ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Черкаси справа № 925/352/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі представників сторін: позивача - Єфімова О.В. за довіреністю, відповідача - Сироти Б.М. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" до Державного підприємства "Львівський державний завод "Лорта" про врегулювання розбіжностей до договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - державне підприємство "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до державного підприємства "Львівський державний завод "Лорта" (далі -відповідач) про врегулювання розбіжностей за договором № 0220 від 10.01.2020 року на виготовлення продукції - окулярів нічного бачення (ОНБ-300), з викладенням пунктів: 2.4, 3.1, 4.1, 5.2, 6.1, 6.1.1, 6.4; вилучення підпункту 1 п. 7.1, підпункту 2 п.7.4; додатку № 1 до договору згідно з протоколом узгодження розбіжностей у редакції, запропонованій позивачем, та відшкодування судових витрат.

В обґрунтування позову позивач вказав на намір сторін укласти договір згідно з Законом України «Про державне оборонне замовлення», проте умови, викладені відповідачем у протоколі розбіжностей до договору № 0220 від 10.01.2020 року на виготовлення продукції - окулярів нічного бачення (ОНБ-300), не відповідають законним інтересам позивача, технологічному циклу виготовлення виробу, нормам Господарського кодексу України. Викладене стало підставою звернення до господарського суду з даним позовом.

Відповідач 21.05.2020 року подав відзив на позов, у якому вказав, що 19.12.2019 року він та Міністерство оборони України уклали державний контракт № 403/1/19/85 на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням (далі - державний контракт), в рамках якого позивач є співвиконавцем - постачальником виробів для комплектування комплексу, виготовлення і поставка якого передбачена державним контрактом. На виконання державного контракту між позивачем та відповідачем проводились переговори щодо укладення договору на виготовлення виробу ОНБ-300. Однак, проект договору, запропонований позивачем, оформлений неналежним чином - не погоджений з 1347 ВП МОУ, умови договору не узгоджуються з умовами державного контракту, не забезпечать його виконання у належний строк та в належному порядку, тому щодо задоволення позову заперечує. До відзиву відповідач додав письмові докази, якими його обґрунтовує (а.с. 60-64).

У відповіді на відзив позивач, з посиланням на норми ст.ст. 6 ЦК України, ч. 4 ст. 179 ГК України щодо свободи договору, вільного волевиявлення сторін при його укладанні і визначенні умов спростовував доводи відповідача, наведені у відзиві на позов та наполягав на задоволенні позову повністю. До відповіді на відзив позивач додав документи, якими її обґрунтовує (а.с. 97-99).

У судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві і відповіді на відзив, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

Згідно з п. 1.1. Статуту державного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" (нова редакція), затвердженого наказом державного концерну «Укроборонпром» від 19.12.2019 р. № 352, позивач - державне підприємство "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, перебуває в управлінні державного концерну «Укроборонпром» (а.с. 11-12).

Відповідач - державне підприємство "Львівський державний завод "Лорта" також перебуває в управлінні державного концерну «Укроборонпром».

19.12.2019 року Міністерство оборони України, як замовник, і Державне підприємство «Львіський державний завод «Лорта», як виконавець, уклали державний контракт № 403/1/19/85 на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням (далі - державний контракт). Предмет контракту складають умови, за змістом яких виконавець зобов`язався виготовити і поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства продукцію, зазначену у специфікації, що є додатком № 1 до контракту, а замовник - прийняти через 4762 ГВП МО України та вантажоодержувача, зазначеного у специфікації, та оплатити продукцію. Якість, комплектність і експлуатаційна документація повинні відповідати технічній документації та нормативним документам, зазначеним у специфікації (п.п. 1.1., 1.3. контракту). Сторонами контракту погоджено усі істотні умови контракту, зокрема щодо: вартості продукції та проведення розрахунків (розділ 2); порядку та умов поставки і приймання продукції (розділ 3); строків поставки продукції (розділ 4); гарантійних зобов`язань (розділ 5); прав та обов`язків сторін, їх відповідальності (розділи 6, 7). Згідно з підпунктом 1 пункту 6.3. розділу 6 контракту, виконавець має право залучати до виготовлення та поставки продукції співвиконавців за письмовою згодою замовника.

За дорученням 4762 ГВП МО України від 07.10.2019 року (а.с. 101), 1347 ВП МО України перевірило спроможність позивача - ДП НВК «Фотоприлад» на предмет спроможності виготовити та поставити вироби у відповідності до наведеного переліку і листом від 10.12.2019 року № 610/2329 надало 4762 ГВП МО України і позивачу висновок щодо орієнтовної ціни виготовлення ОНБ-300 АГЕ.201500.023, ціна комплексу з ПДВ визначена на рівні 12 835 778,14 грн. (а.с. 17-19).

В січні-лютому 2020 року 4762 ГВП МО України та Департаментом ВТП РО ВТ МО України погоджено перелік підприємств-співвиконавців, залучених для виготовлення комплексу 1В12У-2 в рамках державного контракту № 403/1/19/85 від 19.12.2019 року, серед яких позивач - ДП НВК «Фотоприлад» в частині, що стосується виготовлення комплексу КПСВ і окулярів нічного бачення (ОНБ-300).

18.12.2019 року відповідач листом вих. № 587-2255 направив позивачу пропозицію для укладення державного контракту за державним оборонним замовленням, в якій просив надіслати проект договору на виготовлення і поставку окулярів нічого бачення (ОНБ) в кількості 8 шт., ОНБ-300 - 4 шт. (а.с. 13).

19.12.2019 року позивач за вих. № 314/15-10 направив відповідачу електронною поштою для розгляду проекти договорів на поставку ОНБ-300 та ОНБ-300 (а.с. 14).

27.12.2019 року позивач електронною поштою за вх. 01-11/1163 отримав від відповідача зауваження до умов договору на поставку КПСВ в частині щодо вартості продукції та порядку розрахунків (а.с. 15).

Супровідним листом від 17.01.2020 року за № 610/67 1347 ВП МО України повернуло позивачу проекти договорів від 10.01.2020 року № 0120, № 0220 на постачання виробів (комплекси КПСВ та ОНБ-300) з зауваженнями про те, що проекти цих договорів не місять головні базові умови, які передбачені умовами основного контракту, було запропоновано після їх корегування та приведення у відповідність вимогам, викладеним у державному контракті, надати на повторний розгляд. Цей супровідний лист позивачем отримано 20.01.2020 року, копії листа для відому були направлені відповідачу і 4762 ГВП МО України (а.с. 16).

У відповідь на лист 1347 ВП МО України від 17.01.2020 року за № 610/67, позивач супровідним листом № 01-12/69 від 22.01.2020 року направив 1347 ВП МО України проекти договорів від 10.01.2020 року № 0120, № 0220 з пропозицією завізувати їх у запропонованій редакції без врахування зауважень, викладених 1347 ВП МО України у його листі від 17.01.2020 року (а.с. 22).

Супровідним листом від 14.02.2020 року за вих. № 01-12/130 позивач направив відповідачу проекти договорів № 0120 та № 0220 поставки виробів КПСВ, ОНБ-300 в двох примірниках з пропозицією укласти їх на запропонованих ним умовах (а.с. 23).

Супровідним листом № 610/234 від 13.02.2020 року 1347 ВП МО України на вихідний лист позивача від 10.02.2020 № 22/15-10 повторно повернуло позивачу проекти договорів від 10.01.2020 року № 0120, № 0220 без погодження, запропонувало позивачу їх після корегування, з урахуванням листів відповідача від 23.01.2020 № 520-193, від 12.02.2020 № 520-358, адресованих 4762 ГВП МО України і 1347 ВП МО України про необхідність приведення умов договорів до умов основного контракту, надати на адресу 1347 ВП МО України для погодження (а.с. 102).

Супровідним листом від 27.02.2020 року № 587-501 відповідач повернув позивачу підписаний з його сторони договір № 0220 від 10.01.2020 року з протоколом розбіжностей, Специфікацією, протоколом узгодження договірної ціни, один примірник якого просив також підписати і повернути на його адресу (а.с. 29). Договір і специфікацію до нього зі сторони покупця - Державного підприємства «львівський державний завод «Лорта» (ДП ЛДЗ «Лорта», відповідач) підписано директором підприємства з протоколом розбіжностей, погоджено з протоколом розбіжностей 25.02.2020 начальником 4762 ГВП МО України (а.с. 30-34). У протоколі розбіжностей до договору № 0220 від 10.01.2020 року покупець запропонував викласти такі умови договору у його редакції:

розділ 1 «Предмет договору» доповнити п.1.3 такого змісту: «Підставою для укладання Договору є Державний контракт № 403/1/19/85 від 19.12.2019 р. про закупівлю комплексу 1В12У-2»;

пункт 2.2. розділу 2 доповнити: «У випадках не передбачених Договором, Сторони, військове представництво керуються ГОСТ В 15.307-77»;

пункт 2.4. розділу 2 доповнити: «Постачальник гарантує відповідність продукції технічній документації, здійснює її гарантійне обслуговування та ремонт. Гарантійний строк продукції, вказаний у експлуатаційній документації, повинен відповідати вимогам технічних умов та обчислюватись з дати введення в експлуатацію»;

у пункті 3.1. розділу 3 «...через 9 (дев`ять) місяців...» замінити на: «через 6 (шість) місяців», далі по тексту;

у пункті 4.1. розділу 4 доповнити: «Орієнтовна ціна на Продукцію, яка постачається за даним Договором визначається Протоколом погодження орієнтовної ціни (Додаток №3) і є базовою на момент оформлення Договору та досягнення в подальшому домовленостей за договірною ціною»;

розділ 4 доповнити пунктом 4.8.: «Оплата за поставлену Продукцію здійснюється за договірною ціною, яка визначається на підставі фактичних витрат, протоколом погодження договірної ціни з урахуванням висновку 1347 ВП МОУ та розрахунково-калькуляційних матеріалів Постачальника»;

у пункті 5.2. розділу 5: «...у розмірі 80%» замінити на: «... у розмірі 40%», далі по тексту. Другий абзац викласти: « - остаточний розрахунок за Продукцію Покупець здійснює на підставі Протоколу погодження Договірної ціни з урахуванням авансу на протязі 10-ти банківських днів після здійснення постачання всієї Продукції за Договором згідно з рахунком отриманим від Постачальника, але в будь - якому разі після надходження коштів Покупцю від Головного Замовника з Державного бюджету України на зазначені цілі»;

пункт 6.1 розділу 6 викласти: «У випадку порушення Постачальником строків постачання зазначених в п.3.1 Договору, Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленої Продукції, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% від вартості вказаної Продукції»;

пункт 6.1 розділу 6 доповнити підпунктом 6.1.1.: «За порушення строків оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ»;

пункт 6.4 розділу 6 вилучити;

розділ 7 викласти: «Права та обов`язки сторін: 7.1 Покупець має право:

1) зменшувати обсяг та номенклатуру продукції, зазначені в специфікації, та загальну вартість Договору залежно від реального фінансування видатків, пов`язаних виконанням оборонного замовлення. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до Договору;

2) перевіряти згідно з первинними документами бухгалтерського обліку фактичні витрати Постачальника;

3) інші права, визначені законом.

7.2. Покупець зобов`язаний:

1) через 1347 ВП МО України здійснювати контроль за якістю виготовлення продукції та її приймання у Постачальника;

2) інші зобов`язання, визначені законом.

7.3. Постачальник має право:

1) після набрання Договором чинності - на дострокову поставку продукції за письмовим погодженням із Покупцем;

2) інші права, визначені законом.

7.4. Постачальник зобов`язаний:

1) організувати поставку виготовленої продукції та її здавання Покупцю (через вантажоодержувача);

2) використовувати кошти, отримані як попередня оплата, за цільовим призначенням;

3) протягом гарантійного строку продукції власними силами і за власний рахунок усунути її дефекти у погоджений із Покупцем строк, якщо такі дефекти не є наслідком порушення прав експлуатації;

4) інші зобов`язання, визначені законом»;

розділ 7 «Обставини непереборної сили» вважати Розділом 8 з подальшим зміщенням нумерації розділів;

пункт 11.1. розділу 11 доповнити: «Додаток №3 - Протокол узгодження орієнтовної ціни на Продукцію на 1 арк.».

По Специфікації доповнити: «Термін поставки 6 місяців після одержання попередньої оплати в розмірі 40%.

Отримавши від відповідача договори № 0120 та № 0220 від 10.01.2020 року, підписані з протоколами розбіжностей, позивач після їх розгляду 02.03.2020 року склав протоколи погодження розбіжностей, які того ж дня листом за вих. № 01-12/163 направив відповідачу, а копію листа - заступнику генерального директора ДП «Укроборонпром» для відому. У листі позивач наголошував, що погоджується виконувати роботи за договорами лише на умовах, викладених ним у протоколах узгодження розбіжностей. У разі неузгодження відповідачем існуючих розбіжностей за договорами, просив згоду на його звернення до суду для вирішення цього спору (а.с. 35, 36-38, 39).

У протоколі узгодження розбіжностей від 02.03.2020 року до договору № 0220 від 10.01.2020 року позивач:

погодив запропоноване відповідачем доповнення розділ 1 «Предмет договору» п.1.3 такого змісту: «Підставою для укладання Договору є Державний контракт № 403/1/19/85 від 19.12.2019 р. про закупівлю комплексу 1В12У-2»;

погодив запропоноване відповідачем доповнення пункту 2.2. розділу 2 реченням такого змісту: «У випадках не передбаченк Договором, Сторони, військове представництво керуються ГОСТ В 15.307-77»;

доповнення пункту 2.4. розділу 2, запропоноване відповідачем, - «Постачальник гарантує відповідність продукції технічній документації, здійснює її гарантійне обслуговування та ремонт. Гарантійний строк продукції, вказаний у експлуатаційній документації, повинен відповідати вимогам технічних умов та обчислюватись з дати введення в експлуатацію», заперечував, наполягав на своїй редакції договору в цій частині;

зміни у пункті 3.1. розділу 3, запропоновані відповідачем, - «...через 9 (дев`ять) місяців...» замінити на: «через 6 (шість) місяців», далі по тексту, заперечував, наполягав на своїй редакції договору в цій частині;

доповнення у пункті 4.1. розділу 4 - «Орієнтовна ціна на Продукцію, яка постачається за даним Договором визначається Протоколом погодження орієнтовної ціни (Додаток №3) і є базовою на момент оформлення Договору та досягнення в подальшому домовленостей за договірною ціною», запропоноване відповідачем, погодив;

доповнення розділу 4 пунктом 4.8. - «Оплата за поставлену Продукцію здійснюється за договірною ціною, яка визначається на підставі фактичних витрат, протоколом погодження договірної ціни з урахуванням висновку 1347 ВП МОУ та розрахунково-калькуляційних матеріалів Постачальника», погодив;

зміни у пункті 5.2. розділу 5: «...у розмірі 80%» на: «... у розмірі 40%», далі по тексту. Другий абзац викласти: « - остаточний розрахунок за Продукцію Покупець здійснює на підставі Протоколу погодження Договірної ціни з урахуванням авансу на протязі 10-ти банківських днів після здійснення постачання всієї Продукції за Договором згідно з рахунком отриманим від Постачальника, але в будь - якому разі після надходження коштів Покупцю від Головного Замовника з Державного бюджету України на зазначені цілі» - заперечував, умови договору в цій частині запропонував у такій редакції: «Оплата продукції проводиться покупцем у два етапи:

- авансовий платіж у розмірі 70% від загальної орієнтовної вартості продукції, яка поставляється за договором протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання договору та отримання рахунку постачальника;

- остаточний платіж вартості виробу до розміру договірної ціни, покупець сплачує протягом 10-и банківських днів після письмового повідомлення постачальника та 1347 ВП МОУ про готовність продукції до відвантаження»;

викладення пункту 6.1 розділу 6: «У випадку порушення Постачальником строків постачання зазначених в п.3.1 Договору, Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленої Продукції, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% від вартості вказаної Продукції», запропоноване відповідачем, заперечував і наполягав на редакції умов договору в цій частині, запропонованій ним, а саме: «За порушення строків поставки та оплати винні сторони сплачують іншій стороні пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості»;

проти доповнення пункту 6.1 розділу 6 підпунктом 6.1.1.: «За порушення строків оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ», запропонованого відповідачем заперечував;

проти вилучення пункту 6.4 розділу 6, запропонованого відповідачем, заперечував, наполягав на редакції умов договору в цій частині, запропонованій ним;

проти викладення розділу 7 як: «Права та обов`язки сторін», а розділ 7 вважати розділом 8 з подальшим зміщенням нумерації розділів не заперечував. Проте, у пункті 7.1 Покупець має право: підпункт « 1) зменшувати обсяг та номенклатуру продукції, зазначені в специфікації, та загальну вартість Договору залежно від реального фінансування видатків, пов`язаних виконанням оборонного замовлення. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до Договору» заперечував, наполягав на його вилученні. У пункті 7.4. «Постачальник зобов`язаний» заперечував проти запропонованого відповідачем підпункту « 2) використовувати кошти, отримані як попередня оплата, за цільовим призначенням), наполягав на його вилученні. Інші умови розділу 7, запропоновані відповідачем, погодив;

проти викладення розділу 7 «Обставини непереборної сили» як Розділ 8 з подальшим зміщенням нумерації розділів, не заперечував;

проти доповнення відповідачем пункту 11.1. розділу 11 реченням «Додаток № 3 - Протокол узгодження орієнтовної ціни на Продукцію на 1 арк.», не заперечував, пункт 11.1. розділу 11 пропонував викласти так: «До даного договору додаються: Додаток № 1 - Специфікація продукції, що постачається за договором; Додаток № 2 - Протокол узгодження договірної ціни на продукцію; Додаток № 3 - Протокол погодження орієнтовної ціни».

З урахуванням запропонованих узгоджень розбіжностей до протоколу узгодження розбіжностей додаток до договору: № 1 - Специфікація продукції, що постачається за договором позивач виклав у своїй редакції.

Супровідними листами 06.03.2020 № 587-588 і від 12.03.2020 року № 587-623 відповідач повернув позивачу договори № 0220 та № 0229 з протоколами розбіжностей і протоколами узгодження розбіжностей без розгляду, оскільки вони надійшли на адресу відповідача без погодження з 1347 ВП МО України. В листах відповідач просив позивача договори і протоколи узгодження розбіжностей погодити і підписати у 1347 ВП МО України, та лише після цього їх направити відповідачу.

Отже, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача про врегулювання судом розбіжностей щодо умов договору № 0220 від 10.01.2020 року, які виникли при його укладенні між позивачем і відповідачем. Неврегульованими за обставин спору є умови договору, викладені у пунктах 2.4, 3.1, 4.1, 5.2, 6.1, 6.1.1, 6.4, підпункту 1 п. 7.1, підпункту 2 п. 7.4, додаток № 1.

Поняття та умови договору, порядок укладання договорів визначені главами 52, 53 Цивільного кодексу (ЦК) України, главою 20 Господарського кодексу (ГК) України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з нормами ст.ст. 638, 640 ч. 1, 641 ч. 1, 642 ч. 1, 646 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

В силу ч.ч. 3, 5, 7 ст. 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Законом України «Про державне оборонне замовлення» встановлено:

співвиконавці оборонного замовлення (далі - співвиконавці) - суб`єкти господарської діяльності України незалежно від їх форми власності, що мають ліцензії (дозволи) на провадження відповідних видів господарської діяльності, отримані згідно із законодавством, які беруть участь у виконанні оборонного замовлення на підставі відповідних договорів (контрактів), укладених з виконавцями (п. 2 ч. 1 ст. 1);

державний контракт з оборонного замовлення (далі - державний контракт) - договір, укладений у письмовій формі державним замовником від імені держави з виконавцем відповідно до затверджених основних показників оборонного замовлення, в якому визначаються економічні та правові зобов`язання сторін, порядок регулювання їхніх господарських відносин (п. 4 ч. 1 ст. 1);

виконавець оборонного замовлення: постачає продукцію, виконує роботи та надає послуги відповідно до умов державного контракту; забезпечує відповідність виготовлених зразків продукції оборонного призначення вимогам державного замовника; залучає, у разі необхідності, до виконання оборонного замовлення співвиконавців та забезпечує авансування і оплату виконання замовлення згідно з умовами укладеного договору (контракту) відповідно до вимог чинного законодавства (абз. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 5);

державні замовники мають право розміщувати на підприємствах, в установах та організаціях, визначених виконавцями, свої представництва або залучати до такої роботи на договірній основі інших державних замовників. Діяльність зазначених представництв провадиться відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 9);

у разі нецільового використання бюджетних коштів відповідальність несуть державні замовники згідно із законом. У разі невиконання або неналежного виконання оборонного замовлення винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані нею збитки в порядку, передбаченому законом. Спори, що виникають між державними замовниками і виконавцями щодо здійснення процедури закупівлі, під час укладення, виконання, внесення змін чи розірвання державних контрактів, а також спори, пов`язані з відшкодуванням завданих збитків, розв`язуються у судовому порядку (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12).

Правовою основою оборонного замовлення є Конституція України, Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, закони України «Про організацію оборонного планування», «Про публічні закупівлі», «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони» та інші законодавчі акти України (ч. 1 ст. 2 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про державне оборонне замовлення», постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2009 року № 1107 затверджено «Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях» (далі - Положення). Це Положення визначає основні завдання, функції, права та організацію діяльності представництв державних замовників з оборонного замовлення (далі - представництва) на вітчизняних промислових, науково-дослідних, проектних, конструкторських та інших підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності, які здійснюють розроблення, виробництво, модернізацію, постачання, монтаж і ремонт продукції оборонного призначення, виконують роботи і надають пов`язані з ними послуги (далі - підприємства), а також взаємовідносини між представництвами та підприємствами.

Цим Положенням встановлено:

основними завданнями представництв є: контроль якості продукції оборонного призначення на всіх стадіях її розроблення, виробництва, модернізації, постачання, монтажу і ремонту відповідно до вимог нормативних документів, технічної документації і умов контрактів (договорів); приймання від підприємств продукції оборонного призначення згідно з умовами відповідних контрактів (договорів) і контроль за виконанням умов постачання цієї продукції споживачам (п.п. 1, 2 ст. 8);

представництва відповідно до покладених на них завдань беруть участь: за дорученням державного замовника у розгляді матеріалів, пов`язаних з укладенням державних контрактів з оборонного замовлення, а також договорів про контроль якості та приймання продукції оборонного призначення, з іншими державними замовниками, центральними органами виконавчої влади та у випадках, передбачених законодавством, з вітчизняними суб`єктами господарської діяльності; візують зазначені матеріали і здійснюють контроль за своєчасним виконанням таких державних контрактів та договорів (абз. 1, 2 п. 1 ст. 9);

представництва відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль: якості виготовлення, модернізації, постачання, монтажу і ремонту продукції оборонного призначення відповідно до вимог нормативних документів, технічної документації та умов державних контрактів (договорів); за витрачанням виконавцями державного оборонного замовлення коштів державного бюджету, що спрямовуються на виконання оборонного замовлення за державними контрактами (договорами), на всіх стадіях розроблення, виготовлення, модернізації, постачання, монтажу і ремонту продукції оборонного призначення; проводять аналіз собівартості та трудомісткості продукції оборонного призначення за державним оборонним замовленням, розглядають розрахункові матеріали з визначення договірних цін і подають державному замовникові висновок про рівень цін разом з аналізом елементів витрат (абз. 2, 3, 4 п. 2 ст. 9);

представництва відповідно до укладеного державного контракту (договору) мають право ознайомлюватися з документами, матеріалами, у тому числі нормативними документами та технічною документацією, стосовно замовлень на розроблення і виробництво продукції оборонного призначення (абз. 1 п. 1 ст. 10);

представництва відповідно до укладеного державного контракту (договору) мають право тимчасово припиняти приймання та відвантаження продукції оборонного призначення у разі: виявлення невідповідності виготовленої продукції вимогам нормативних документів та технічної документації; порушення встановленого технічною документацією технологічного процесу виробництва; виявлення у процесі експлуатації продукції оборонного призначення дефектів, які можуть призвести до аварії (виходу з ладу), якщо такі дефекти можуть бути у продукції оборонного призначення, що перебуває у виробництві (абз. 1, 3, 4 п. 4 ст. 10);

представництво, виконуючи завдання, передбачені цим Положенням, не має права втручатись у діяльність підприємства, а підприємство - відповідно в діяльність представництва (ст. 16).

Частинами 1-3 ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 181 ГК України визначено загальний порядок укладання договорів, згідно з яким:

господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами (ч. 1);

проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. 2);

сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (ч. 3);

за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч. 4);

сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони (ч. 5);

у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо) (ч. 6);

якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими (ч. 7);

у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8).

За змістом норм статті 181 ГК України, частини 3, 4, 5, 7 цієї статті ГК України застосовуються у випадку, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов. При цьому, розбіжності до суду передаються лише якщо на це є згода обох сторін, за виключенням випадку, коли договір заснований на державному замовленні або укладання якого, є обов`язковим для сторін на підставі закону або виконавцем є монополіст, на якого покладається обов`язок передати відповідний спір на вирішення суду, у разі отримання ним договору з протоколом розбіжностей, з якими він не згоден.

Статтею 183 ГК України визначено особливості укладання господарських договорів за державним замовленням. Згідно з ч. 1 цієї статті ГК, договори за державним замовленням укладаються між визначеними законом суб`єктами господарювання - виконавцями державного замовлення та державними замовниками, що уповноважені від імені держави укладати договори (державні контракти), в яких визначаються господарські зобов`язання сторін та регулюються відносини замовника з виконавцем щодо виконання державного замовлення.

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що відповідач - ДП «ЛДЗ «Лорта» є виконавцем державного оборонного замовлення на підставі державного контракту від 19.12.2019 року № 403/1/19/85, укладеного ним з МО України, а позивач - ДП НВК «Фотоприлад», - співвиконавцем оборонного замовлення, постачальником виробів для комплектування комплексу, який є об`єктом державного контракту.

За погодженням між сторонами проект договору № 0220 від 10.01.2020 року на виготовлення і поставку ОНБ-300, викладений у формі єдиного документа, підготовлений позивачем і наданий відповідачу без погодження його умов з 1347 ВП МОУ.

Абзацем 9 п. 2.3., п.п. 2.5.-2.7. Державного контракту № 403/1/19/85 від 19.12.2019 року передбачено, що виконавець обов`язково включає до умов договорів із співвиконавцями відповідні вимоги (положення) про здійснення представництвом замовника контрольних функцій (утому числі контроль ціноутворення) та погоджує проекти таких договорів з визначеними представництвами замовника шляхом їх візування. Представництво замовника здійснює контроль за витрачанням виконавцем коштів державного бюджету, несе відповідальність за правильність розрахунку цін на продукцію.

Заперечення відповідача щодо обов`язковості погодження умов спірного договору № 0220 від 10.01.2020 року з 1347 ВП МОУ і його візування цим військовим представництвом, наведені у відзиві на позов і викладені в поясненнях його представника в засіданнях суду, відповідають приписам статті 9 Закону України «Про державне оборонне замовлення», статей 8-10 «Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2009 року № 1107, умовам абз. 9 п. 2.3. Державного контракту, тому суд визнає їх обґрунтованими і їм надає перевагу, а доводи відповідача щодо необов`язковості погодження умов договору і його візування військовим представництвом, викладені у позові, відповіді на відзив і в поясненнях його представника в засіданнях суду, - безпідставними і відхиляє. Втручання у діяльність підприємства позивача зі сторони військового представництва в розумінні ст. 16 Положення, при цьому суд не вбачає.

Протокол розбіжностей до договору № 0220 від 10.01.2020 року, протокол узгодження розбіжностей та передача відповідного спору на вирішення суду відповідачем і позивачем відповідно складені і передані з дотриманням строків і порядку, встановлених статтею 181 ГК України.

Розглянувши підписаний відповідачем Протокол розбіжностей до договору № 0220 від 10.01.2020 року, позивачем складено Протокол узгодження розбіжностей, в якому підтверджено досягнення згоди щодо окремих умов договору в редакції відповідача, а саме умов договору, викладених у пунктах 1.3., 2.2., 4.1. в частині доповнення, 4.8., 7.1. (підпункти 2 і 3), 7.2., 7.З., 11.1.

Неузгодженими залишились умови договору, викладені у пунктах 2.4., 3.1., 4.1., 5.2., 6.1., 6.1.1., 6.4., підпункту 1 п. 7.1., підпункту 2 п. 7.4, додатка № 1 до договору № 0220 від 10.01.2020 року, врегулювання яких є предметом позову.

Розглянувши умови пунктів договору № 0220 від 10.01.2020 року, розбіжності по яких просить врегулювати позивач, суд вбачає таке.

Щодо п. 2.4. договору.

Позивач, як постачальник, пропонує викласти даний пункт договору так: «Гарантії на продукцію повинні відповідати вимогам АГЕ.201500.023 ТУ, з обов`язковим дотриманням покупцем умов монтажу, експлуатації, транспортування та зберігання згідно до АГЕ.201500.023 РЕ». Цю пропозицію позивач обґрунтовує посиланням на норми пунктів 6.2, 6.3 Технічних умов ОНБ-300 АГЕ.440561.200 ТУ-ЛУ та Керівництва з експлуатації АГЕ.440561.200 КЕ-АЗ, затверджених у 2006 році генеральним директором ДП НВК «Фотоприлад», директором Департаменту РіЗОтаВТ МОУ, погоджених з 1347 ВГІ МОУ (а.с. 24, 25).

Відповідач вважав необхідним доповнити даний пункт договору таким реченням: «Постачальник гарантує відповідність продукції технічній документації, здійснює її гарантійне обслуговування та ремонт. Гарантійний строк продукції, вказаний у експлуатаційній документації, повинен відповідати вимогам технічних умов та обчислюватись з дати введення в експлуатацію».

Частиною 3 ст. 269 ГК України встановлено вимоги щодо гарантії якості товару, претензії у зв`язку з недоліками поставлених товарів, відповідно до якої гарантійний строк експлуатації обчислюється від дня введення виробу в експлуатацію, але не пізніше одного року з дня одержання виробу покупцем (споживачем). Пропозиція позивача, на відміну від пропозиції відповідача, суперечить цій нормі закону, тому в цій частині спору суд надає перевагу позиції відповідача.

Щодо п. 3.1. договору.

Пункт 3.1. розділу 3 договору врегульовує умови та строки поставки продукції. Позивач пропонує постачання продукції через 9 місяців (з урахуванням проведення періодичних випробувань на першому зразку) з моменту отримання попередньої оплати відповідно до п. 5.2. цього договору і далі по тексту. Покупець наполягає на постачанні через 6 місяців мотивуючи тим, що строк поставки, зазначений постачальником, призведе до порушення відповідачем строків поставки за державним контрактом на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/19/85 від 19.12.2019 року. В свою чергу, постачальник у доведення необхідності визначеного ним строку поставки вказав, що такий строк на поставку вимагає технологічний цикл виготовлення виробу та необхідності закупівлі дефіцитних матеріалів (скло, електронно-оптичні перетворювачі). До того ж, виріб ОНБ-300 зхастосовується для використання з комплексом КПСВ, строк виготовлення якого становить 13 місяців (а.с. 24-27).

Згідно з абз. 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне оборонне замовлення», виконавець (співвиконавець) оборонного замовлення постачає продукцію, виконує роботи та надає послуги відповідно до умов державного контракту, забезпечує відповідність виготовлених зразків продукції оборонного призначення вимогам державного замовника.

Відповідно до абз. 1, 3, 4 п. 4 ст. 10 Положення, представництва відповідно до укладеного державного контракту (договору) мають право тимчасово припиняти приймання та відвантаження продукції оборонного призначення у разі: виявлення невідповідності виготовленої продукції вимогам нормативних документів та технічної документації; порушення встановленого технічною документацією технологічного процесу виробництва; виявлення у процесі експлуатації продукції оборонного призначення дефектів, які можуть призвести до аварії (виходу з ладу), якщо такі дефекти можуть бути у продукції оборонного призначення, що перебуває у виробництві.

Отже, виготовленої продукції повинно відповідати вимогам нормативних документів та технічної документації. Порушення встановленого технічною документацією технологічного процесу виробництва може мати наслідком у процесі експлуатації продукції оборонного призначення дефектів, які можуть призвести до аварії (виходу з ладу). Відтак, в цій частині позову суд надає перевагу доводам позивача, а заперечення відповідача відхиляє.

Щодо п. 4.1. договору.

Умовами п. 1.1. розділу 2 проекту договору № 0220 від 10.01.2020 року щодо предмету договору сторони узгодили, що постачальник зобов`язується виготовити і поставити покупцю продукцію у номенклатурі, кількості та за ціною відповідно до Специфікації, яка є Додатком № 1 до договору і його невід`ємною частиною, а замовник оплатити і прийняти цю продукцію в терміни, визначені цим договором. Умови договору в цій частині узгоджуються з умовами державного контракту. Пунктом 4.1. договору встановлено, що загальна орієнтовна вартість продукції на момент укладання договору складає 2430020,26 грн., ПДВ (20%) - 405003,38 грн. У протоколі розбіжностей до договору відповідач запропонував доповни цей пункт таким абзацом: «Орієнтовна ціна на продукцію, яка постачається за даним договором, визначається Протоколом погодження орієнтовної ціни (Додаток № 3) і є базовою на момент оформлення договору та досягнення в подальшому домовленостей за договірною ціною».

Позивач наполягає на своїй редакції умов договору в цій частині з урахуванням доповнення, запропонованого відповідачем, відповідач не заперечує (а.с. 20-21).

Щодо п. 5.2. договору.

Умовами п. 5.2 розділу 5 проекту договору визначаються умови здійснення платежів. Позивачем запропоновано оплату продукції проводити у два етапи, перший у виді авансового платежу у розмірі 80% протягом 10 банківських днів з дати підписання договору, а решту до розміру договірної ціни протягом 5 банківських днів з моменту повідомлення про можливість відвантаження. Відповідач у протоколі розбіжностей пропонує авансовий платіж у розмірі 40%, а остаточний розрахунок за продукцію покупець здійснює на підставі протоколу погодження договірної ціни з урахуванням авансу протягом 10 банківських днів після здійснення постачання всієї продукції за договором згідно з рахунком, отриманим від постачальника, але в будь-якому разі після надходження коштів покупцю від головного замовника з Державного бюджету України на зазначені цілі. Свою пропозицію відповідач обґрунтовує тим, що за державним контрактом отримав аванс у розмірі 36% вартості продукції, тому вимога позивача про аванс у розмірі 70% вартості продукції призведе до відсутності авансових проплат з іншими співвиконавцями.

У протоколі узгодження розбіжностей від 02.03.2020 року до договору позивач, з урахуванням заперечень відповідача наполягає на проведенні авансового платежу у розмірі 70% від загальної орієнтовної вартості продукції, яка поставляється за договором. Визначаючи такий розмір авансу посилається на те, що його калькуляційні розрахунки узгоджуються з висновком 1347 військового представництва МО України від 10.12.2019 № 610/2329, у разі недосягнення згоди можливе невиконання ним зобов`язання з поставки визначеної договором продукції в силу об`єктивних фінансових причин.

Пунктом 2.14. розділу 2 «Вартість продукції, порядок та умови проведення розрахунків» державного контракту передбачено, що за рішенням замовника розрахунки за продукцію можуть здійснюватись шляхом попередньої оплати в розмірі до 80% від орієнтовної вартості продукції на строк не більше як 18 місяців.

Враховуючи вимоги законодавства щодо необхідності погодження ціни договору, як однієї з істотних умов договору, загальних засад цивільного законодавства, якими є свобода договору, справедливість, добросовісність, розумність, несуперечність умов договору умовам державного контракту, суд в цій частині надає перевагу доводам позивача, а заперечення відповідача відхиляє.

Щодо п. 6.1. та підпункту 6.1.1. п. 6.1. розділу 6 договору.

