ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" серпня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/984/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Сичук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН", вул. Воздвиженська, буд. 46, с. Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08143, код - 19420704

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО", вул. Лесі Українки, буд. 54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203, код - 41115146

про стягнення 2 611 691,67 грн.

за участю представників:

позивача: Боровик Богдан Миколайович, ордер серії КС № 650997 від 05.12.2019 року, посвідчення адвоката № 5925/16 від 09.02.2017 року

відповідача: Пинзар Ігор Віталійович, паспорт № НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В :

22.11.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" про стягнення 2 611 691,67 грн заборгованості, з яких: 2 238 063,68 грн основного боргу, 14 303,06 грн інфляційних втрат, 148 095,05 грн 48 % річних, 111 071,29, грн відсотків за користування товарним кредитом, 100 158,59 грн пені за договором поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року.

В якості підстави заявлених вимог позивач посилається на порушення законних прав та інтересів останнього шляхом невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" грошових зобов`язань відповідно до договору поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року, в зв`язку з чим було нараховано загальну суму боргу, яка включає нарахування 48 % річних, відсотків за користування товарним кредитом та пеню.

Ухвалою суду від 27.11.2019 року відкрито провадження у справі № 902/984/19 у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.12.2019 року.

За результатами проведеного 17.12.2019 року судового засідання суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/984/19 на 21.01.2020 року об 11:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

За результатами проведеного 21.01.2020 року судового засідання суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/984/19 на 04.02.2020 року о 12:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року повідомлено сторін про дату підготовчого засідання у даній справі; вирішено судове засідання 04.02.2020 року о 12:00 год. провести в режимі відеоконференції; доручено Печерському районному суду м. Києва (зал № 8) забезпечити проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції за участю представника Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН".

Ухвалою суду від 04.02.2020 року зупинено провадження у справі № 902/984/19 до перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 902/417/18.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" задоволено частково (оприлюднено 28.04.2020 року). Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 року та Рішення Господарського суду Вінницької області від 24.09.2018 року у справі № 902/417/18 змінено у мотивувальних частинах, викладено їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. У решті Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 року та Рішення Господарського суду Вінницької області від 24.09.2018 року у справі № 902/417/18 залишено без змін.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року поновлено провадження у справі № 902/984/19 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.05.2020 року.

28.05.2020 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 28.05.2020 року), в якому останній просить суд в зв`язку з введеними карантинними заходами, визнати причини неявки представника відповідача поважними та відкласти підготовче судове засідання на іншу дату.

28.05.2020 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення (б/н від 27.05.2020 року), в яких останній зазначає про часткове погашення відповідачем заборгованості в сумі 292 301,88 грн.

В судовому засіданні 28.05.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/984/19 для судового розгляду по суті на 16.06.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Також, судом постановлено протокольну ухвалу про проведення судового засідання призначеного на 16.06.2020 року о 12:10 год. у справі № 902/984/19 за участю представника Малого приватне приватного підприємства фірми "ЕРІОДОН" в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв"язку EasyCon, відомості щодо якої занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 01.06.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

16.06.2020 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх.канц. № 01-34/5427/20 від 16.06.2020 року), в якому останній просить суд відкласти підготовче судове засідання на іншу дату в зв`язку з зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

Судове засідання 16.06.2020 року не проводилось в режимі відеоконференції в зв`язку з технічними проблемами.

В судовому засіданні 16.06.2020 року судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання на підставі ч.2 ст.202, ч.1 ст.216 ГПК України до 04.08.2020 року, яку занесено до протоколу судового засідання від 16.06.2020 року.

Також, судом постановлено протокольну ухвалу про проведення судового засідання призначеного на 04.08.2020 року о 12:30 год. у справі № 902/984/19 за участю представника Малого приватного підприємства фірми "ЕРІОДОН" в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнцзв"язку EasyCon, відомості щодо якої занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 25.06.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

04.08.2020 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла копія квитанції про часткову оплату боргу в сумі 120 000,00 грн.

В судове засідання 04.08.2020 року проводиться в режимі відеоконференції за участю представника Малого приватного підприємства фірми "ЕРІОДОН" поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконферекнц зв`язку EasyCon, на підставі ухвали суду від 25.06.2020 року.

В судове засідання 04.08.2020 року з`явилися представники позивача та відповідача.

04.08.2020 року в судовому засіданні в межах дня оголошувалась перерва. Після закінчення перерви представники сторін не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В якості підстави позовних вимог позивач посилається на укладення між Малим приватним підприємством фірмою "ЕРІДОН" (Постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" (Покупець) договору поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

У зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" грошових зобов`язань за договором поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року, позивачем заявлено про стягнення 2 238 063,68 грн основного боргу, 14 303,06 грн інфляційних втрат, 148 095,05 грн 48 % річних, 111 071,29, грн відсотків за користування товарним кредитом, 100 158,59 грн пені.

У відзиві на позов відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову та зазначає про порушення принципу розумності і справедливості при нарахуванні штрафних санкцій, тотожність вимог про стягнення пені та відсотків річних (а.с.86-89, т. 1).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 30.01.2019 року між Малим приватним підприємством фірмою "ЕРІДОН" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" (Покупець) укладено договір поставки № 1205/19/151 (а.с. 20 - 25, т. 1).

Відповідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого Товару.

Згідно п. 1.2. Договору найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Ціна Товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у Додатках до цього договору (п. 2.1. Договору).

Ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни Товару в іноземній валюті, який зазначено в Додатку до цього Договору, є незмінним на весь період дії цього Договору (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 2.3. Договору загальна вартість Товару, що постачається за договором (ціна договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу має видаткова накладна.

Вартість тари та упаковки, в якій постачається Товар, входить до ціни Товару (п. 2.4. Договору).

За змістом п. 3.1 Договору оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки Товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка Товару на підставі Рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості Товару, що підлягає оплаті Покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі - «курс Міжбанку»). Для визначення «курсу Міжбанку» Сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті http://minfin.com.ua/currencу/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору (надалі «Джерело курсу іноземних валют») (п. 3.2 Договору).

Оплата Товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється Покупцем на підставі Рахунку на оплату, сформованого Постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. Договору. Термін дії Рахунку на оплату складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено Сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених Рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється Постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Оплата Товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється Покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 цього Договору (п. 3.3. Договору).

Оформлення видаткових накладних на Товар, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється за цінами, зазначеними в Рахунку на оплату. У разі недотримання Покупцем строків оплати Товару, встановлених Рахунком на оплату, оформлення видаткової накладної здійсняється за цінами, визначеними з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору, на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 3.4. Договору).

Відповідно п. 3.6. Договору товар, що був отриманий Покупцем, в межах цього договору тільки за видатковими накладними (підписання Додатку та без здійснення попередньої оплати), підлягає повній оплаті з дотриманням умов пунктів 3.1, 3.3. Договору, не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту його отримання.

Згідно п. 3.7. Договору здійснюючи оплату Товару, Покупець зобов`язаний зазначати у платіжному дорученні за яким саме Додатком до цього договору та/або Рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме Товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення Покупцем грошових зобов`язань за цим Договором, отриманий платіж зараховується Постачальником на власний розсуд.

Умови та строки поставки Товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у Рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки (п. 5.1. Договору).

Відповідно п. 5.2 Договору поставка Товару здійснюється за умови дотримання Покупцем строків та порядку оплати Товару передбачених договором. В разі порушення Покупцем строків чи порядку оплати Товару, Постачальник має право притримати поставку Товару по Договору в цілому до моменту усунення таких порушень. При порушенні Покупцем порядку здійснення попередньої оплати на строк більше 14 календарних днів Постачальник залишай за собою право відмовити Покупцю в поставці Товару умови попередньої (часткової) оплати якого були порушені Покупцем.

За змістом п. 5.3 Договору перехід права власності на Товар від Постачальника до Покупця, а також приймання Товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі Товару за видатковою накладною. Датою передачі Товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником Покупця. Підпис представника Покупця у видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки Покупця та свідчить про отримання Товару Покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; по якості- відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження Товару.

За порушення умов цього Договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням умов цього договору (п. 6.1 Договору).

Крім відповідальності, встановленої п.6.1 цього Договору Покупець, зокрема: за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення.

Згідно п. 6.7. Договору в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Дія уникнення непорозумінь, Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Відповідно п. 9.2. договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020 року, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

На виконання умов договору № 1205/19/151 від 30.01.2019 року між сторонами підписано ряд додатків, які є його невід`ємними частинами, а саме:

Додаток № 21205/19/151/1-Н від 04.02.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 142 068,24 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.08.2019 року;

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 25.10.2019 року.

Сторони також погодили сплату товарного кредиту у розмірі 36% річних на вартість отриманого, але не оплаченого товару понад 15 календарних днів (а.с. 26-27, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/2-Н від 18.02.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 725 723,86 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 01.08.2019 року;

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 01.11.2019 року (а.с. 31-32, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/4-Н від 18.02.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 35 708,40 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 30.08.2019 року;

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.10.2019 року (а.с. 35-36, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/4-Н від 08.04.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 157 500,00 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 100,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.10.2019 року (а.с. 38-39, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/1-ЗЗР від 30.01.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 559 519,14 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.08.2019 року;

- 50,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.11.2019 року (а.с. 41-42, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/2-МД/О від 08.04.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 93 961,44 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 100,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 10.09.2019 року (а.с. 57-58, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/4-ЗЗР від 15.05.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 72 074,40 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 100,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 30.10.2019 року (а.с. 46-47, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/7-ЗЗР від 17.05.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 112 801,68 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 10,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 25.05.2019 року;

- 90,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 30.10.2019 року (а.с. 49-50, т. 1).

Додаток № 21205/19/151/8-ЗЗР від 29.05.2019 року, згідно п.2 вказаного Додатку загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ становить 93 961,44 грн. В пункті 3 сторони домовилися, що оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. 3.3. Договору поставки в наступному порядку:

- 100,00% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 30.10.2019 року (а.с. 53-54, т. 1).

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 2 264 635,48 грн, що підтверджується видатковими накладними №8855 від 01.03.2019 року, №8856 від 01.03.2019 року, №8335 від 28.02.2019 року, №8336 від 28.02.2019 року, №8343 від 28.02.2019 року, №34560 від 17.04.2019 року, №8852 від 01.03.2019 року, №9023 від 01.03.2019 року, №26454 від 05.04.2019 року, №51331 від 16.05.2019 року, №53158 від 21.05.2019 року, №57284 від 29.05.2019 року, №58201 від 31.05.2019 року, №29613 від 09.04.2019 року (28, 29, 33, 34, 35, 40, 43, 44, 45, 48, 51, 55, 56, 59, т. 1).

Відповідачем частково погашено заборгованість за поставлений товар в сумі 26 571,80 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, борг відповідача перед позивачем складає 2 238 063,68 грн (2 264 635,48 грн - 26 571,80 грн), що підтверджується письмовими доказами та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

З моменту укладення сторонами договором поставки між ними виникли майново - господарські зобов`язання.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем після відкриття провадження у даній справі добровільно сплачено основний борг в розмірі 412 301,88 грн (292 301,88 грн + 120 000,000 грн), що підтверджується угодою про повернення товару від 21.10.2019 року на суму 223 367,52 грн, угодою про повернення товару від 24.03.2020 року на суму 68 934,36 грн, а також квитанцією № 1239А419DF від 23.07.2020 року на суму 120 000,00 грн.

На підставі ухвали суду від 04.08.2020 року провадження у справі № 902/984/19 за позовом Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" в частині стягнення 412 301,88 грн суми основного боргу за договором поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року - закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за Договором поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року становить 1 825 761,80 грн (2 238 063,68 грн - 412 301,88 грн).

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу є нормативно та документально доведені, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в сумі 1 825 761,80 грн.

