ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020м. ДніпроСправа № 904/1072/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фітоліт-Лаймстоун", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 2 486 041 грн. 02 коп. за договором про надання транспортно-експедиторських послуг від 14.09.2018 № 148/18

Представники:

від позивача: Ізвекова Я.Б., довіреність № 18 від 01.07.2020, представник;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фітоліт-Лаймстоун" заборгованість за надані послуги в сумі 2 486 041 грн. 02 коп., відповідно до умов договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 14.09.2018 № 148/18.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 19.03.2020.

19.03.2020 підготовче засідання не відбулось у зв`язку із запровадженням на території України карантину.

Ухвалою суду від 19.03.2020 відкладено підготовче засідання на невизначений термін.

Господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Крім того, згідно із п. 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Надалі строк дії карантину продовжувався з 03.04.2020 до 24.04.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239), з 24.04.2020 до 11.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291), з 11.05.2020 до 22.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343), з 22.05.2020 до 22.06.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392), з 22.06.2020 до 31.07.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500), з 01.08.2020 до 31.08.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641).

Після послаблення карантину, ухвалою господарського суду від 07.05.2020 підготовче засідання у справі призначене на 02.06.2020.

29.05.2020 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому він не визнає позовні вимоги, вважає їх передчасними, недоведеними та необґрунтованими. Відповідач зазначає, що позивач, надававши транспортно-експедиторські послуги без отримання авансового платежу, фактично надав згоду на оплату послуг (їх частини) з організації перевезень вантажів за фактом їх виконання. Тобто, як вбачається з п. 3.1. договору, єдиною підставою для оплати відповідачем послуг є надання рахунку. У той же час, відповідач стверджує, що позивач не надав йому відповідні рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг, у зв`язку з чим у відповідача не виник обов`язок з оплати. Просив у позові відмовити.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2020 підготовче засідання відкладено на 02.07.2020, у зв`язку із неявкою сторін; не прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог від 13.05.2020 № 761.

У підготовчому засіданні 02.07.2020 представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що за його згодою, відповідно до п. 3.1. договору між сторонами була погоджена оплата послуг з організації перевезень вантажів за фактом їх виконання впродовж 3-х календарних днів з моменту надання рахунку позивачем. Оскільки за умовами договору сторони погодили оплату послуг за фактом їх виконання, рахунки на оплату виставлялись позивачем після та на підставі наданих послуг. Рахунки на оплату надавались відповідачу одночасно з актами виконаних робіт. Враховуючи, що від відповідача не повертались підписані акти виконаних робіт від 31.10.2019 та від 30.11.2019, позивач повторно 24.01.2020 надіслав відповідачу для підписання рекомендованим листом вищевказані акти, рахунки на оплату, а також звіти експедитора. Форма рахунків не передбачала їх підпису та зворотнього повернення, тому відповідачем повернуто позивачу тільки підписані акти виконаних робіт від 31.10.2019 та від 30.11.2019, а також звіти експедитора. Таким чином, посилання відповідача на порушення позивачем умов п. 3.1. договору не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України. Тому наявність або відсутність рахунків не звільняє відповідача від обов"язку оплатити надані послуги. У результаті проведеної звірки взаємних розрахунків сторони підписали акт звірки від 30.11.2019, яким підтвердили існування заборгованості станом на 30.11.2019 у розмірі 2 536 041 грн. 02 коп. Однак в порушення умов п. 3.6. договору відповідач протягом 3-х робочих днів з дати підписання акту звірки не погасив існуючу заборгованість у повному обсязі, а лише 11.02.2020 сплатив 50 000 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 02.07.2020 підготовче засідання відкладено на 23.07.2020, у зв`язку із необхідністю надання відповідачем витребуваних судом документів.

22.07.2020 відповідачем до суду подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що не отримував від позивача рахунків на оплату послуг. Крім того, позивачем не надано належних доказів (опису вкладення) на підтвердження надіслання відповідачу 24.01.2020 рахунків. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою господарського суду від 23.07.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні 11.08.2020.

Відповідач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 477.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 11.08.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору; факт надання послуг; строк оплати; наявність часткової оплати; наявність прострочення оплати.

