ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 серпня 2020 року Справа № 903/588/20
Суддя господарського суду Волинської області Якушева І.О., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньторгхліб» про забезпечення позову №11/08-20 від 17.08.2020 (без виклику сторін),

в с т а н о в и л а:

14.08.2020 до господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №2108-20 від 14.08.2020 товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньторгхліб», в якій товариство просить стягнути з фізичної особи - підприємця Кушинської Тетяни Вікторівни 3 422 000 грн. заборгованості за договором позики №07/11-2018 від 07.11.2018.

17.08.2020 до господарського суду Волинської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньторгхліб» про забезпечення позову №11/08-20 від 17.08.2020, в якій товариство просить накласти арешт на офіс літера А-2, загальною площею 210, кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна №101, що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, проспект Волі, будинок 21-а.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить фізичній особі - підприємцю Кушинській Т.В., може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду про стягнення коштів.

У відповідності із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п.1 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктами 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 роз`яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову шляхом подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник не довів наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову (накладення арешту на майно) і предметом позовної вимоги (стягнення заборгованості за договором позики), зокрема того, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заявник не обґрунтував, яким чином заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об?єкт нерухомого майна - офіс у м.Луцьку по проспект Волі, 21-а пов`язані з предметом заявленого позову - стягнення заборгованості за договором позики, яким чином невжиття такого заходу як накладення арешту на майно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у справі про стягнення заборгованості за договором позики.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Враховуючи те, що предметом позовної вимоги ТзОВ «Волиньторгхліб» є стягнення з фізичної особи - підприємця Кушинської Т.В. коштів (заборгованості за договором позики №07/11-2018 від 07.11.2018), заявник до заяви про забезпечення позову не подав доказів, які б свідчили про витрачання фізичною особою - підприємцем Кушинською Т.В.коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо.

Сама по собі та обставина, що фізична особа - підприємець Кушинська Т.В. розмістила оголошення про продаж приміщення офісу, не свідчить про ускладнення чи неможливість виконання рішення суду про стягнення з неї коштів.

Навпаки, якщо продаж приміщення буде вчинено за плату, то отримані від реалізації майна кошти можуть бути спрямовані на повернення заборгованості за позикою.

Разом з цим, посилаючись на п.2 додаткової угоди від 07.11.2018 до договору про надання позики від 07.11.2018 №07/11-2018, заявник до заяви про забезпечення позову не подав доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від укладення договору іпотеки та передачу приміщення офісу в іпотеку ТзОВ «Волиньторгхліб», не зазначив, які дії вчиняло ТзОВ «Волиньторгхліб» з метою укладення договору іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову), ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстави для задоволення заяви та вжиття заходів до забезпечення позову на підставі ст.137 ГПК України.

Окрім цього, слід звернути увагу заявника на те, що всупереч вимог п.6 ч.1 ст.139 ГПК України заява не містить пропозиції завника щодо зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 138, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньторгхліб» про забезпечення позову №11/08-20 від 17.08.2020 відмовити.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту ухвали: 19.08.2020.

Суддя І. О. Якушева