ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020м. ДніпроСправа № 904/2915/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

за позовом Приватного підприємства "ЯВІР-2005", м.Полтава

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ВІЛЬНЕ-2002", с.Вільне, Новомосковський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованостів розмірі 54000 грн.

Без виклику представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЯВІР-2005" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ВІЛЬНЕ-2002" про стягнення заборгованості в розмірі 54000 грн., з яких: 45000 грн. - сума заборгованості за надані послуги охорони, 9000 грн. - штраф, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000,00 грн..

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано умови укладеного між сторонами Договору про надання послуг з фізичної охорони № Сн/988-Ф від 01.11.2019 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Ухвалою суду від 09.06.2020 р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.06.2020 р. до суду від позивача надійшов детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги до якого позивачем долучено договір про надання правової допомоги № 10 від 20.02.2020, Акт прийому-передачі наданих послуг за договором № 10 про надання правової допомоги від 20.02.2020, копії квитанцій №27 від 29.05.2020 та №28 від 23.06.2020, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2436, а також ордер №104487 від 29.05.2020.

14.07.2020 . до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В поданому відзиві відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує та зазначає що у лютому 2020 року, під час дії вказаного Договору, на об`єкті, що був прийнятий позивачем під охорону, сталася наступна ситуація.

Так, відповідач зазначає, що 24.02.2020 року о 12 год. 10 хв. з території механізованого зерносховища була здійснена крадіжка соєвого шроту в кількості 12 кг робітником підрозділу ОСОБА_1 .. Соєвий шрот виносився в рюкзаку через центральну прохідну механізованого зерносховища. В момент набирання шроту в складі, переносу його до побутового приміщення і винесення через прохідну, співробітники охорони не вжили жодних заходів щодо запобіганню крадіжки, тим самим не виконували своїх службових обов`язків передбачених вищезазначеним договором. Затримання робітника підрозділу ОСОБА_1. здійснив заступник начальника охорони СТОВ АГРОФІРМА "ВІЛЬНЕ - 2002" Кулік А.В. (тобто співробітник відповідача) в той момент, коли ОСОБА_1 сідав до свого автомобіля за територією прохідної механізованого зерносховища. Затриманого було повернуто через прохідну назад на територію і пред`явлено співробітнику ПП "ЯВІР-2005" ОСОБА_2 . Факт крадіжки було зафіксовано і взято пояснювальні з охоронника ОСОБА_2 та робітника підрозділу ОСОБА_1 , згідно до яких підтвердились вказані факти. Вказані факти підтверджуються поясненнями робітника підрозділу СТОВ АГРОФІРМА "ВІЛЬНЕ - 2002" ОСОБА_1 та співробітника ПП "ЯВІР-2005" ОСОБА_2 від 24.02.2020 року, копії яких додані до відзиву.

Відповідно до пункту 3.6. Договору В разі наявності обґрунтованих зауважень до охорони, Замовник зобов`язаний в термін 5 (п`яти) календарних днів з дня виявлення зауважень, направити охороні свої письмові претензії. Якщо Замовник не заявить свої письмові претензії, він втрачає право у подальшому, при підписанні Акту здачі - приймання робіт (надання послуг) за відповідний місяць посилатися на ці зауваження, як на підставу відмови від підписання Акту або на порушення умов Договору.

Відповідач також вказує те, що на виконання пункту 3.6. Договору ним було пред`явлено позивачу претензію №79 від 28.02.2020 року (копія якої додається до відзиву) по вищезазначеним фактам відносно неналежного виконання позивачем взятих на себе обов`язків та було повідомлено позивача, що відповідач залишає за собою право зменшити розмір оплати про надання послуг охорони за лютий місяць 2020 року на суму 45000,00 грн. (з ПДВ) та дострокового припинення договору № Сн/998 від 01.11.19 року за ініціативою відповідача з 31 березня 2020 року. На претензію відповідача, №79 від 28.02.2020 року, позивач надав відповідь на претензію від 13.03.2020 року, згідно до якої не погодився зі зменшенням розміру оплати про надання послуг охорони за лютий місяць 2020 року на суму 45000,00 грн., але погодився із достроковим припиненням договору № Сн/998 від 01.11.19 року з 31 березня 2020 року. Наявність відповіді позивача на претензію від 13.03.2020 року, на думку відповідача, є безумовним підтвердженням отримання позивачем претензії відповідача №79 від 28.02.2020 року та згодою позивача на дострокове розірвання договору № Сн/998 від 01.11.19 року 31 березня 2020 року - саме в ту дату, яка була зазначена в претензії відповідача №79 від 28.02.2020 року.

За викладених обставин, відповідач вважає, що у зв`язку з неналежним наданням позивачем послуг з охорони у лютому 2020 року, є необґрунтованим нарахування на підставі пункту 6.3. Договору штрафу в розмірі 9000,00 грн., так як відповідачем не були прийняті послуги з охорони у лютому 2020 року в сумі 45000,00 грн..

Окрім зазначеного, відповідач також вказує на те, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11000,00 грн., а є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на рівень складності справи, обсяг наданих адвокатських послуг, а саме:

- відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2020 року по цій справі судом визначено, що враховуючи малозначність справи, вбачаються підстави для її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тобто судом визначено дану справу як нескладну та розгляд цієї справи буде відбуватись без проведення судових засідань, а тому адвокат позивача не буде витрачати на це час;

- адвокатом позивача складено лише 2 процесуальних документа: претензія №702 від 10.04.2020 року та позовна заява по цій справі;

- при заявленій ціні позову 54000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу складають 11000,00 грн. тобто 20,4 %.

Крім того, відповідач стверджує про те, що обсяг наданих послуг, що полягали у попередньому опрацюванні наданих клієнтом матеріалів, усних консультаціях, роз`яснень, узгодження правової позиції у справі, пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, складання претензії №702 від 10.04.2020 року, підготовка та складання господарського позову не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Також зазнає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 24 жовтня 2019 року по справі № 905/1795/18 визнав обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу на рівні 5 % від стягненої за рішенням суду суми. У зв`язку із чим, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2700,00 грн. в разі задоволення позовних вимог.

24.07.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначив про те, що ПП "ЯВІР-2005" не погоджується з запереченнями СТОВ Агрофірма "Вільне-2002", викладеними у відзиві на позовну заяву, з наступних підстав.

Позивач зазначає, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з фізичної охорони, який за правовою природою є договором про надання послуг охорони.

Згідно з ст. 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Позивач зазначає, що факт надання послуг за наявності дій виконавця щодо їх надання в будь-якому випадку є незмінним, тоді як результат надання послуг визначається наслідком дотримання зобов`язання. На підтвердження виконаних зобов`язань за умовами Договору на суму 150 263,20 грн. позивачем надано акт надання послуг № 323 від 29.02.2020, який не підписаний зі сторони відповідача. З відзиву на позовну заяву від 09.07.2020 вбачається, що в якості підстав для відмови від підписання вищезазначеного акту відповідач послався на неналежне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за Договором, що мало наслідком, як стверджує відповідач, розкрадання переданого відповідачем під охорону майна. Тобто підставою відмови відповідача від підписання акту надання послуг за лютий 2020 року слугувало фактично неналежне (неякісне), за твердженням відповідача, надання позивачем послуг за Договором, що призвело до втрати переданого під охорону майна та завданню збитків відповідачеві. При цьому факт надання позивачем послуг у вказані періоди не заперечується та не спростовується відповідачем, а лише зазначається про втрату переданого під охорону майна.

Позивач посилається також на те, що умовами пункту 3.2 Договору сторонами погоджено, що оплата вартості послуг Охорони здійснюється Замовником щомісячно до 5 числа місяця, в якому здійснюється надання послуг, шляхом перерахування Замовником грошових коштів на рахунок Охорони згідно виставлених Охороною рахунків. Отже, сторонами Договору визначено порядок дій сторін щодо засвідчення факту надання послуг та претензій (зауважень) щодо належності їх надання. При цьому укладений сторонами Договір не містить умов щодо звільнення замовника від оплати або зменшення розміру оплати фактично наданих послуг з охорони майна за наявності претензій (заперечень) щодо належності наданих послуг.

Окрім того, позивач вказує на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження понесення ним збитків у певному розмірі, так і доказів, які б беззаперечно встановлювали факт крадіжки на об`єкті, який охоронявся позивачем, оскільки станом на час розгляду цієї господарської справи відсутній вирок по кримінальній справі, порушеній за фактом крадіжки майна, належного відповідачу.