На підтвердження обставин, які є предметом доказування у даній справі, позивач надав до матеріалів справи такі докази:

- копію договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 14.09.2018 № 148/18;

- копію додаткової угоди від 08.11.2019;

- копії залізничних накладних № № 32255036, 32265167, 32265183, 32287401, 32287450, 32300543, 32302796, 32331688, 32331753, 32331886, 32357741, 32357782, 32368391, 32368441, 32410433, 32410458, 32500951, 32500969, 32578593, 32578601, 32578619, 32578627, 32578635, 32594012, 32594319, 32604779, 32604845, 32630782, 32630790, 32630808, 32641011, 32641078, 32664419, 32664674, 32664765, 32680852, 32680860, 32701690, 32701724, 32713653, 32713679, 32713687, 32762585, 32787848, 32849986, 32850018, 32940314, 32940322, 32963613, 32965154;

- копії актів виконаних робіт за жовтень 2019 від 31.10.2019, за листопад 2019 від 30.11.2019;

- копії рахунків № Э11190033 від 31.10.2019, № Э12190060 від 30.11.2019, № Э12190061 від 30.11.2019;

- копії звітів експедитора № 0, № 0, № 2;

- копії актів звірки взаємних розрахунків за жовтень та листопад 2019;

- копії платіжних доручень № 136 від 04.10.2019, № 138 від 07.10.2019, № 142 від 08.10.2019, № 141 від 08.10.2019, № 143 від 09.10.2019, № 146 від 10.10.2019, № 149 від 15.10.2019, № 151 від 16.10.2019, № 150 від 16.10.2019, № 160 від 23.10.2019, № 162 від 23.10.2019, № 161 від 23.10.2019, № 165 від 24.10.2019, № 167 від 25.10.2019, № 169 від 25.10.2019, № 184 від 04.11.2019, № 183 від 04.11.2019, № 188 від 08.11.2019, № 198 від 13.11.2019, № 199 від 13.11.2019, № 212 від 19.11.2019, № 213 від 19.11.2019, № 221 від 26.11.2019, № 222 від 26.11.2019, № 20 від 11.02.2020;

- копії листів за № 31/01 від 31.01.2020, за № 1082 від 26.11.2019, за № 171 від 27.11.2019, за № 172 від 29.11.2019;

- копії списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих № 279 від 24.01.2020, фіскального чеку від 24.01.2020.

Так, судом встановлено, що 14.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фітоліт-Лаймстоун" (клієнт) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 148/18 (далі - договір).

Даний договір регулює взаємовідносини сторін, що виникають при організації перевезень вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у залізничному рухомому складі (вагонах перевізника ПАТ "Укрзалізниця") і пов"язаних з цим послугах та здійсненню розрахунків за надані послуги (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору експедитор згідно цього договору, що є дорученням клієнта, на підставі заявок клієнта за його рахунок та за винагороду (плату) організує перевезення вантажів у залізничному рухомому складі й пов"язані з цим послуги шляхом укладання договорів з підприємствами, уповноваженими здійснювати перевезення або організацію перевезень вантажів, підприємствами-власниками (балансоутримувачами) залізничного рухомого складу, іншими юридичними особами, а клієнт сплачує і приймає надані експедитором послуги на умовах договору.

Згідно з п. 2.1. договору сторони зобов"язані виконувати всі умови договору та мають право на взаємне отримання інформації, необхідної для виконання ними своїх обов"язків за договором.

За умовами п. 2.2. договору обов"язки клієнта: забезпечувати належне оформлення перевізних документів вантажовідправниками. У провізних документах має бути вказаний код платника транспортних послуг, наданий експедитором, та найменування підприємства-власника вантажу (2.2.7); здійснювати оплату за організацію перевезень і послуги, пов"язані з перевезенням, оплату інших витрат експедитора та винагороди (плати) експедитору в порядку, передбаченому цим договором (2.2.12); у строки, встановлені договором, підписувати акти звірки розрахунків, акти виконаних робіт, пов"язаних з організацією перевезень та інші документи, які потребують підпису клієнта (2.2.17).

До обов"язків експедитора, згідно з п. 2.4. договору, належить: організувати відповідно до наданих клієнтом заявок перевезення вантажів клієнта залізничним транспортом та надавати інші послуги, що пов"язані з перевезенням вантажів, шляхом укладання договорів з підприємствами, уповноваженими здійснювати перевезення або організацію перевезень вантажів, підприємствами-власниками (балансоутримувачами) залізничного рухомого складу, іншими юридичними особами (2.4.2); не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем надання послуг, надавати клієнту акти виконаних робіт, рахунки, податкові накладні та звіти експедитора про виконання доручень клієнта (2.4.7).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що клієнт для організації перевезень вантажів і пов"язаних з цим послуг та для відшкодування витрат експедитора здійснює авансові платежі. Авансові платежі мають бути здійснені до початку кожного місяця здійснення перевезень. Авансові платежі здійснюються на вартість перевезень, інших послуг та витрат експедитора, що плануються впродовж кожного місяця надання послуг. За згодою експедитора можлива оплата послуг (їх частини) з організації перевезень вантажів за фактом їх виконання впродовж 3-х календарних днів з моменту надання рахунку експедитором.

