ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1448/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Брянська, буд. 15, офіс 25)

до відповідача: Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (65121, місто Одеса, проспект Небесної сотні, буд. 32-А)

про стягнення 50 659,05 грн

ВСТАНОВИВ:

25.05.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод", в якій просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 45 169,44 грн, 3% річних у сумі 2 113,72 грн, інфляційні втрати у сумі 3 375,89 грн, а також судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним за усною домовленістю з відповідачем останньому було здійснено поставку товару, обумовленого у видаткових накладних. Водночас, у порушення домовленості, відповідачем отриманий товар оплачено не було.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9 400 грн (а.с.83-86) та клопотання про витребування:

- у Головного управління ДПС у Одеській області податкових декларацій з податку на додану вартість з Додатком №1 (Розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) та Додатком №5 (Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за період з липня 2018 року по грудень 2018 року включно, що подавалися Державним підприємством "Одеський авіаційний завод";

- у Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" належним чином завірених копій видаткових накладних РН-000141 від 23.07.2018р., РН-000257 від 28.11.2018 р., РН-000238 від 30.10.2018 р., "Журналу обліку вантажів, що надійшли" або належним чином завірений витяг з нього за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 р., податкових декларацій з податку на додану вартість з Додатком №і (Розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) та Додатком №5 (Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за період з липня 2018 року по грудень 2018 року включно, що подавалися Державним підприємством "Одеський авіаційний завод".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.06.2020р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/1448/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Крім того, враховуючи положення ст. 13 ГПК України стосовно необхідності доведення кожною стороною своєї правової позиції, суд в ухвалі про відкриття провадження к справі зазначив, що клопотання позивача про витребування додаткових доказів є передчасним, з огляду на відсутність наразі в матеріалах справи жодної заяви відповідача по суті спору із запереченнями щодо викладених в позовній заяві фактів стосовно поставки товару.

Ухвала суду від 01.06.2020р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу та отримана останнім 10.06.2020р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.112).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.103-108) та отримана останнім 16.06.2020р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.113).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст.252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

03.07.2020р. до суду від Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" надійшов відзив на позовну заяву (а.с.114-115), згідно якого відповідач наявність заборгованості у сумі 45 169,44 визнає, однак, посилаючись на положення ст. 530 ЦК України, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із ненадсиланням позивачем вимоги щодо оплати поставленого товару.

03.07.2020р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.129-134), в якій позивач, заперечуючи доводи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, посилаючись на положення ст.ст. 691, 692 ЦК України, зазначає про обов`язок відповідача оплатити поставлений товар після його прийняття та підписання видаткових накладних.

09.07.2020р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" до суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн (а.с.138-141).

31.07.2020р. до суду від Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.156-157), в яких відповідач ще раз наголосив, що оскільки термін, протягом якого мала бути здійснена оплата, сторонами не було закріплено, та позивачем вимога про оплату не надсилалась, у Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" не виникло обов`язку зі сплати поставленого товару.

У відповідності до ч.4 ст.240 ГПК України, у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому, згідно частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, чинним законодавством обов`язкова письмова форма договору поставки не передбачена.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з липня по грудень 2018р. ТОВ "Груп Інтрейд" було поставлено відповідачу товар на загальну суму 45 169,44 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні. Факт поставки товару на суму 45 169,44 грн відповідачем визнається та жодним чином не спростовується.

Оцінюючи характер відносин між сторонами та факт поставки товару за накладними, суд доходить висновку, що дії сторін були наслідком надання та прийняття пропозиції та направлені на встановлення цивільних прав та обов`язків.

Дії сторін (передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на зазначене, строк виконання грошового зобов`язання у спірних правовідносинах визначається за правилами ст. 692 Цивільного кодексу України, тобто обов`язок оплатити товар виникає у покупця (відповідача) з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, оскільки іншого строку оплати сторони не визначили, тобто на наступний день після отримання товару за накладними.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Водночас, як вказує позивач, відповідачем поставлений товар оплачено не було та не було його повернуто.

Суд відхиляє аргументи відповідача щодо ненастання строку оплати поставленого товару, оскільки положеннями ст. 692 ЦК України чітко визначено порядок оплати прийнятого товару.

Враховуючи, що прийняття товару покупцем має своїм наслідком виникнення у нього обов`язку з його повної оплати, а також те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 45 169,44 грн, відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, натомість, фактично, визнав позов у цій частині у наданому суду відзиві, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" в цій частині цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 2 113,72 грн та інфляційних втрат у сумі 3 375,89 грн,, суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведені положення Закону, з огляду на порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання, встановлених приписами ст. 692 Цивільного кодексу України, суд вважає правомірним нарахуванням позивачем 3% річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

При перевірці наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку 3% річних, суд встановив його часткову неправильність з огляду на невірне визначення строку виконання зобов`язання, внаслідок чого за допомогою системи "Ліга-Закон", враховуючи положення ч.5 ст. 254 ЦК України, судом було здійснено власний розрахунок 3% річних.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
2817.3601.11.2018 - 04.05.20205513 %127.51
1207.6830.10.2018 - 04.05.20205533 %54.86
1408.6801.11.2018 - 04.05.20205513 %63.76
301.9207.12.2018 - 04.05.20205153 %12.77
2717.2830.10.2018 - 04.05.20205533 %123.43
230420.07.2018 - 04.05.20206553 %123.97
208809.08.2018 - 04.05.20206353 %108.92
264014.08.2018 - 04.05.20206303 %136.63
237614.08.2018 - 04.05.20206303 %122.96
252008.12.2018 - 04.05.20205143 %106.39
270030.11.2018 - 04.05.20205223 %115.77
252007.12.2018 - 04.05.20205153 %106.60
252007.12.2018 - 04.05.20205153 %106.60
252007.12.2018 - 04.05.20205153 %106.60
1912.0830.10.2018 - 04.05.20205533 %86.85
939.1201.11.2018 - 04.05.20205513 %42.50
1811.5230.10.2018 - 04.05.20205533 %82.29
939.1201.11.2018 - 04.05.20205513 %42.50
2381.7630.10.2018 - 04.05.20205533 %108.19
2415.3630.10.2018 - 04.05.20205533 %109.72
96025.07.2018 - 04.05.20206503 %51.26
270030.11.2018 - 04.05.20205223 %115.77
469.5601.11.2018 - 04.05.20205513 %21.25

Таким чином, загальна сума 3% річних складає 2077,10 грн, з огляду на що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню у сумі 2077,10 грн.

Здійснивши за допомогою системи "Ліга-Закон" перевірку наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку інфляційних втрат, суд погоджується з таким розрахунком, у зв`язку з чим вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 3 375,89 грн такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 13 400 грн, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За приписами ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з поданих позивачем заяв, останній, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає, що такі витрати склали 13 400 грн.

Відповідно до положень ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 "Послуги. Загальні положення" цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на предмет договору про надання юридичної допомоги об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивач за первісним позовом відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу ТОВ "Груп Інтрейд" надано суду договір-доручення про надання правової допомоги від 04.07.2019р., укладений між Адвокатським бюро "Сергія Жечева" та ТОВ "Груп Інтрейд" (а.с.91-92), додаткову угоду №1 до договору-доручення від 11.12.2019р. (а.с.93), якою визначено в тому числі вартість погодинної роботи адвоката, розрахунки суми гонорару за надану правову допомогу (а.с.89, 144), акт приймання-передачі №ОУ-0000014 на суму 9 400 грн (а.с.90) та №ОУ-0000020 на суму 4 000 (а.с.145), рахунки-фактури (а.с.87, 142), платіжні доручення на загальну суму 13 400 грн (а.с.88, 143).

Згідно наданих позивачем актів приймання-передачі ТОВ "Груп Інтрейд" було надано наступну правову допомогу: консультація з клієнтом з приводу судового вирішення правових відносин між ТОВ "Груп Інтрейд" та ДП "ОАЗ", надання роз`яснень діючого законодавства України, роз`яснення позиції - 3 год. - 2 400 грн; правовий аналіз укладених між клієнтом та його контрагентом складених первинних та бухгалтерських документів, надання роз`яснень та пропозицій - 1 год. - 3 000 грн; підготовка позовної заяви до господарського суду Одеської області про стягнення з ДП "ОАЗ" заборгованості у сумі 50 659,05 грн - 5 год. - 4 000 грн., підготовка відповіді на відзив по справі №916/1448/20 - 5 год. - 4 000 грн.

Оцінюючи правомірність вимог ТОВ "Груп Інтрейд" щодо покладання на відповідача обов`язку відшкодування усієї суми понесених ним витрат на правову допомогу, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують погодження між сторонами договору вартості консультацій щодо роз`яснення діючого законодавства чи правового аналізу укладених між клієнтом та його контрагентом первинних та бухгалтерських документів, а також те, що визначені у першому та другому пункті акту приймання-передачі №ОУ-0000014 роботи за своєю суттю є тотожними, враховуючи визначення в додатковій угоді вартості надання письмових консультацій з приводу чинного законодавства на рівні 500 грн за годину, а також те, що заперечення відповідача стосувались виключно нарахування 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із загальних принципів справедливості та верховенства права, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, а також з огляду на часткову відмову у позові, вважає за доцільне та правомірне обмежити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, до 8 000 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині суми основного боргу, суд, з огляду на положення ст.130 ГПК України, повертає позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.129,130,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (65121, місто Одеса, проспект Небесної сотні, буд. 32-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Брянська, буд. 15, офіс 25, ) основний борг у сумі 45 169 /сорок п`ять тисяч сто шістдесят дев`ять/ грн 44 коп., 3% річних у сумі 2 077 /дві тисячі сімдесят сім/ грн 10 коп., інфляційні втрати у сумі 3 375 /три тисячі триста сімдесят п`ять/ грн 89 коп., витрати на правову допомогу у сумі 8 000 /вісім тисяч/ грн, судовий збір у сумі 1 050 /одна тисяча п`ятдесят/ грн 24 коп.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Груп Інтрейд" (69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Брянська, буд. 15, офіс 25, ) частину судового збору у розмірі 1051 /одна тисяча п`ятдесят одна/ грн, перерахованого згідно платіжного доручення №422 від 15.05.2020р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Щавинська