Щодо твердження відповідача викладеного у відзиві на позовну заяву від 09.07.2020 про необґрунтованість нарахування на підставі п. 6.3 Договору штрафу в розмірі 9 000,00 грн., так як відповідачем не були прийняті послуги з охорони у лютому 2020 року у сумі 45 000,00 грн. позивач зазначає що факт прострочення відповідачем терміну оплати послуг з охорони є доведеним та підтверджується матеріалами справи, а відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Також позивач зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які поніс позивач при розгляді справи та про відшкодування, яких заявляє, відповідно збільшилася на 3500,00 грн., ніж було заявлено у попередньому (орієнтовному) розрахунку в позовній заяві та складає 14 500,00 грн.. Збільшення суми витрат на професійну правничу допомогу позивач обґрунтовує тим, що не міг передбачити на момент подання позовної заяви про необхідність складення додаткових процесуальних документів, зокрема відповіді на відзив відповідача, оскільки передбачити подання відзиву відповідачем неможливо, оскільки це право відповідача, а не обов`язок.

Матеріали справи містять докази направлення позивачем на адресу відповідача відповіді на відзив, однак відповідач своїм правом на подання заперечення не скористався.

Відповідно до ч.5 ст.252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Суддя Панна С.П. в період з 27.07.2020 по 14.08.2020 перебувала у відпустці.

Згідно з п.4 ч.2 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019 р. між Приватним підприємством "ЯВІР-2005" (Охорона, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Вільне-2002" (Замовник, відповідач) укладено Договір про надання послуг з фізичної охорони № Сн/988-Ф.

Відповідно до п. 2.1. Договору та Додатку № 2 ПП „ЯВІР-2005" прийняло під фізичну охорону відокремлені приміщення (будівлі) та майно, яке належить Замовнику на праві власності або знаходиться в його користуванні на законних підставах, та знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 2, с. Вільне, Новомосковський район, Дніпропетровська область (а.с.7,14).

Згідно з абз.2 п.2.1 Договору охорона об`єктів та майна, що на них знаходиться, здійснюється погодинно у календарні дні тижня згідно з Додатком №1 до даного Договору.

У пункті 2.9. Договору визначено, що передача під охорону об`єкта (майна) та зняття об`єкта (майна) з-під охорони здійснюється за Актом приймання-передачі об`єкту (Додаток № 4 до Договору), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Ціна Договору, згідно з п.3.1 Договору, визначається сторонами у розрахунку, наведеному у Додатку №1 до Договору.

Відповідно до п.4.1.1 Договору Охорона зобов`язана організувати та забезпечити охорону об`єктів та недоторканність майна Замовника, прийнятих під охорону, від розкрадання та не допускати проникнення сторонніх осіб на об`єкти, що охороняються, а у випадку їх проникнення, прийняти міри щодо їх затримання.

Пунктом 4.2.9 Договору визначено, що Замовник зобов`язаний повідомляти керівництву Охорони про всі недоліки та порушення під час виконання службових обов`язків працівниками Охорони для відповідного реагування.

Розділом 6 Договору сторони визначили відповідальність сторін.

Так, пунктом 6.3 Договору визначено, що у разі, якщо прострочення оплати послуг охорони триває більше сорок п`яти календарних днів, Замовник сплачує Охороні штраф у розмірі 20% вартості послуг, оплата за якими прострочена, що не звільняє Замовника від зобов`язань щодо оплати послуг.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Як встановлено матеріалами справи, згідно позивачем, згідно Актів приймання під охорону від 01.11.2019 р. прийняв під охорону об`єкти відповідача (а.с.21-23).

Позивач, позивач виставив відповідачу рахунок №323 від 01.02.2020 р. на оплату наданих послуг з охорони за лютий 2020 р. на суму 150263,20 грн. (а.с.24).

Відповідно до п.3.2. Договору оплата за цим Договором здійснюється Замовником щомісячно до 5 числа місяця, в якому здійснюється надання послуг, шляхом перерахування Замовником грошових коштів на рахунок Охорони, згідно виставлених Охороною рахунків.

Відповідач, частково оплатив вказаний рахунок, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №1852 від 28.02.2020 на суму 105263,20 грн.(а.с.26).

Згідно з п.3.3 Договору підтвердженням надання послуг являється Акт здачі-приймання робіт (надання послуг), що надається Охороною для підписання Замовнику в двох примірниках в кінці кожного місяця.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що Замовник повинен не пізніше 05-го числа місяця, наступного за звітним, підписати Акт здачі-приймання робіт та повернути один примірник охороні. У випадку не підписання Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) у терміни передбачені п.3.4., вважається, що Замовником отримані послуги з охорони належної якості, у повному обсязі та своєчасно, у відповідності до умов Договору (п.3.5 Договору).