Відповідно до п. 3.3. договору оплата вартості інформаційних послуг, наданих згідно п. 2.4.6, сплачується клієнтом на умовах 100% попередньої оплати протягом 3-х робочих днів з дати виставлення експедитором рахунку, якщо інше не передбачено протоколом погодження договірної ціни.

За умовами п. 3.4. договору винагорода (плата) експедитору встановлюється у розмірі 3% вартості організації перевезень вантажів (без урахування ПДВ) і сплачується клієнтом впродовж 3-х робочих днів після надання послуг на підставі рахунків експедитора або утримується експедитором самостійно з авансових платежів клієнта. При укладанні експедитором правочинів з іншими юридичними особами, що необхідні для виконання заявок клієнта, за вартістю менш, ніж вказано в цьому розділі, різниця є додатковою винагородою (платою) експедитора.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що акт виконаних робіт та акт звірки розрахунків повинні бути розглянуті клієнтом протягом 5-ти робочих днів з дня отримання від експедитора і повернуті експедитору підписаними (з розшифруванням посади, прізвища, ім"я та по батькові особи, що підписала акт) і скріпленими печаткою або з мотивованими запереченнями до акту. Якщо протягом 5-ти робочих днів з дати передачі актів факсом або електронною поштою не надійде мотивованих заперечень клієнта до акту виконаних робіт і акту звірки розрахунків, експедитор вважає їх підписаними та приймає для відображення в бухгалтерському обліку.

Відповідно до п. 3.6. договору не рідше одного разу на місяць експедитор і клієнт здійснюють звірку повноти розрахунків, результати якої оформлюють актом звірки розрахунків. Заборгованість клієнта, виявлена у процесі звірки, вказується в акті звірки розрахунків і погашається протягом 3-х робочих днів з дати його підписання уповноваженими особами сторін (дати визнання акту підписаним згідно п. 3.5. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання сторонами, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладання органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (за наявності таких вимог), про що сторони договору мають бути повідомлені. Договір діє до 31.12.2018 включно (п. 9.1. договору).

Пунктом 9.2. договору передбачено, що договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не менш, ніж за 30 днів до закінчення його дії не повідомить іншу сторону в письмовій формі про припинення дії договору.

Додатковою угодою від 08.11.2019 сторони доповнили п. 3.2. договору.

У жовтні та листопаді 2019 позивач надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 2 698 285 грн. 32 коп., що підтверджується підписаними сторонами без будь-яких зауважень актами виконаних робіт від 31.10.2019 на суму 1 328 119 грн. 20 коп., від 30.11.2019 на суму 1 370 166 грн. 12 коп. та виставив відповідні рахунки на оплату № Э11190033 від 31.10.2019, № Э12190060 від 30.11.2019, № Э12190061 від 30.11.2019, про які зазначено в актах.

Також, надання послуг підтверджується залізничними накладними № № 32255036, 32265167, 32265183, 32287401, 32287450, 32300543, 32302796, 32331688, 32331753, 32331886, 32357741, 32357782, 32368391, 32368441, 32410433, 32410458, 32500951, 32500969, 32578593, 32578601, 32578619, 32578627, 32578635, 32594012, 32594319, 32604779, 32604845, 32630782, 32630790, 32630808, 32641011, 32641078, 32664419, 32664674, 32664765, 32680852, 32680860, 32701690, 32701724, 32713653, 32713679, 32713687, 32762585, 32787848, 32849986, 32850018, 32940314, 32940322, 32963613, 32965154, в яких у відповідних графах проставлено код позивача, присвоєний йому розрахунковим підрозділом залізниці, та найменування позивача в якості особи, яка здійснила оплату за перевезення.

Крім того, надання відповідних послуг підтверджується складеними звітами експедитора № 0, № 0, № 2 (т. 1, а.с. 23-116).

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих транспортно-експедиторських послуг виконав частково, сплативши 1 448 991 грн. 70 коп., що підтверджуються платіжними дорученнями № 136 від 04.10.2019, № 138 від 07.10.2019, № 142 від 08.10.2019, № 141 від 08.10.2019, № 143 від 09.10.2019, № 146 від 10.10.2019, № 149 від 15.10.2019, № 151 від 16.10.2019, № 150 від 16.10.2019, № 160 від 23.10.2019, № 162 від 23.10.2019, № 161 від 23.10.2019, № 165 від 24.10.2019, № 167 від 25.10.2019, № 169 від 25.10.2019, № 184 від 04.11.2019, № 183 від 04.11.2019, № 188 від 08.11.2019, № 198 від 13.11.2019, № 199 від 13.11.2019, № 212 від 19.11.2019, № 213 від 19.11.2019, № 221 від 26.11.2019, № 222 від 26.11.2019, № 20 від 11.02.2020 (т. 1, а.с. 119-143).

