ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1948/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", місто Запоріжжя
до Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (ДП "ЧАРЗ"), Харківська область, місто Чугуїв
про стягнення 14 384,54 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (відповідача) 14 384,54 грн., з яких: 12 012,86 грн. - сума основного боргу за Договором № ПЕ 27/06-09 від 27 червня 2019 року; 1 951,46 грн. - пеня; 288,72 грн. - три проценти річних; 131,50 грн. - інфляційні втрати.

Разом із позовною заявою позивачем також надано до суду заяву про стягнення з відповідача витрат ТОВ "Промелектроніка" на правничу допомогу в розмірі 5 600,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.06.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1948/20. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України. Відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

03 серпня 2020 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" на позовну заяву у справі № 922/1948/20 (за вх. № 17660), в якому відповідач проти задоволення позову ТОВ "Промелектроніка" заперечує та звертає увагу на те, відповідно до пункту 8.3 Договору поставки, при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару. Аналізуючи зазначений пункт договору із застосуванням граматичного способу тлумачення, вбачається, що він складений у вигляді простого речення, у якому однорідні члени речення поєднані протиставним сполучником "але".

Отже, за твердженням відповідача, зі змісту цього пункту договору вбачається, що сторони встановили порядок нарахування пені, який розраховується за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, однак при цьому, максимальний (граничний) розмір пені за весь період прострочення не може перевищувати одного відсотка вартості поставленого товару, що не суперечить приписам Цивільного та Господарського кодексів України та відповідає загальним засадам свободи договору.

Зазначення далі по тексту "але не більше 1% вартості товару" стосується саме загального розміру пені за весь період прострочення, оскільки у протилежному випадку, слова "за кожен день прострочення" повинні зазначатись після слів "але не більше 1% вартості товару". Крім того, тлумачення слів "але не більше 1% вартості товару" як таких, що обмежують нарахування пені одним відсотком вартості товару за кожен день прострочення суперечить першій частині спірного пункту договору, в якому вже зазначено розмір пені за кожний день прострочення.

На думку відповідача трактування пункту 8.3 Договору позивачем може тягнути за собою висновок про не визначення сторонами розміру пені.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що пеня в заявленому позивачем розмірі стягненню не підлягає, оскільки сторони обмежили загальний її розмір, що може бути заявлений до стягнення одним відсотком від суми прострочення, а відтак, пеня складає 120,13 грн.

Відзив Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" на позовну заяву досліджено та прийнято судом до розгляду, як такий, що подано відповідачем у строк, що відповідає пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

11 серпня 2020 року ТОВ "Промелектроніка" подало до суду відповідь на відзив (вх. № 18499), згідно якої позивач не погоджується із трактуванням спірного пункту 8.3. Договору і вважає, що пеня нараховується за кожен день прострочення оплати товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару, однак розмір такої пені, нарахованої за один день прострочення, не повинен перевищувати 1% від вартості товару. Якби сторони погодилися і домовилися про те, що загальний розмір пені, в незалежності від періоду її нарахування та загального її розміру, повинен стягуватися за весь період прострочення оплати товару у розмірі не більше 1% від вартості товару, то сторони виклали б цей пункт Договору в іншій редакції, а саме: "загальний розмір пені, нарахованої у зв`язку із простроченням оплати товару, за весь період її нарахування, не повинен перевищувати 1% від вартості товару".

Відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на відзив досліджено та прийнято судом до розгляду, як таку, що подано у строк та відповідає вимогам, встановленим Господарським процесуальним кодексом України.

Крім того, 11 серпня 2020 року позивачем подано додаткову заяву про стягнення з відповідача витрат ТОВ "Промелектроніка"на правничу допомогу в розмірі 3 200,00 грн. (за вх. № 18500).

Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" у встановлений частиною другою статті 251 Господарського процесуального кодексу України строк заперечення на відповідь позивача до суду не подало.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши справу № 922/1948/20 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ "Промелектроніка" та заперечення ДП "ЧАРЗ", об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (далі - Постачальник) та Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (далі - Покупець) укладено Договір № ПЕ 27/06-19, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Товар згідно Специфікації (Додаток № 1), а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Договору асортимент Товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, які є невід`ємною частиною даного Договору. Загальна вартість Договору складає 12 012,86 грн. у т.ч. ПДВ (20%).

Згідно пунктів 4.3., 4.4. Договору передача - приймання Товару за кількістю здійснюється в пункті поставки. Приймання Товару за якістю здійснюється на підприємстві Покупця.

Пунктом 5.1. та пунктом 5.2. Договору постачання товару передбачено, що Покупець здійснює оплату наступним чином: 5.1.1. 100% вартості Товару перераховує Постачальнику після отримання Товару та проходження вхідного контролю. Розрахунки за отриманий Товар здійснюються в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Постачальника.

Після укладання вказаного Договору та Специфікації (Додаток №1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" також було складено Рахунок фактуру № СФ-0000876 від 27.06.2019 на суму 12 012,86 грн. з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2019 на виконання умов Договору № ПЕ 27/06-09 від 27 червня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" поставило Державному підприємству "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" Товар на загальну суму 12 012,86 грн., що підтверджується без зауважень підписаним представниками та скріпленим печатками сторін Видатковими накладними: в/н № РН-0000963 від 04.07.2019 на суму 8 947,82 грн. з ПДВ. та в/н № РН- 0000980 від 09.07.2019 на суму 3 065,04 грн. з ПДВ.

Претензії чи акти рекламації ДП "ЧАРЗ" щодо кількості, номенклатури, якості Товару або невідповідності стандартам України, технічним умовам, відповідним ДСТУ діючим в Україні, в матеріалах справи відсутні.

Однак, оплату за фактично отриманий від ТОВ "Промелектроніка" Товар відповідачем проведено не було. З огляду на те, що приймання Товару за якістю здійснюється на підприємстві відповідача, а видаткова накладна № РН-0000963 від 04.07.2019 на суму 8 947,82 грн. підписана представником ДП "ЧАРЗ", позивач вважає, що зобов`язання з оплати товару виникло у відповідача на наступний день після отримання товару, тобто з 05.07.2019. Також, видаткова накладна № РН-0000980 від 09.07.2019 на суму 3 065,04 грн. підписана представником ДП "ЧАРЗ", а зобов`язання з оплати товару виникло у відповідача на наступний день після отримання товару, тобто з 10.07.2019.

Таким чином, на час розгляду справи заборгованість відповідача за Договором № ПЕ 27/06-09 від 27 червня 2019 року становить 12 012,86 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання ДП "ЧАРЗ" грошового зобов`язання, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 1 951,46 грн. (на підставі пункту 8.3. Договору), а також три проценти річних в розмірі 288,72 грн. та інфляційні втрати в розмірі 131,50 грн. (в порядку статті 625 ЦК України).

Обставини щодо стягнення суми основного боргу та зазначених нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Окремим видом зобов`язання є договір поставки. Так, згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Також за приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, жодних доказів оплати Товару за Договором № ПЕ 27/06-09 від 27 червня 2019 року не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" в частині стягнення 12 012,86 грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами частини другої статті 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно також до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Водночас відповідно до частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 8.3 Договору при порушенні строків оплати товару Покупець сплачує Постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого Товару за кожний день прострочення, але не більше 1% вартості Товару.

Зі змісту даної умови договору випливає, що розмір пені за порушення строків оплати товару за кожен день прострочення складає подвійну облікову ставку Національного банку України, але не більше 1% вартості товару. При цьому, розмір пені за один день визначається, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ та не може бути більшим 1% вартості товару.

Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що у пункті 8.3. Договору поставки сторони обмежили загальний розмір пені одним відсотком від вартості товару не за один день прострочення, а за весь період прострочення зобов`язання.

Проте суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, оскільки у пункті 8.3 Договору відсутні жодні застереження щодо того, що обмеження у 1% вартості товару стосується розміру пені, нарахованої не за один день прострочення, а за весь період нарахування.

Так, умова пункту 8.3 являє собою складносурядне речення, що складається із двох простих речень, які з`єднані між собою протиставним сполучником "але". Даний сполучник за своєю функцією не лише з`єднує прості речення, але й виражає протиставний зв`язок між ними, тобто зміст одного речення протиставляється змісту іншого речення.

Разом з цим, оскільки зміст другого речення - "не більше 1% вартості товару" протиставляється всьому змісту першого речення - "при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення", то обмеження розміру пені 1% вартості товару стосується розміру пені, нарахованої за кожний день прострочення.

Суд також звертає увагу на те, що штрафна санкція у вигляді відсотку від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання є штрафом, а не пенею, яка нараховується за кожен день прострочення від невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, тому стягнення пені у розмірі 1% фактично свідчить про втрату статусу саме пені, яка підлягає нарахуванню окремо за кожен день (на відміну від штрафу).

Враховуючи викладене, твердження Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" про те, що умовами пункту 8.3 Договору передбачено максимальний розмір пені, який за весь період прострочення не повинен перевищувати 1% вартості товару ґрунтуються на довільному тлумаченні скаржником умов договору та спростовуються матеріалами справи.

Позивач, в свою чергу стверджує, що текст спірного договору був складений і розроблений виключно Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", яке наполягало саме на такому варіанті змісту Договору з огляду на статус "державного" підприємства, а тому при тлумаченні пункту 8.3 Договору має бути застосовано принцип "Contra proferentem" (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав).

Проте суд не може погодитися із таким твердженням, оскільки позивачем не надано доказів того, що умови договору складалися саме відповідачем, а позивач лише підписався під ними. Відповіді на поставлені ТОВ "Промелектроніка" запитання, оформлені у відповідності зі статтею 90 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем також не надано. Відтак, суд не вбачає наявності підстав для застосування при тлумаченні пункту 8.3 Договору принципу "Contra proferentem".

Разом з тим, перевіривши нарахування позивача на заборгованість по видатковій накладній № РН-0000963 від 04.07.2019 на суму 8 947,82 грн. та видатковій накладній № РН- 0000980 від 09.07.2019 на суму 3 065,04 грн. окремо, суд встановив, що розрахунок пені відповідає розміру подвійної облікової ставки Національного банку України та припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано; такі нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства України та є арифметично правильними, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Промелектроніка" в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 1 951,46 грн.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши відповідні розрахунки позивача, суд встановив, що нарахування трьох процентів річних в розмірі 288,72 грн. та інфляційних втрат в розмірі 131,50 грн. не суперечать вимогам чинного законодавства та арифметично вірні, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень та поданих до матеріалів справи документів досліджені судом, і наведених висновків не спростовують.

Також позивач просить суд покласти на Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн. та судові витрати на оплату послуг із надання правової допомоги в загальному розмірі 8 800,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь ТОВ "Промелектроніка" в сумі 2 102,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг (додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 922/749/18).

Суд також звертає увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Статтею 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що з метою належного захисту прав позивача та надання професійної правничої допомоги 07 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" та Адвокатським Бюро "Сергія Жечева" укладено Договір - доручення про надання правової допомоги, предсметом якого є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, у тому числі і ведення даної справи.

Додатковою угодою № 1 від 01 жовтня 2019 року до Договору - доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019 Сторонами також погоджено вартість договірної роботи, судово - претензійної роботи та послуг загального характеру (правової допомоги) Адвокатського бюро (в т.ч. погодинно).

За умовами Договору - доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019 (пункт 4.2.) гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється Актом приймання - передачі наданої правової допомоги.

Разом із позовною заявою ТОВ "Промелектроніка" подано до суду Акт № ОУ-0000П70 приймання-передачі наданої правової допомоги у даній справі, підписаний представниками та скріплений печатками сторін 27 квітня 2020 року. Згідно Акту позивач отримав правову допомогу, яка полягала у наступному:

- підготовка позовної заяви до Господарського суду Харківської області про стягнення з ДП "ЧАРЗ" 14 384,54 грн. - 3 години вартістю 2 100,00 грн.;

- правовий аналіз укладених між Клієнтом та його контрагентом договору, складених первинних та бухгалтерських документів, надання роз`яснень та пропозицій - 1 година вартістю 3 000,00 грн.;

- підготовка заяви про стягнення витрат на правову допомогу - 0,625 години вартістю 500,00 грн.

Детальний розрахунок наведено Адвокатським бюро "Сергія Жечева" також в Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток № 1 до Акту-приймання - передачі № ОУ-0000П70 від 27.04.2020).

Крім того, із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу (за вх. № 18500) ТОВ "Промелектроніка" подано до суду Акт № ОУ-0000П120 приймання-передачі наданої правової допомоги у даній справі, підписаний представниками та скріплений печатками сторін 10 серпня 2020 року. Згідно Акту позивач отримав правову допомогу, яка полягала у наступному: підготовка відповіді на відзив по справі № 922/1948/20 - 4 години вартістю 3 200,00 грн.

Детальний розрахунок наведено Адвокатським бюро "Сергія Жечева" також в Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток № 1 до Акту-приймання - передачі № ОУ-0000П120 від 10.08.2020).

Дослідивши зазначені докази, господарський суд дійшов висновку, що таких їх достатньо для встановлення самого факту надання адвокатом професійної правничої допомоги у даній справі. Крім того, судом враховано пункт 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009, яким передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Крім того, позивачем подано до суду докази на підтвердження фактичного здійснення витрат на професійну правничу допомогу. Так, згідно рахунку-фактури № СФ-0000081 від 27 квітня 2020 року у справі ТОВ "Промелектроніка" сплачено на рахунок АБ Сергія Жечева витрати на правничу допомогу в сумі 5 600,00 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 7114 від 28 квітня 2020 року. Згідно рахунку-фактури № СФ-0000140 від 10 серпня 2020 року у справі ТОВ "Промелектроніка" сплачено рахунок АБ Сергія Жечева витрати на правничу допомогу в сумі 3 200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7340 від 10 серпня 2020 року.

Враховуючи наведене, зазначені докази в сукупності приймаються, як належні, а витрати ТОВ "Промелектроніка" на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 8 800,00 грн., за таких обставин, підлягають розподілу.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Водночас суд враховує правову позицію, висловлену Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно якої у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), з урахуванням конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 800,00 грн. підтверджені належними доказами, є повністю співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію розумності їхнього розміру, а тому можуть бути задоволені.

Таким чином, за приписами частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" також підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу в Господарському суді Харківської області в розмірі 8 800,00 грн.

Керуючись статтями 1, 2, 13, 15, 16, 73-80, 86, 123, 126 129, 233, 236-238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (ДП "ЧАРЗ"; місцезнаходження: 63501, Харківська область, місто Чугуїв, Мікрорайон Авіатор; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (місцезнаходження: 69002, місто Запоріжжя, вулиця Грязнова, будинок 4-А; ) заборгованість за Договором № ПЕ 27/06-09 від 27.06.2019 в розмірі 12 012,86 грн., пеню в розмірі 1 951,46 грн., три проценти річних в розмірі 288,72 грн., інфляційні втрати в розмірі 131,50 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 800,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "19" серпня 2020 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/1948/20