Позивач зазначає, що відповідачу були наданий для підписання акт надання послуг №323 від 29 лютого 2020 р., який не був підписаний з боку відповідача (а.с.25).

Матеріалами справи встановлено, що Приватним підприємством "Явір - 2005" 10.04.2020 цінним поштовим відправленням з описом вкладення №393 було направлено відповідачу претензію вих.№702 від 10.04.2020 про необхідність погашення заборгованості в розмірі 45000 грн.,, а також повторно надано рахунок на оплату № 323 від 01.02.2020 та примірника акту надання послуг за лютий 2020 року, а також акт звірки взаємних розрахунків.

Позивач, у позовній заяві просить стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з охорони в розмірі 45000 грн.

Суд, розглянувши заявлену позивачем вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з охорони в розмірі 45000 грн., зазначає на ступне.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами частин 1 і 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, у відповідності до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміні його умов не допускається.

Статтею ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було встановлено судом, строк оплати наданих позивачем послуг визначений у п.3.2. Договору, згідно з яким оплата за цим Договором здійснюється Замовником щомісячно до 5 числа місяця, в якому здійснюється надання послуг, а отже строк виконання зобов`язання за надані у лютому 2020 р. послуги, є таким, що настав.

При цьому, суд не може погодитись із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву стосовно неналежного виконання позивачем взятих на себе обов`язків з охорони, які полягали у невжитті співробітниками охорони заходів щодо запобіганню крадіжки з території механізованого зерносховища соєвого шроту в кількості 12 кг робітником підрозділу ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Відповідно до пп.6.4-6.7 Договору факти неналежного виконання Охороною своїх зобов`язань та розмір збитків, що підлягають відшкодуванню Охороною, встановлюються відповідно до порядку, визначеному чинним , законодавством України та умовами даного Договору. Майнова відповідальність Охорони настає з моменту доведення вини Охорони. Відшкодування завданих з вини Охорони збитків здійснюється за поданням Замовником Охороні постанови органу дізнання, слідства або рішення суду, який встановив факт крадіжки, грабежу, розбою, а також знищення або пошкодження майна сторонніми особами, які проникли на об`єкт, що охороняється з вини працівників, які здійснюють охорону об`єкта. Розмір збитків повинен бути підтверджений відповідними документами і розрахунками вартості вкрадених, знищених або пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, складеними за участю Охорони і звірених з бухгалтерськими даними. Охорона несе матеріальну відповідальність за заподіяні в результаті неналежного виконання своїх зобов`язань збитки, заподіяні: розкраданням майна, здійсненим шляхом крадіжки, грабежу, розбійного нападу, нанесені знищенням або псуванням майна сторонніми особами, які проникли на об`єкт, під час знаходження об`єкта під охороною, але не більше ніж на суму 10000 гр.. При поверненні викраденого майна та при складанні відповідних документів присутність працівників Охорони є обов`язковою. Вартість поверненого майна вилучається із загальної суми претензії Замовника до Охорони, а раніше сплачена сума за ці цінності повертається Охороні.

Згідно з п. 3.6 Договору в разі наявності обґрунтованих зауважень до охорони, Замовник зобов`язаний в термін (5 п`яти) календарних днів з дня виявлення зауважень, направити охороні свої письмові претензії. Якщо Замовник не заявить свої письмові претензії, він втрачає право у подальшому, при підписанні Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за відповідний місяць посилатися на ці зауваження, як на підставу відмови від підписання Акту або на порушення умов Договору.

Матеріали справи містять претензію за вих.№79 від 28.02.2020 р. згідно в якій відповідач повідомляє позивача про зменшення розміру оплати послуг охорони за лютий 2020 р. (рахунок №323 від 01.02.20) на суму 45000 грн. та про дострокове припинення договору за ініціативою відповідача з 31.03.2020 р..

Позивач, у своїй відповіді на вказану претензію за вих.№454 від 13.03.2020 зазначив що підстав для зменшення Замовником у односторонньому порядку оплати за послуги охорони даним Договором не передбачено, а умовами п.3.2 та 6.5 договору погоджено чіткі умови оплати та порядок відшкодування завданих з вини Охорони збитків. Також позивач погодив 31 березня 2020 р. як дату зняття об`єкту відповідача з охорони.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту неналежного виконання позивачем своїх обов`язків за укладеним договором, як і доказів, які б беззаперечно встановлювали факт крадіжки на об`єкті, який охоронявся позивачем, оскільки станом на час розгляду цієї господарської справи відсутній вирок по кримінальній справі, порушеній за фактом крадіжки майна, належного відповідачу. Пояснення охоронця ОСОБА_2 як свідка не беруться судом до уваги, оскільки підпис на даних письмових поясненнях є нотаріально не засвідченим, що не відповідає вимогам ст.88ГПК України, що є підставою для відхилення судом заперечень.

Враховуючи вищезазначене, заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за надані в лютому 2020 р. послуги з охорони в розмірі 45000 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафу в розмірі 9 000,00 грн..

Розглянувши дану позовну вимогу, суд встановив наступне.

Як вже було встановлено судом, п. 6.3. договору сторони погодили, що у разі якщо прострочення оплати послуг охорони триває більше тридцяти календарних днів, замовник сплачує охороні штраф у розмірі 20% вартості послуг, оплата за якими прострочена, що не звільняє замовника від зобов`язань щодо оплати послуг.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Так, враховуючи те, що відповідачем не було сплачено за послуги охорони за договором з 05 липня 2020 року (більше тридцяти календарних днів), тому позивачем нараховано відповідачу штраф на підставі п. 6.3. договору, виходячи із вартості послуг, оплата за якими прострочена який становить 9000 грн. = 45000,00 грн * 20%.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача за неналежне виконання умов договору штрафу в розмірі 9000,00 грн. підлягає задоволенню.

Позивач також у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 145 00, 00 грн. витрат понесених ним на професійну правничу допомогу.

Так, згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2700,00 грн., з огляду на те, що заявлена сума витрат є неспівмірною для цієї справи зважаючи на рівень невисокий рівень складності даної справи, та незначний обсяг наданих адвокатських послуг

Крім того, відповідач стверджує про те, що обсяг наданих послуг, що полягали у попередньому опрацюванні наданих клієнтом матеріалів, усних консультаціях, роз`яснень, узгодження правової позиції у справі, пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, складання претензії №702 від 10.04.2020 року, підготовка та складання господарського позову не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Також зазнає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 24 жовтня 2019 року по справі № 905/1795/18 визнав обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу на рівні 5 % від стягненої за рішенням суду суми. У зв`язку із чим, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2700,00 грн. в разі задоволення позовних вимог.

Так, виходячи з аналізу ст. 126 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Суд зазначає, що матеріали справи містять: ордер серії №104487 від 29.05.2020, копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2436,, копію договору про надання правової допомоги № 10 від 20.02.2020, а також акти прийому-передачі наданих послуг, за договором №10 про надання правової допомоги від 20.02.2020, від 23.06.2020 та від 22.07.2020 з детальним описом наданим послуг.

Також позивачем було надано копії квитанцій №27 від 29.05.2020 на суму 6000 грн., №28 від 23.06.2020 на суму 5000 грн. та №29 від 14.07.2020 на суму 3500 грн. що підтверджують оплату Приватним підприємством "Явір - 2005" Адвокатському бюро "Світлани Фуголь" правової допомоги по договору № 10 від 20.02.2020 в розмірі 14500 грн..

Окрім цього, суд також зазначає що у наведеній відповідачем постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у від 24 жовтня 2019 року по справі № 905/1795/18 відсутнє посилання на визнання обґрунтованими витрат на професійну правничу допомогу саме на рівні 5 % від стягненої за рішенням суду суми.

Проаналізувавши надані позивачем прийому-передачі наданих послуг, за договором №10 про надання правової допомоги від 20.02.2020, від 23.06.2020 та від 22.07.2020, суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п.38-40 своєї постанови від 24 жовтня 2019 року по справі № 905/1795/18 "суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи."

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи наявні в матеріалах справи докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною в розумінні ч.5 ст.12 ГПК України та розумність таких витрат, а також враховуючи розмір суми заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14500,00 грн. підлягає частковому задоволенню у сумі 8000 грн..

В частині стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн. є необхідним відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Враховуючи вищезазначене, суд вважає заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача в розмірі 2102 грн..

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Явір - 2005" - задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ВІЛЬНЕ-2002" (51260, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Вільне, вул. Шкільна, буд. 2; ідентифікаційний код 32062052) на користь Приватного підприємства "Явір - 2005" (36007, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Хлібозаводська, буд. 7; ідентифікаційний код 33574487) заборгованість в розмірі 45000 грн. 00 коп., штраф в розмірі 9000 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.08.2020

Суддя С.П. Панна