Вищевказаними платіжними дорученнями відповідач погасив заборгованість за надані послуги, яка існувала станом на 01.10.2019 у розмірі 1 236 747 грн. 40 коп. та частково заборгованість за надані послуги за актом від 31.10.2019 у розмірі 212 244 грн. 30 коп.

Як вбачається з листування між сторонами, відповідач підтвердив існування заборгованості за надані у жовтні та листопаді 2019 транспортно-експедиторські послуги і зазначав, що заборгованість виникла через прострочення оплати контрагентами за отриманий товар. Крім того, відповідач обіцяв здійснити погашення існуючої заборгованості (т. 2, а.с. 18-21).

До того ж, сторонами підписані акти звірки взаємних розрахунків за жовтень та листопад 2019, які підтвердили існування заборгованості за надані транспортно-експедиторські послуги станом на 30.11.2019 у розмірі 2 536 041 грн. 02 коп. (т. 1, а.с. 117, 118).

Однак в порушення умов п. 3.6. договору відповідач протягом 3-х робочих днів з дати підписання акту звірки не погасив існуючу заборгованість у повному обсязі, а лише 11.02.2020 сплатив 50 000 грн. 00 коп.

Заборгованість за надані у жовтні та листопаді 2019 транспортно-експедиторські послуги складає 2 486 041 грн. 02 коп., а саме: за актом виконаних робіт від 31.10.2019 оплачено частково 212 244 грн. 30 коп. - борг складає 1 115 874 грн. 90 коп., акт виконаних робіт від 30.11.2019 неоплачений повністю - борг складає 1 370 166 грн. 12 коп.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Сторони підтверджують, що за згодою позивача, відповідно до п. 3.1. договору, між сторонами була погоджена оплата послуг з організації перевезень вантажів за фактом їх виконання впродовж 3-х календарних днів з моменту надання рахунку позивачем.

Відповідач стверджує, що позивач не надав йому відповідні рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг, у зв`язку з чим у нього не виник обов`язок з оплати.

Водночас, в актах виконаних робіт від 31.10.2019 та від 30.11.2019 зазначено про рахунки на оплату № Э11190033 від 31.10.2019, № Э12190060 від 30.11.2019, № Э12190061 від 30.11.2019.

Отже, суд доходить висновку, що вказані рахунки надавались відповідачу одночасно з актами виконаних робіт.

Враховуючи умови п. 3.1. договору та положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був здійснити оплату наданих транспортно-експедиторських послуг за актом виконаних робіт від 31.10.2019 у строк до 04.11.2019 включно, за актом виконаних робіт від 30.11.2019 - до 03.12.2019 включно.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач частково розрахувався за надані позивачем у жовтні та листопаді 2019 транспортно-експедиторські послуги, у зв"язку з чим заборгованість складає 2 486 041 грн. 02 коп., а саме: за актом виконаних робіт від 31.10.2019 оплачено частково 212 244 грн. 30 коп. - борг складає 1 115 874 грн. 90 коп., акт виконаних робіт від 30.11.2019 неоплачений повністю - борг складає 1 370 166 грн. 12 коп.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані транспортно-експедиторські послуги у розмірі 2 486 041 грн. 02 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Водночас, 11.08.2020 позивач подав до суду заяву про повернення з Державного бюджету України сплаченої суми судового збору у розмірі 2 712 грн. 84 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 02.06.2020 не прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог від 13.05.2020 № 761.

При поданні вказаної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 712 грн. 84 коп.

Враховуючи викладене, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 2 712 грн. 84 коп. підлягає поверненню останньому з Державного бюджету України за ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фітоліт-Лаймстоун" про стягнення заборгованості в сумі 2 486 041 грн. 02 коп. за договором про надання транспортно-експедиторських послуг від 14.09.2018 № 148/18 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фітоліт-Лаймстоун" (49005, м. Дніпро, вул. Обручева, 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д, корпус "З", ) 2 486 041 грн. 02 коп. (два мільйона чотириста вісімдесят шість тисяч сорок одна грн. 02 коп.) заборгованості за надані транспортно-експедиторські послуги та 37 290 грн. 62 коп. (тридцять сім тисяч двісті дев"яносто грн. 62 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Інноваційна транспортна компанія" з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 2 712 грн. 84 коп., про що винести ухвалу.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 19.08.2020

Суддя І.А. Рудь