення КНП «Жовківська ЦРЛ» за адресою Львівська область, Жовківський район, місто Жовква, вулиця Львівська, 17 за ДК 021: 20-8 послуги з ремонту і технічного обслуговування системи центрального опалення в сумі 133 242,00 грн, яку позивач просить стягнути.

Висновки суду.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір №45 від 12.02.2020 р. (надання послуг).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань по договору №45 від 12.02.2020 р. підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт (надання послуг) складений за типовою формою КБ-2в на загальну суму 133 242,00 грн, який підписаний відповідачем без претензій та зауважень.

Згідно з п. 3.2. та п. 3.3. договору оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з урахування п. 3.2. здійснюється не пізніше 31 березня 2020 року.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву повністю визнав позовні вимоги позивача про стягнення 133 242,00 грн основного боргу за надані послуги.

Відповідно до ч.1 ст.191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч.3 ст.191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Слід зазначити, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 133 242,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Конституційний Суд України у рішенні № 5-пр/2013 від 26.06.2013 вказав, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено: «На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003. Таким чином, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення».

Розстрочення означає виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява про розстрочення виконання рішення суду терміном на 6 (шість) місяців рівними частинами розміром одного платежу у 22 557,34 грн обґрунтована наявністю обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме: згідно п. 3 ч. 4 статті 331 ГПК України «стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо» введення карантинних заходів відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19».

Слід зазначити, що обов`язковою умовою надання розстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об`єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Суд звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду порушує також і матеріальні інтереси позивача, що може призвести до негативних наслідків для нього.

Слід зазначити, що фінансове становище стягувача, у свою чергу залежить і від ступеня виконання заявником рішення у даній справі.

Необхідною умовою задоволення клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Проте, суд зазначає, що заявником не додано до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження тяжкого фінансового стану підприємства та можливості виконання рішення суду у даній справі в майбутньому, у разі задоволення заяви про розстрочення виконання рішення. Заявник посилається виключно на тяжке фінансове становище підприємства, що спричинено карантинними заходами на території України, утім не надає жодних документальних підтверджень того, що таке фінансове становище поліпшиться найближчим часом, що дасть змогу боржнику виконати рішення суду у даній справі. Розглядувана заява місить лише доводи та припущення заявника, які жодним належним доказом не підтверджуються.

Окрім того, суд зазначає, що запровадженні на території України карантинні заходи та введення режиму надзвичайної ситуації стосуються не лише заявника, зазначені обставини також негативно впливають на діяльність інших суб`єктів господарювання, зокрема і на позивача у даній справі, який має право на стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань ще до запровадження режиму надзвичайної ситуації на території України.

Відповідач не обґрунтував належними, достовірними, допустимими доказами винятковість обставин, що ускладнять виконання рішення суду. Не подав жодних доказів того, що запровадження примусових карантинних заходів на території України призвело до тяжкого економічного становища відповідача. Не подав доказів, які підтверджують можливість виконання рішення суду згідно запропонованого графіку.

Як позивач так і відповідач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. Відтак, невиконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг може негативно відобразитись на господарській діяльності позивача.

Саме лише посилання відповідача на запровадження примусових карантинних заходів на території України не може бути підставою для задоволення клопотання про розстрочення рішення.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги відсутність будь-яких доказів в обґрунтування обставин, на які відповідач покликається, як на підставу для розстрочення виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення.

Водночас, відповідач не позбавлений права на звернення із заявою про розстрочення виконання рішення, за умови подання належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів на підтвердження обставин, якими він обгрунтовує підставу для розстрочення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача, а саме суму основного боргу у розмірі 133 242,00 грн.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення його позовних вимог, внаслідок чого суд вирішив позов задовольнити повністю.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «ХіроБалані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та МесропМовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2169 від 14.05.2020 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення міститься в ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, враховуючи приписи ч.1 ст. 130 ГПК України, беручи до уваги те, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що 1051,00 грн судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету. Решта судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 130, 191, 236-238, 239, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Жовківської районної ради «Жовківська центральна районна лікарня», м.Жовква Львівська область (80300, Львівська область, Жовківський район, м.Львів, вул.Львівська, буд.78; ідентифікаційний код 01996409) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК Енергозберігаючі технології 2010» (01133, Київська область, м.Київ, провулок Лабораторний, буд. 1, кімната 242; ідентифікаційний код 39640167) 133 242,00 грн основного боргу та 1 051,00 грн судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ІК Енергозберігаючі технології 2010» (01133, Київська область, м.Київ, провулок Лабораторний, буд. 1, кімната 242; ідентифікаційний код 39640167) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 051,00 грн, сплачений згідно платіжного доручення №2169 від 14.05.2020 р.

4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України після набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення

складено 25.08.2020 року.

Суддя Ю.О. Сухович