ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року м.Дніпро Справа № 912/2190/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач),

судді: Кузнецова І.Л., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання: Охота В.В.

Представники сторін:

від позивача: Остапенко В.М., посвідчення №1659 від 28.03.2017 р., адвокат;

від відповідача: Кропліс К.М., посвідчення №253/н від 22.09.2006 р., адвокат;

Розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.12.2019, повне рішення складено 20.12.2019, суддя Макаренко Т.В., у справі №912/2190/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до відповідача: Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", 25006, м.Кропивницький, вул.Володарського, 67

про стягнення 21 918 325,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення судів при попередньому розгляду справи.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 08.08.2018 № 14/4-1026 до Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" про стягнення 21 918 325,14 грн з яких: 11 252 878,76 грн пені, 2 961 833,54 грн - 3% річних, 7 703 612,84 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу природного газу №16-417-Н від 22.08.2016 в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз" подано зустрічний позов у справі №912/2190/18 до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. договору № 16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнім підприємством "Центргаз" Відкритого акціонерного товариство по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" з вимогами наступного змісту: "Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк.".

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що оспорювана частина договору суперечить Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну №493/688 від 03.08.2015, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, оскільки визначає строки оплати спожитого газу, в той час, як на оплату газу за пільговими та субсидованими категоріями споживачів розраховується держава у визначеному нормативними актами порядку.

За результатами апеляційного перегляду, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018 у справі № 912/2190/18 скасовано частково в частині задоволення зустрічних позовних вимог Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" про визнання абзацу 8 п.6.1. договору №16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015року. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.08.2019 скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018 у справі № 912/2190/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" про стягнення 21 918 325, 14 грн; постановлено справу № 912/2190/18 передати на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

У постанові Верховного суду від 08.08.2019 зазначено, що ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено, який обсяг газу було оплачено відповідачем власними коштами, а який - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; не вказано термінів, в які покупець мав оплатити придбаний ним природний газ; коли фактично такі оплати були здійснені та за рахунок яких коштів, а отже судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин, які входять до предмету доказування у даній справі, що в свою чергу призвело до передчасних та необґрунтованих висновків про наявність чи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В пункті 45 постанови Верховного Суду від 08.08.2019 вказано, що при новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, встановити обставини, які входять до предмета доказування у даній справі, а саме: яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"; визначити, чи було допущено відповідачем порушення зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період; в залежності від встановленого і відповідно до вимог закону вирішити спір.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 11.12.19 у справі позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 307 430,46 грн пені та 137 425,74 грн 3% річних, а також судовий збір в сумі 11 284,30 грн. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Рішення Господарського суду обґрунтоване тим, що позивачем за первісним позовом, згідно наданого до матеріалів справи нового розрахунку від 30.10.2019, здійснено зарахування коштів, які сплачувались згідно спільних протокольних рішень, на погашення заборгованості, яка існувала на дату фактичної сплати. Тобто, позивачем зараховано кошти, які сплачувались на виконання спільних протокольних рішень, по даті їх надходження за черговістю виникнення заборгованості на дату оплати, що не відповідає розрахунку, погодженого за кожним окремо спільним протокольним рішенням. З підстав викладеного господарським судом відхилено розрахунок позивача за первісним позовом, який подано до справи при новому розгляді.

Дослідивши розрахунки обох сторін, докази, що підтверджують перерахування коштів по спецрахунку і сплату коштів за спільними протокольними рішеннями, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем невірно враховано частину власних коштів, якою погашалась заборгованість, а тому за висновками місцевого суду стягненню з Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає 614 860,93 грн пені та 137 425,74 грн 3 % річних.

Крім того, Господарський суд згідно клопотання відповідача за первісним позовом зменшено пеню на 50%, тобто до 307 430,46 грн.

Також, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, господарським судом встановлено, що відповідачем не пропущено строки оплати за березень 2017 року, у зв`язку з чим, господарським судом відмовлено у стягненні інфляційних втрат.

Додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.12.2019 у справі стягнуто з Дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 38 018,25 грн судового збору.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням господарського суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні 21 750 846, 91 грн та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення 21 750 846, 91 грн.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не погоджується з рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 11.12.2019 року у справі №912/2190/18 в частині відмови у стягненні 21 750 846,91 грн. і вважає, що рішення прийняте в цій частині з неправильним застосуванням норм матеріального права з наступних підстав.

На думку скаржника, посилання суду на укладання ряду СПР як підставу для зміни порядку та строку розрахунків є такими, що суперечать умовам Договору, принципу обов`язковості виконання договірних зобов`язань.

Матеріали справи підтверджують факт порушення з боку Відповідача умов Договору в частині своєчасного розрахунку за отриманий газ.

Оскільки державою передбачений певний механізм перерахування субвенцій, проте не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природний газ між постачальником та покупцем, сторони вправі, керуючись принципом свободи договору (ст.627 ЦК України) встановити (конкретизувати) умовами угоди порядок регулювання щодо платежів, здійснених через СПР, строки, якими мають керуватись сторони, тощо. Саме це і було здійснено сторонами спору в умовах п.6.1 Договору.

Також скаржником зазначено, що умовами СПР не встановлені чіткі строки проведення коштів в рахунок погашення заборгованості з субвенцій. Тобто, проведення фінансування може відбутись як своєчасно, так і після спливу року і більше. Фактично все залежить лише від наявності коштів у Державному бюджеті України. Проте, дане становище, невизначеність порушує баланс інтересів сторін, призводить до фінансових втрат Позивача.

Умовою п.5.3 СПР встановлено, що це Спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування. Отже, твердження судів про ту обставину, що підписавши спільні протокольні рішення, сторони змінили строки розрахунків не відповідає фактичним обставинам справи. Адже навіть підписавши СПР, сторони спору лише декларують намір, проте до моменту проведення фінансування підписане протокольне рішення не є чинним та не має жодної юридичної сили.

Всупереч висновкам суду першої інстанції, при укладанні СПР, при перерахуванню коштів Позивачу не зазначається конкретний місяць постачання природного газу, на погашення заборгованості якого спрямовуються кошти. Відтак, при зарахуванні коштів Позивач мав застосовувати лише 1) призначення платежу, 2) умови Договору. А отже, має застосовуватись порядок, за яким кошти зараховуються та відносяться по періодам в порядку надходження на рахунок.

Жодним нормативним актом не встановлено обов`язку зазначеного судом порядку зарахування субвенцій. Висновок суду щодо того, що розмір субвенцій має спрямовуватись як оплата саме у той місяць, в якому були укладені СПР є лише припущенням.

Розмір заборгованості вираховується виходячи як з поточної заборгованості з субвенцій, так і з несплаченої своєчасно за попередні періоди. Фактично розмір субвенцій взагалі не прив`язується до конкретного договору постачання природного газу, має значення лише розмір отриманого населенням товару та розмір вже компенсованої різниці вартості. Постанова КМУ від 11.01.2005 № 20 не містить жодних вимог щодо зарахування коштів за конкретний період постачання.

Отже, законодавець надає можливість учасникам процедури розрахунку за постановою КМУ від 1 1.01.2005 № 20 як спрямовувати кошти на погашення заборгованості (без зазначення конкретного періоду), так і для оплати планових обсягів постачання природного газу.

Прив`язування зарахування субвенцій до місяця підписання СПР є таким, що протирічить вищенаведеним нормативним актам та умовам Договору.

Скаржник вважає, що судом при зменшенні пені було залишено без належної оцінки ряд обставин.

По-перше, умовами Договору не передбачено будь-якої залежності між розрахунками за отриманий газ та розрахунками кінцевих споживачів. А відтак, Відповідач має у повному обсязі виконувати взяті на себе зобов`язання, а у разі виникнення прострочення - сплатити неустойку.

По-друге, Відповідачем не надано доказів проведення роботи зі стягнення у судовому/позасудовому порядку заборгованості з контрагентів, стягнення заборгованості з держави розміру недоотриманих субвенцій.

І нарешті, умовами Договору передбачено значне послаблення щодо кінцевого розрахунку стосовно частини коштів, що мають бути компенсовані державою - встановлений 90 денний строк для здійснення оплат. Дані умови встановлені у Примірному договорі та дублюються у спірному Договорі. Відтак, Позивач зі свого боку, враховуючи специфіку відносин Відповідача та держави, погодився на значне послаблення відповідальності. Слід зазначити, що сума субвенцій становила більшу частку вартості отриманого газу, так, наприклад, у жовтні 2016 року було поставлено природний газ на суму 147 536 295,92 грн, сума субвенцій становила 107 847 831,23 грн., у листопаді вартість газу - 217 867 972,12 грн, сума субвенцій - 192 278 057,34 грн.

Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Заперечує проти доводів апелянта відповідач зазначає наступне:

- зобов`язання Відповідача у кожному місяці поставки виконані без порушення терміну визначеного Договором, а саме до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки. При цьому одна частина коштів перерахована зі спецрахунку Відповідача на спецрахунок Позивача, а щодо іншої частини, сторонами змінено строк і порядок виконання зобов`язання, а саме: шляхом підписання спільних протокольних рішень встановлено інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків. Таким чином з огляду на контрозрахунок виконаний ДП «Центргаз», останній не вбачає підстав для нарахування штрафних санкцій та компенсацій за невиконання умов Договору;

- відповідач не прострочив виконання зобов`язання за Договором (25 число місяця наступного за звітним) так, як цей строк був змінений сторонами шляхом підписання спільних протокольних рішень і визначений посиланням на подію, а саме надходженням коштів з фонду Державного бюджету України, Позивачем неправомірно здійснено зарахування коштів які надходили з рахунку зі спеціальним режимом використання Відповідача на рахунок зі спеціальним режимом використання Позивача в рахунок погашення зобов`язання поточного місяця, не зважаючи на те, що на частину зобов`язань місяця постачання газу (на суму підписаних спільних протокольних рішень) змінено строк виконання, а у випадку, коли спільні протокольні р пення були профінасовані після 25 числа на них все ж таки нараховуються санкції;

- приписи ст. 551 ЦК України визначають, що обов`язковою умовою стягнення неустойки, є саме збитки Позивача, а розмір неустойки має бути вирахуваний відносно збитків Позивача;

- на момент подачі позову та розгляду судові' справи у Відповідача повністю відсутня заборгованість перед Позивачем за отриманий природний газ по Договору купівлі - продажу природного газу № 16-417-Н від 22.08.2016 року, на те, що несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором склалось через незалежні від Відповідача обставини, на думку Відповідача судом першої інстанції правомірно зменьшено розмір пені на 50 %.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 апеляційну скаргу залишено без руху з наступних підстав.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.12.2019 у справі №912/2190/18.

У судовому засіданні 11.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

22.08.2016 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ДП "Центрагаз" ВАТ "Кіровоградгаз" (Покупець) укладено договір № 16-417-Н від 22.08.2016 на купівлю-продаж природного газу (надалі - Договір), згідно якого Продавець зобов`язався передати Покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а Покупець - прийняти та оплатити його на умовах Договору (том І а.с. 14-18).

Природний газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам (пункт 1.2. Договору).

В пункті 2.1. Договору сторонами погоджено помісячні обсяги природного газу, які змінювались в додаткових угодах від 30.11.2016 № 2 та від 28.02.2017 № 3.

Згідно пунктів 3.2., 3.6. Договору, приймання-передача природного газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання-передачі газу; корегування обсягів природного газу, які планується передати згідно з договором, оформляється Покупцем у вигляді заявки.

В розділі 5 Договору встановлено ціну на природний газ.

Умовами Договору № 16-417-Н на купівлю-продаж природного газу від 22.08.2016, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 28.10.2016, сторонами погоджено наступний порядок та умови проведення розрахунків.

Згідно з пунктом 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) місця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту, до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо Покупець надасть Продавцеві передбачений абзацом четвертим цього пункту акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний Покупцем газ, в частині суми, зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями: з дати надання Продавцеві Покупцем зазначеного вище акту звіряння припиняється нарахування Продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння Продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу. Подальший розрахунок за придбаний Покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, має бути здійснений до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому буда здійснена купівлі-продаж природного газу, за виключенням випадків коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Згідно пункту 6.2. Договору оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

Пункт 7.2. Договору передбачає відповідальність Покупця за порушення строку розрахунку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року, а в частині розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

На виконання умов Договору позивачем у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року було поставлено природний газ на загальну суму 1 375 737 837,29 грн, про що складено відповідні акти приймання-передачі, а саме:

від 31.10.2016 на суму 147 536 295,92 грн;

від 30.11.2016 на суму 217 867 972,12 грн;

від 31.12.2016 на суму 279 738 853,74 грн;

від 31.01.2017 на суму 309 477 887,66 грн;

від 28.02.2017 на суму 250 668 594,02 грн;

від 31.03.2017 на суму 170 448 233,83 грн (том І а.с. 28-33).

Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними особами позивача і відповідача, скріплені печатками сторін. Спір стосовно обсягів та ціни поставленого газу відсутній.

Як встановлено матеріалами справи, розрахунок за природний газ, поставлений за Договором № 16-417-Н від 22.08.2016, проведено шляхом перерахування коштів із поточного рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця в загальній сумі 298 448 220,52 грн та шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на рахунок позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень "Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України" в загальній сумі 1 077 289 616,77 грн.

17.11.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 2851 - 2857 на загальну суму 94 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.11.2016.

16.12.2016 підписано спільні протокольні рішення № № 3269-3276 на загальну суму 175 000 000,00 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.12.2016.

19.01.2017 підписано спільні протокольні рішення №№307-308, №№314-316 на загальну суму 362 802 981,32 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.01.2017.

15.02.2017 підписано спільні протокольні рішення № №974-980 на загальну суму 249 077 512,93 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.02.2017.

16.03.2017 підписано спільні протокольні рішення №№1698-1701 на загальну суму 182 520 626,66 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.03.2017.

20.04.2017 підписано спільні протокольні рішення № №2373-2379 на загальну суму 113 888 495,86 грн. Згідно зведених реєстрів, вказана сума є сумою заборгованості станом на 01.04.2017.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Договору № 16-417-Н від 22.08.2016, відповідачем за первісним позовом проведено розрахунки із позивачем за первісним позовом за отриманий природний газ за рахунок наданих державою на погашення заборгованості коштів, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначено, зокрема, Законом України "Про ринок природного газу".

Відповідно до пунктів 1, 3 ст. 12 глави 2 розділу ІІІ Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу

Згідно положень ст. 13 глави 2 розділу ІІІ Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

В силу положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628); договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата, пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

згідно пункту 1.2. Договору, газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), яка діяла в період постачання газу за Договором № 16-124-Н від 30.12.2015, ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам Кіровоградської області.

Пунктом 6 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", який діяв в період постачання та проведення розрахунку за Договором, передбачалось, що для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792 затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ (далі - Порядок відкриття (закриття) рахунків зі спеціальним режимом використання), та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку відкриття (закриття) рахунків зі спеціальним режимом використання постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу (газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов`язків (оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання для виконання покладених на них спеціальних обов`язків щодо постачання та продажу природного газу. При цьому якщо для певної категорії (групи) споживачів встановлено ціни, які відрізняються від звичайних чи ринкових цін, газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для кожної такої категорії (групи) споживачів.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці обумовлюють у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ, без застосування платіжних вимог.

Згідно Порядку проведення розрахунків за спожитий природний газ споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами (п. 2).

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка здійснюють перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий газопостачальними підприємствами, двічі на день (п. 4).

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП (п. 5).

Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання та подають їх щомісяця до 5 числа НКРЕКП для затвердження. Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕКП до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи. (п. 7).

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що розрахунок за природний газ за Договором № 16-417-Н від 22.08.2016 в частині суми 298 448 220,52 грн був проведений у відповідності до наведених вище Порядків шляхом перерахування коштів банком із рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця відповідно до затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів.

Інша частина вартості поставленого за Договором № 16-417-Н від 22.08.2016 газу на суму 1 077 289 616,77 грн сплачена за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету відповідно до підписаних спільних протокольних рішень.

Наявними матеріалами справи підтверджено підписання між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації, ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" і НАК "Нафтогаз України" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (том 2 а.с. 137-285, далі - спільні протокольні рішення).

Предметом спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" .

Згідно із ст. 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.05.2005, з посиланням на яку підписано спільні протокольні рішення, було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок № 20 від 11.05.2005).

Порядок № 20 від 11.05.2005 діяв в період постачання та проведення між сторонами розрахунків за Договором та втратив чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 N 951.

За змістом Порядку № 20 від 11.05.2005 визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз, а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.

Аналогічні положення викладено у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

Підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

Зазначений правовий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та у постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №908/885/18.

Оскільки, підписавши спільні протокольні рішення, позивач та відповідач фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ щодо сум, на які підписано такі спільні протокольні рішення, оплата за Договором № 16-417-Н від 22.08.2016 у відповідній частині підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо неправомірного нарахування позивачем пені та 3% річних на суми, які були сплачені згідно спільних протокольних рішень і відхилив розрахунок позивача, доданий до позовної заяви.

Апеляційний господарський суд зазначає, що на виконання спільних протокольних рішень № 2851-2857 від 17.11.2016, № 3262-3276 від 16.12.2016, № 307-308 та № 314-316 від 19.01.2017, № 974-980 від 15.02.2017, № 1698-1701 від 16.03.2017 і № 2373-2379 від 20.04.2017, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Договору № 16-417-Н від 22.08.2016, відповідачем за первісним позовом проведено розрахунки із позивачем за первісним позовом за отриманий природний газ за рахунок наданих державою на погашення заборгованості коштів, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Таким чином, вказаними спільними протокольними рішеннями визначено конкретні суми для розрахунку на надання пільг та субсидій в межах обсягів фактично спожитого газу на початок місяця, в якому підписувалось такі спільні протокольні рішення. Відповідно, змінено порядок розрахунку в частині оплати за газ, який вже був поставлений на день підписання відповідних спільних протокольних рішень, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що кошти, які сплачено на виконання конкретного спільного протокольного рішення, погашають заборгованість з оплати у відповідній частині вартості газу, який було отримано відповідачем на момент укладення такого спільного протокольного рішення.

В той час, як позивачем зараховано кошти, які сплачувались на виконання спільних протокольних рішень, по даті їх надходження за черговістю виникнення заборгованості на дату оплати, що не відповідає розрахунку, погодженого за кожним окремо спільним протокольним рішенням.

Оцінивши розрахунки місцевого господарського суду оплати вартості природного газу за Договором, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума заборгованості за Договором становить 614860,93 грн пені і 137425,74 грн 3 процентів річних.

Водночас, в процесі розгляду справи господарським судом відповідачем подано клопотання про зменшення розміру нарахованого до стягнення пені та штрафу на 99 % у зв`язку з неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором поставки товару через незалежні від відповідача обставини.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, чинне законодавство допускає виплату кредитору такої компенсації його витрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У даному випадку, при вирішенні питання по зменшенню штрафу господарським судом правильно враховані обставини щодо намагання відповідача під час поставки товару діяти добросовісно, маючи на меті виконання зобов`язань у строки, встановлені умовами договору та задоволення потреб позивача, щодо фактичного виконання відповідачем зобов`язань за договором, а також щодо відсутності у позивача збитків.

Місцевий господарський суд обґрунтовано врахував ту обставину, що Дочірнє підприємство "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" є залежним від своєчасності та періодичності розрахунків споживачами послуг. Розрахунок перед АТ "НАК "Нафтогаз України" залежить не лише від відповідача за первісним позовом, а і від виконання зобов`язань з боку споживачів послуг боржника, а також наявністю категорії населення, які користуються пільгами та субсидіями.

В той час як пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Крім того, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Отже, враховуючи інтереси сторін і їх баланс та те, що товар за умовами договору поставлений в повному обсязі з незначним простроченням, беручи до уваги важливість збереження господарської діяльності відповідача, направленої на постачання товарів, в тому числі, для державних потреб, а також той факт, що прострочення відповідача не потягнуло за собою будь-яких негативних наслідків ані для позивача, ані для третіх осіб, та не створило ніякої небезпеки, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру пені на 50%, що становить 307430,46 грн.

З огляду на викладене зменшення господарським судом розміру пені та штрафу, який підлягає стягненню з відповідача є правомірним і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. У цьому зв`язку підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 11.12.2019 у справі № 912/2190/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21.08.2020.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв