ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Черкаси справа № 925/654/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О. І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про стягнення 29752,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно з договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 23.01.2017 №23012017/4L у розмірі 29752,15 грн, з яких: 29000,00 грн основного боргу, 381,50 грн 3% річних, 370,65 грн інфляційних та відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.06.2020 за клопотанням відповідача продовжено строк на подання відзиву Товариству з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.07.2020 за клопотанням відповідача продовжено строк на подання відзиву Товариству з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» до 07.08.2020.

10.08.2020 представник відповідача надіслав до суду клопотання від 07.08.2020 про встановлення розумного строку на подання відзиву на позовну заяву, але не менше 10 днів після виходу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» з відпустки. Клопотання мотивоване тим, що з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19 для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, на виконання постанови КМУ, маючи на те об`єктивну необхідність директор товариства з 01 липня по 31 серпня 2020 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати. На написання та подання відзиву на позовну заяву потрібен додатковий час, адвокату необхідна інформація, якою володіє виключно директор товариства. У зв`язку з відсутністю директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» адвокат Гнатюк А.І. не має фізичної можливості відправити відзив на позовну заяву позивачу у термін, який був зазначений судом (07.08.2020).

Відповідно до частини 5 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, суд зазначає, що додатковий строк може бути наданий лише для подання сторонами доказів. Надання додаткового строку для подання відзиву, як того просить відповідач, чинним Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

Щодо тверджень відповідача, стосовно того, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» перебуває у відпустці і адвокат Гнатюк А.І. не володіє повною інформацією суд зазначає, що провадження у справі відкрито ще 01.06.2020 і суд уже двічі продовжував відповідачу строк на подання відзиву.

Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про поважність (в розумінні статті 119 Господарського процесуального кодексу України) пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, у строки, визначені в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 27.07.2020.

Згідно з положеннями статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Наданий судом строк на подання відзиву сплинув.

Отже, з огляду на викладене вище, суд не вбачає законних підстав для встановлення розумного строку, як того просить відповідач (оскільки, це не передбачено Господарського процесуального кодексу України), або для продовження строку для подання відзиву на позовну заяву відповідачем.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті у порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

Оскільки учасниками справи, у встановлений у Кодексі та в ухвалі суду строк, не подано інших доказів, суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» (експедитором - відповідач у справі), в особі директора Возмілова Д.В., що діє на підставі Статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» (перевізником - позивач у справі), в особі директора Черненко В.М., що діє на підставі Статуту, було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні №23012017/4L (далі - договір, а.с. 14-18), за умовами якого перевізник зобов`язався прийняти і доставити ввірений йому експедитором вантаж до пункту призначення і передати його вантажоодержувачу, а експедитор зобов`язався оплатити перевезення вантажу, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 1.4 договору вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Сторони погодили у пункті 2.2 договору, що детальні умови по кожному перевезенню зазначаються у заявці (додаток №1 до цього договору, далі - заявка). Допускається отримання заявки по факсимільному зв`язку або електронною поштою, така заявка має юридичну силу.

У пункті 2.3 договору сторони визначили, що міжнародні автомобільні перевезення вантажів виконуються відповідно до положень чинних Конвенцій про міжнародні перевезення, а також відповідно до вимог чинних на території України нормативних актів.

Згідно з пунктом 4.3 договору ціни на послуги узгоджуються сторонами у замовленнях на перевезення і вказуються у рахунках-фактурах перевізника.

Згідно з пунктом 4.7 договору розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України шляхом переказу протягом 5-ти (п`яти) банківських днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної (СМR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт, якщо в заявці не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення, але не пізніше 30 днів з моменту розвантаження вантажу. Переказ коштів здійснюється за умови надходження від перевізника належним чином оформлених рахунка-фактури, товарно-транспортної накладної (СМR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт, якщо в заявці не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

Згідно з пунктом 9.1 договору за фактом надання послуг перевізник складає акт наданих послуг, який експедитор зобов`язаний підписати протягом 3 днів з моменту отримання.

Відповідно до пункту 9.8 договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. Якщо жодна із сторін за тридцять днів до закінчення строку дії договору не попередить іншу сторону про розірвання договору, то даний договір зберігає свою чинність для сторін кожного разу ще на один рік.

На виконання вищевказаних вимог договору 13.11.2019 відповідач направив на електронну адресу позивача Заявку №339-2 на перевезення вантажу міжнародного сполучення (а.с. 19), відповідно до якої перевізник зобов`язався з 08:00 18.11.2019 до 22.11.2019 доставити вантаж - товари народного вжитку: у кількості 15 тон - 86 куб. на 15 європалет розміром: 1,2 х 0,8 х 1,2 кожна, за маршрутом: Gyor (Угорщина) - с.Ступки Тернопільської області (Україна), ставка за перевезення: 1200 євро по курсу НБУ на день здійснення/проходження митних формальностей/процедур (замитнення вантажу). У заявці також встановлено умови оплати - безготівковий розрахунок на протязі 14 днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2 шт.), рахунок, акт - 2 шт., CMR - 2 шт. оригінали, договір - 2 шт., реєстраційні документи, завірені мокрою печаткою (копія вірна), та за умови відсутності помилок у їх оформленні.

На підтвердження виконання Заявки 18.11.2019 складена міжнародна товаротранспортна накладна типу CMR (а.с. 20).

20.11.2019 позивачем складено акт виконаних робіт (надання послуг) №1974. Акт виконаних робіт (надання послуг) підписано з боку виконавця (позивача) (а.с. 22).

Документи, які є підставою для здійснення оплати, 29.11.2019 були направлені на адресу відповідача поштовим перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» за експрес-накладною №4638 (а.с. 23).

За даними сервісу відстеження «НОВОЇ ПОШТИ», що обліковується у вільному доступі в мережі Інтернет, вказане відправлення було отримане одержувачем 01.12.2019.

Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №1974 від 20.11.2019 на оплату наданих послуг з автотранспортного міжнародного перевезення вантажу на суму 32172,83 грн (а.с. 21).

Згідно з платіжним дорученням №48 від 16.01.2020 відповідач сплатив позивачу частково вартість послуг у сумі 3172,83 грн (а.с. 24).

11.02.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу №130 від 07.02.2020, у якій вимагав у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги сплатити встановлену плату за перевезення вантажу з Угорщини до України у розмірі 29000,00 грн (а.с. 25).

Вказана вимога залишилась без відповіді та задоволення.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором у частині несплати заборгованості, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу у сумі 29000,00 грн (32172,83-3172,83) та нарахованих відсотків річних та інфляційних.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Перевезенням вантажів згідно з положеннями статті 306 Господарського кодексу визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень (стаття 307 Господарського кодексу).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. (стаття 4 Закону).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою охоплюються визначенням договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом на підставі письмового строкового оплатного договору, згідно з яким відповідач як експедитор замовив позивачу перевезення вантажу, від відправника Agrogenius Kft до отримувача, про що зазначено у транспортній накладній CMR.

Судом також встановлено, що на виконання умов договору відповідачем було подано заявку, яка прийнята позивачем до виконання. Позивачем було надано автомобільний транспорт під завантаження та доставлено вантаж у місце призначення. Сторонами у заявці також було узгоджено ставку за перевезення і порядок оплати.

Враховуючи відсутність претензій відповідача стосовно неналежного надання транспортних послуг чи іншого невиконання умов договору, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання.

У статті 916 Цивільного кодексу України, зазначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Сторонами у Заявці №339-2 погоджено ставку за перевезення і порядок оплати. Відповідач частково виконав свої зобов`язання, сплативши 3172,83 грн, хоча згідно з умовами договору оплаті підлягала уся сума у розмірі 32172,83 грн на протязі 14 днів при отриманні оригіналів документів.

Вищевказані документи 29.11.2019 були направлені на адресу відповідача поштовим перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» і було отримане відповідачем 01.12.2019. Відповідач даних обставин не спростував, підтвердивши отримання визначених документів, частковою оплатою послуг перевізника.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом 29.11.2019 перевізник направив відповідачу визначені у заявці документи, які той отримав 01.12.2019. Згідно з визначеним у заявці строком відповідач зобов`язаний був оплатити послуги перевізника не пізніше 14.01.2019. Отже, строк виконання зобов`язання відповідача є таким що наступив, тому позивач правомірно вимагає проведення оплати за надані послуги з перевезення вантажу.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних допустимих та належних доказів належного та повного розрахунку за надані послуги по перевезенню вантажів, у розумінні вимог статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, відповідач суду не подав, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 29000,00 грн підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог позивач нарахував відповідачу 381,50 грн 3% річних за період прострочення з 16.12.2019 до 20.05.2020 та 370,65 грн інфляційних за період з грудня 2019 року до травня 2020 року, які просить стягнути разом з основною сумою заборгованості.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Розрахунок виконано вірно. Вимога позивача про стягнення 381,50 грн 3% річних та 370,65 грн інфляційних підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

У свою чергу пункт 4 частини 1 статті 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 цього кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

На підтвердження наданих адвокатом Рибченко Н.М. послуг з правничої допомоги надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2020 №99, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» та адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною, актом виконаних робіт (надання послуг) від 20.05.2020, а також детальним описом наданої адвокатом Рибченко Н.М. професійної правової допомоги згідно з умовами договору. Про оплату правничих послуг свідчить платіжне доручення від 19.05.2020 №16252 про отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» суми у розмірі 10000,00 грн.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовольнив позов позивача повністю, з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» підлягає до відшкодування 10000,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» (вул.Пушкіна, 100, офіс 1, м.Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 39505251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАСТ-ТРАНС» (вул.Лісна,1, с.Петрушки, Києво-Святошинський район, Київська область, 08113, ідентифікаційний код 30367782) 29000,00 грн заборгованості, 381,50 грн 3% річних, 370,65 грн інфляційних, 2102,00 грн судового збору та 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко