УХВАЛА

17 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/1802/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Сбербанк" (далі - АТ "Сбербанк")

на рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2020

у справі № 910/1802/19

за позовом приватного акціонерного товариства "Квазар" (далі - ПАТ "Квазар")

до АТ "Сбербанк"

про визнання зобов`язання припиненим частково у зв`язку з виконанням,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2020 (згідно з відміткою штампу Північного апеляційного господарського суду на першій сторінці касаційної скарги) АТ "Сбербанк" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2020, ухвалити нове рішення у справі № 910/1802/19, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Водночас у касаційній скарзі АТ "Сбербанк" просить зупинити дію рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 у справі № 910/1802/19 до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

За результатами розгляду матеріалів цієї скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, у касаційній скарзі на судове рішення процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень та вказувати, яка норма матеріального та процесуального права неправильно застосована чи порушена судами в оскаржуваних судових рішеннях; посилання на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, і при цьому, додатково зазначати: постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні - у разі оскарження судових рішень з тієї підстави, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду - у разі оскарження судових рішень з підстави необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; належне обґрунтування доводів касаційної скарги, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах - у разі оскарження судових рішень з підстави відсутності такого висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. У разі оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно навести обґрунтування підстав, передбачених частинами першою та третьою статті 310 цього Кодексу.

Так у касаційній скарзі скаржник посилається на те, що на сьогоднішній день не існує сталої судової практики Верховного Суду у правовідносинах щодо застосування норми права, а саме частин першої та другої статті 49 Закону України "Про іпотеку". При цьому скаржником чітко не зазначено конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, та не наведено належного обґрунтування того, у чому конкретно полягало неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційну скаргу АТ "Сбербанк" необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку для приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу АТ "Сбербанк" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

У свою чергу клопотання про зупинення виконання дії оскаржуваних рішень суду має бути залишено без вирішення з огляду на залишення касаційної скарги без руху.

04.08.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ПАТ "Квазар" надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Сбербанк" на рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 у справі № 910/1802/19.

Оскільки касаційна скарга АТ "Сбербанк" підлягає залишенню без руху, заперечення проти відкриття касаційного провадження буде розглянуто Судом при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження, у разі усунення недоліків, які допущені при поданні касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення господарського суду міста Києва від 20.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 у справі № 910/1802/19 залишити без руху.

2. Надати акціонерному товариству "Сбербанк" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити акціонерному товариству "Сбербанк", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Колос