Розділом 6 проекту договору сторони визначають умови своєї відповідальності за порушення договірних зобов`язань. На відміну від пропозицій позивача, пропозиції відповідача в цій частині договору узгоджуються з нормами частин 1, 2 ст. 231 ГК України, відтак суд надає перевагу запереченням відповідача, а вимоги позивача в цій частині позову визнає необґрунтованими.

Щодо п. 6.4. Договору.

Даним пунктом проекту договору позивач пропонує ввести обов`язок відповідача надати йому документальне підтвердження отримання грошових коштів (остаточний рахунок по договору) від головного замовника, а відповідач заперечує включення такої умови до договору. Приймаючи до уваги, що остаточний розрахунок по договору та його порядок врегульований п. 5.2. договору, у позивача відсутнє його нормативне обґрунтування, вимогу позивача в цій частині позову суд визнає безпідставною і відхиляє.

Щодо підпункту 1 п. 7. 1. Договору.

У протоколі розбіжностей до проекту договору відповідач запропонував доповнити договір розділом, в якому визначаються права та обов`язки сторін, цей розділ визначити розділом 7 з наступним зміщенням найменувань розділів договору. Пунктом 7.1. розділу 7 відповідач запропонував (у протоколі розбіжностей) встановити право покупця зменшувати обсяг та номенклатуру продукції, зазначені в специфікації, та загальну вартість договору залежно від реального фінансування видатків, пов`язаних виконанням оборонного замовлення з внесенням, у такому разі, сторонами відповідних змін до договору. Позивач у протоколі узгодження розбіжностей наполягав на вилученні цього пункту.

Оцінивши обґрунтування своїх пропозицій кожною стороною, суд, з урахуванням норм частин 3, 4 ст. 180 ГК України, вважає, що запропонована відповідачем умова створює, всупереч вимозі закону, невизначеність предмету договору, як його істотної умови, тому надає перевагу доводам позивача, а заперечення відповідача відхиляє.

Щодо підпункту 2 пункту 7.4. Договору.

За змістом підпункту 2 пункту 7.4. Договору в редакції відповідача у протоколі розбіжностей, постачальник зобов`язаний використовувати кошти, отримані як попередня оплата, за цільовим призначенням. Позивач, як постачальник, не визнає такого обов`язку та пропонує виключити цей пункт із договору.

Пропозиція позивача в цій частині суперечить умовам розділу 2 Державного контракту № 403/1/19/85 від 19.12.2019 року, її суд визнає необґрунтованою і відхиляє.

Щодо Додатку № 1.

Додатком № 1 до проекту договору № 0220 від 10.01.2020 року є «Специфікація продукції, що поставляється за договором», Додатком № 2 - «Протокол узгодження договірної ціни на продукцію до договору № 0220 від 10.01.2020 року». За пропозицією відповідача, погодженою позивачем, договір доповнено Додатком № 3 «Протокол узгодження орієнтовної ціни на продукцію».

З урахуванням попередніх висновків суду щодо врегулювання розбіжностей в частині визначення умов пунктів 3.1., 4.1., 5.2. про порядок та строки поставки продукції, ціни та загальної суми договору, умов проведення платежів, Додаток № 1 необхідно викласти в редакції позивача.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», також повинен застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатом розгляду справи суд, з урахуванням викладеного, позов задовольняє частково.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені позивачем, судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад", ідентифікаційний код юридичної особи 14312329, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вулиця Байди Вишневецького, 85 до Державного підприємства "Львівський державний завод "Лорта", ідентифікаційний код юридичної особи 30162618, місцезнаходження: 79040, м. Львів, вулиця Патона, 1 про врегулювання розбіжностей щодо умов договору № 0220 від 10.01.2020 року, викладених в пунктах 2.4., 3.1., 4.1., 5.2., 6.1., 6.1.1., 6.4., вилучення підпункту 1 п. 7.1., підпункту 2 п. 7.4., додатку № 1 до договору, задовольнити частково.

Врегулювати розбіжності щодо умов договору № 0220 від 10.01.2020 року шляхом викладення умов пункту 3.1. розділу 3, пункту 4.1. розділу 4, абз. 1 пункту 5.2 розділу 5, вилучення підпункту 1 пункту 7.1. розділу 7, додатка № 1 в редакції, запропонованій Державним підприємством "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" в Протоколі узгодження розбіжностей від 02.03.2020 року до цього договору.

У задоволенні решти позову в частині вимог про врегулювання розбіжностей до умов договору № 0220 від 10.01.2020 року шляхом викладення пункту 2.4. розділу 2, абз. 2 пункту 5.2 розділу 5, пункту 6.1. розділу 6, підпункту 6.1.1. пункту 6.1. розділу 6, пункту 6.4. розділу 6, підпункту 2 пункту 7.4. розділу 7 в редакції, запропонованій Державним підприємством "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" в Протоколі узгодження розбіжностей від 02.03.2020 року до цього договору, - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Львівський державний завод "Лорта", ідентифікаційний код юридичної особи 30162618, місцезнаходження: 79040, м. Львів, вулиця Патона, 1 на користь Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад", ідентифікаційний код юридичної особи 14312329, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вулиця Байди Вишневецького, 85 судові витрати в розмірі 2102 грн.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.08.2020 року.

Суддя В.М. Грачов