Крім того, судом розглянуто вимогу щодо стягнення 14 303,06 грн інфляційних втрат згідно встановленого індексу інфляції за час прострочення, за результатами зроблено наступні висновки.

Відповідно до п. 2.1. Договору, ціна товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у Додатках до цього Договору.

Ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни Товару в іноземній валюті, який зазначено в додатку до цього Договору, є незмінним на весь період дії цього Договору (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 2.3. Договору, загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу має видаткова накладна.

Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості Товару, що підлягає оплаті Покупцем здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долара США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі "курс Міжбанку") (п. 3.2. Договору).

Як встановлено нормами Закону № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (Рішення ВСУ від 28.03.2012 р. у справі 6-36736/10).

Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні.

Офіційний індекс інфляції це знецінення - зниження купівельної спроможності грошової одиниці України - гривні, а не іноземної валюти, тому долар США у борговому зобов`язанні індексації не підлягає (Постанова ВСУ від 27.01.2016 року у справі № 6-771цс15).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 року у справі № 6-284цс17, у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 року по справі № 638/10417/15-ц.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17.

Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.10.2018 року по справі № 905/192/18 (ЄДРСРУ № 77149725), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.07.2018 року по справі № 761/1617/15-ц.

Отже, захист майнових інтересів позивача в аспекті ймовірного знецінення грошових коштів забезпечено можливістю стягнення курсової різниці відносно вартості поставленого товару.

Договором та додатками (п. 3.2. Договору) до нього передбачено визначення ціни товару у гривнях з урахуванням ціни у доларах США (USD), товар підлягає оплаті виходячи із курсу продажу долару США та Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі "курс Міжбанку").

Тобто ціна на товар у гривнях є еквівалентом ціни у доларах.

При цьому п. 3.2. Договору передбачено можливість зміни джерел визначення курсу гривні і не зроблено застережень щодо можливості відступлення сторонами від порядку визначення вартості.

Зміни до даного пункту договору не внесено, тому дані положення підлягають застосуванню незалежно від дублювання у додатках до договору.

Таким чином, враховуючи зміст договірних відносин та правові позиції Верховного Суду інфляційні втрати у даному випадку стягненню не підлягають.

В зв`язку з чим, у задоволенні позову в частині стягнення 14 303,06 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Також судом розглянуто вимоги про стягнення 148 095,05 грн 48% річних, 111 071,29 грн відсотків за користування товарним кредитом, 100 158,59 грн пені.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так сторони погодили, згідно п 6.7. Договору, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару чи невиконання зобов`язань передбачених Пунктами 3.2. та 3.3. цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 536 Цивільного кодексу України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В силу ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, якщо покупець прострочив оплату товару, На прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Відповідно до п. 4, 5. Додатків до договору поставки Сторони встановили, у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк понад 15 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли Товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару.

Отже, проценти, визначені ст. 536 Цивільного кодексу України є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення.

Правомірність вимог позивача в аспекті нарахування та стягнення товарного кредиту підтверджується позицією Верховного Суду у справах №908/24/18 (постанова від 10.09.2018 року), №908/639/18 (постанова від 18.12.2018 року).

Таким чином, вимоги про стягнення товарного кредиту, які не підлягають зменшенню, задовольняються судом у повному обсязі.

Поряд з цим, за порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти за користування грошовими коштами на умовах товарного кредиту та відсотки річні мають різну правову природу, оскільки їх сплата передбачена різними пунктами Договору, ґрунтується на різних нормах законодавства, проценти є компенсацією за користування чужими коштами, а відсотки в розумінні ст. 625 ЦК України - відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 48 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності розрахунку судом не виявлено помилок.

Крім того, судом розглянуто вимогу щодо стягнення 100 158,59 грн пені за договором поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року.

Крім відповідальності, встановленої п. 6.1 цього Договору Покупець, зокрема: за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення (п. 6.2. Договору).

Тобто, сторонами погоджено розмір, підстави та строк нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 100 158,59 грн пені. Визначений позивачем період нарахування даної суми відповідає умовам договору та вищевказаним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

При вирішенні питання щодо остаточних сум стягнення пені та відсотків річних, з урахуванням позиції відповідача відносно наявності підстав для їх зменшення, суд враховує наступне.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (абз.1 п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Також слід зазначити, що за своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, існування обставин, які можуть свідчити про необхідність зменшення нарахованої позивачем пені.

Суд вважає суму пені співмірною з розміром основного боргу, оскільки її розмір погоджено сторонами. нарахована пеня становить близько 10% від суми заборгованості, та з огляду на тривалий термін невиконання основного зобов`язання (який станом на момент розгляду справи сукупно перевищує 8 місяців), ступінь виконання грошових зобов`язань, які станом на дату ухвалення рішення виконано лише на рівні 18%, не вбачає підстав для її зменшення.

Таким чином, вимоги позову про стягнення пені підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Також, у справі №902/417/20 (Постанова ВП ВС від 18.03.2020 року) Велика палата виключила мотиви судів попередніх інстанцій щодо ототожнення понять пені та відсотків річних, тому доводи відповідача у цій частині відхиляються судом.

Дослідивши обгрунтованість нарахування 48% річних, суд враховує, захищеність майнових інтересів позивача внаслідок нарахування пені та сум товарного кредиту (36% річних за умовами Додатків до Договору поставки).

Одночасне стягнення пені (на рівні від 31% до 34% річних), товарного кредиту (у розмірі 36% річних) та 48% річних відповідальності згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у повному обсязі створить нерівність у правовідносинах сторін, призведе до невиправданого та надмірного збагачення позивача.

Таким чином, суд вважає, що наведене вище у своїй сукупності є винятковими обставинами, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та зменшення відсотків річних з урахуванням зазначених висновків Великої Палати Верховного Суду.

Суд доходить висновку, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, про наявність достатніх правових підстав для зменшення відсотків річних на 50% та стягнення на користь позивача 74 047,52 грн, що за переконанням суду у достатній мірі компенсуватиме майнові втрати позивача від знецінення грошових коштів, понесених втрат щодо несвоєчасного отримання розрахунку, відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу також і інтересів відповідача.

Отже, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 74 047,53 грн - 48% річних.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку із зменшенням розміру відсотків річних та відмови в стягнення інфляційних втрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ухвали суду від 04.08.2020 року позивачу повернуто з Державного бюджету України 6 184,53 грн судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № 281734 від 13.11.2019 року.

Вирішення судом питання щодо зменшення розміру відсотків річних не впливає на розподіл судових витрат в частині відмови у задоволенні позову з цих підстав.

Тому, на відповідача слід покласти витрати зі сплати судового збору в сумі 32 775,39 грн.

Крім того, у зв`язку з відмовою в частині стягнення 14 303,06 грн інфляційних втрат, що становить близько 0,55% первісної ціни позову, судовий збір в сумі 215,46 грн слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" (вул. Лесі Українки, буд. 54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203, код - 41115146) на користь Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН" (вул. Воздвиженська, буд. 46, с. Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08146, код - 19420704) 1 825 761,80 грн - заборгованості за поставлений товар за Договором поставки № 1205/19/151 від 30.01.2019 року; 111 071,29 грн - процентів за користування товарним кредитом; 74 047,52 грн - 48% річних; 100 158,59 грн - пені; 32 775,39 грн - відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову Малого приватного підприємства фірми "ЕРІДОН" (вул. Воздвиженська, буд. 46, с. Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08146, код - 19420704) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВПАТ-АГРО" (вул. Лесі Українки, буд. 54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203, код - 41115146) в частині стягнення 14 303,06 грн - інфляційних втрат та 74 047,53 грн - 48% річних.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 215,46 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 14 серпня 2020 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу (вул. Воздвиженська, буд. 46, с. Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08143; а/с 50, м. Київ, 03191)

4 - відповідачу (вул. Лесі Українки, буд. 54, с. Гуменне, Вінницький район, Вінницька область, 23203)