ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2020 р. Справа№ 911/1090/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 18.08.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 04.05.2020

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі №911/1090/20 (суддя - Бацуца В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Альфаполімер Україна"

до Фізичної особи-підприємця Коваленко Галини Миколаївни

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ергопак"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Метіз"

про стягнення 213 130, 50 грн

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.05.2020 у справі №911/1090/20 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна" про забезпечення позову - відмовлено.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що зі змісту заяви позивача реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна", якими мотивовано заяву про забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна" (надалі - позивач, ТОВ "Альфаполімер Україна") звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 04.05.2020 у справі №911/1090/20 про відмову у забезпеченні позову - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вказану заяву, забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна" шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми 213 130, 50 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права, а саме статей 136, 137 ГПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим доводам позивача, що між сторонами наявний спір, а ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань щодо відшкодування заподіяних збитків у розмірі 213 130, 50 грн та можливість вільного розпорядження, зокрема, грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках останнього, свідчать про наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду по суті спору.

Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів, а заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача співвідносяться з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Окрім того, в тексті апеляційної скарги скаржником зазначено, що з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами) та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції є продовженим на період карантину.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 апеляційну скаргу ТОВ "Альфаполімер Україна" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді: Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №911/1090/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Альфаполімер Україна" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.05.2020 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.08.2020.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи своїм правом не скористались, відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції не подали.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 прийнято справу №911/1090/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Альфаполімер Україна" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.05.2020 до провадження у зазначеному вище складі колегії суддів. Вирішено здійснювати розгляд даної справи у раніше призначені дату та час (18.08.2020 о 12 год. 00 хв.).

У судове засідання 18.08.2020 з`явився представник позивача. Інші учасники судового процесу представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників відповідача, третіх осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

В силу приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами оскарження у справі та без участі представників відповідача, третіх осіб.

У судовому засіданні 18.08.2020 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 18.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна" звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Коваленко Галини Миколаївни про стягнення 213 130, 50 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо перевезення вантажу у встановлений строк згідно договору №30059 від 30.05.2019 на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 04.05.2020 відкрито провадження у справі №911/1090/20, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Також, даною ухвалою залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю „Ергопак", на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельна компанія „Метіз".

Одночасно із позовною заявою, до загального відділу діловодства суду позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти - ОСОБА_1 в межах суми 213 130, 50 грн, які знаходяться на банківському рахунку ОСОБА_1 : р/р НОМЕР_1 в АТ „Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, а також грошові кошти, які знаходяться на інших рахунках ОСОБА_1 , відкритих в АТ „Райффайзен Банк Аваль", та/або в інших банківських установах.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що забезпечення позову є необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду Київської області, адже невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити, або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд першої інстанції керуючись ст.ст. 136, 137 ГПК України дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, з якими приписи ст.ст. 136, 137 ГПК України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 136 ГПК України (в редакції, яка була чинна на момент розгляду заяви) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як встановлено вище, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що не вжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Натомість, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано доказів на підтвердження обставин того, що кошти, які є у відповідача можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Отже, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, позивачем не наведено достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача та правомірно відмовлено судом першої інстанції у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування судового рішення, а тому відхиляються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.05.2020 у справі №911/1090/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 04.05.2020 у справі №911/1090/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфаполімер Україна".

4. Матеріали оскарження у справі №911/1090/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 21.08.2020.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк