Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"18" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/520/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Давидюка В.К.,

розглядаючи справу за позовом Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі 1) Житомирської обласної ради;

2) Комунального некомерційного підприємства "Автобаза санітарного транспорту

лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради

до Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича

про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю товарів за державні кошти

за участю представників сторін:

від позивача 1: Файчук Т.А. - довіреність №р-5-22/37 від 08.01.2020;

від позивача 2: не з`явився;

від відповідача: Слівінський А..О.- ордер серії ЖТ №074780 від 25.06.2020;

прокурор: Рудченко М.М. - посвідчення №038664 від 11.01.2016;

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради та Комунального некомерційного підприємства "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Гладуна С.М., в якій просить:

- визнати недійсною додаткову угоду №2 від 04.03.2020 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №13 від 14.02.2020, укладену між Комунальною установою "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради та фізичною особою-підприємцем Гладуном С. М.;

- визнати недійсною додаткову угоду №3 від 05.03.2020 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №13 від 14.02.2020, укладену між Комунальною установою "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради та фізичною особою-підприємцем Гладуном С. М.;

- визнати недійсною додаткову угоду №4 від 19.03.2020 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №13 від 14.02.2020, укладену між Комунальною установою "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради та фізичною особою-підприємцем Гладуном С. М.

Підставою для пред`явлення позову зазначено, що додатковими угодами №№2,3,4 до договору №13 від 14.02.2020 змінено істотні умови договору, що є порушенням ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на момент укладання договору).

Ухвалою від 26.05.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання.

25.06.2020 представник ФОП Гладуна С.М. подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України (а.с. 136-140), оскільки Житомирська обласна рада та КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" не є органами уповноваженими державою на здійснення державного фінансового контролю за дотриманням законодавства про державні закупівлі.

Згідно з п. 36 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" під уповноваженим органом розуміється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері публічних закупівель. Відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, та Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №310 від 06.08.2014, вказані органи, здійснюючи моніторинг публічних закупівель, є центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, мають право при виявленні випадків недотримання законодавства про державні закупівлі та невиконанні підконтрольною установою вимог до усунення відповідних порушень, звернутися до суду в інтересах держави. Відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (абзац 3 підпункт 9 пункт 4 Положення). Стаття 8 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає процедуру, за якою уповноважений орган на здійснення державного регулювання у сфері публічних закупівель проводить такий контроль, який передбачає прийняття рішення про проведення моніторингу, сам моніторинг, висновок за результатами моніторингу, повідомлення на усунення порушень, та дії у випадку не усунення порушень.

На думку представника відповідача, особи, в інтересах яких подано позов, а також прокурор не наділені повноваженнями на здійснення державного контролю за публічними закупівлями. Прокурор, опрацьовуючи позовні матеріали, фактично здійснював функцію загального нагляду, яку скасовано у 2014 році.

Водночас прокурор при зверненні з позовом до суду не дотримався порядку, встановленого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", тому що повідомлення про виявленні порушення, які надсилалися позивачам, датовані 18.05.2020, а позовна заява подана до суду 21.05.2020. Враховуючи вказані обставини, Житомирській обласній раді та КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" не надано можливості для реагування на зазначене повідомлення.

В письмових запереченнях на клопотання про залишення позову без розгляду Прокуратура Житомирської області (а.с. 166-171) посилалась на ст. 215 ЦК України, якою надано право звернутися з позовом про визнання правочину недійсним іншій заінтересованій особі, яка заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" є розпорядником коштів і замовником державної закупівлі, а також стороною у спірних додаткових угодах, тому прокуратура правильно визначила позивачем саме КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я". Водночас майно підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області, а засновником, власником та органом управління майном підприємства є територіальні громади сіл, селищ, міст Житомирської області в особі Житомирської обласної ради. За тендерною документацією, вказана закупівля проводилась, зокрема за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому позов пред`явлено в інтересах територіальної громади сіл, селищ, міст Житомирської області в особі Житомирської обласної ради. Внаслідок укладення спірних додаткових угод, штучно створено передумови для нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів. Однак КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" самостійно не врегулювало питання щодо розірвання (анулювання) спірних додаткових угод та поставку нафтопродуктів відповідно до умов договору про закупівлю.

Щодо повноважень Держаудитслужби, то вказаний орган проводить фінансовий контроль щодо підконтрольних установ, право вимоги якого передбачено ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення фінансового контролю" і можуть бути адресовані виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю. Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, однак у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набула статусу позивача. За додатковими угодами кошти отримані не підконтрольною органам Державної аудиторської служби установою, а фізичною особою - підприємцем, тому правові підстави для пред`явлення зазначеного позову в інтересах Державної аудиторської служби відсутні.

Ухвалою від 11.08.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.08.2020 о 15:00.

17.08.2020 від Прокуратури Житомирської області надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради та ФОП Гладун С.М. підписали додаткову угоду №6 від 11.06.2020, якою розірвали договір про закупівлю товарів за державні кошти №13 від 14.02.2020, тому у справі відсутній предмет спору. Водночас прокурор просить повернути судовий збір, сплачений за подання вказаного позову.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача заперечував щодо закриття провадження у справі.

Як передбачено п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору відсутній у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент відкриття провадження у справі та припинив існування в процесі розгляду справи.

Як роз`яснено у п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013, розірвання договору між сторонами, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Предметом позову у справі є визнання недійсними додаткових угод №2 від 04.03.2020, №3 від 05.03.2020, №4 від 19.03.2020 до договору про закупівлю товарів за державні кошти №13 від 14.02.2020, а не розірвання договору про закупівлю товарів за державні кошти №13 від 14.02.2020. Правомірність укладання вказаного правочину в даному випадку не оспорюється.

Суд зазначає, що спірні додаткові угоди, у випадку встановлення обґрунтованості позову, підлягали б визнанню недійсним з моменту їх укладання саме з підстав порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та з цього часу не створювали б жодних правових наслідків для сторін, у зв`язку з чим досягнення згоди між сторонами договору щодо його розірвання не має суттєвого значення.

Оскільки предметом спору у справі є недійсність додаткових угод до договору про закупівлю товарів за державні кошти №13 від 14.02.2020, то укладення додаткової угоди про припинення (розірвання) такого договору не може розцінюватися як підстава для закриття провадження у справі через з відсутність предмета спору.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Прокуратура Житомирської області 17.08.2020 надала письмові пояснення щодо дотримання ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 186-188) при зверненні з позовом до суду, вказавши, що прокурор направив позивачам відповідні повідомлення від 18.05.2020. Жодних скарг, зауважень, заперечень щодо здійснення представництва інтересів держави в особі позивачів до прокуратури області не надходило. Так, про укладання додаткових угод достовірно відомо КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" як стороні договору. Спірні додаткові угоди не містять жодних обґрунтувань та документального підтвердження необхідності зміни, а саме: підвищення ціни нафтопродуктів, зафіксованої у договорі, укладеному за результатами процедури публічної закупівлі. Про порушення інтересів держави при укладанні додаткових угод відомо або повинно було стати відомо Житомирській обласній раді, яка є засновником та власником комунального некомерційного підприємства, оскільки джерелом фінансування закупівлі частково були кошти з місцевого бюджету.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про залишення позову без розгляду.

Прокурор в засіданні суду заперечував щодо задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд з`ясував, що відповідно до частин 1, 3 ст.7 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Антимонопольний комітет України та Рахункова палата здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Органи, уповноважені на здійснення контролю у сфері закупівель, не мають права втручатися у проведення процедур закупівель.

Згідно з ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі", уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №459 від 20.08.2014, Міністерство є уповноваженим органом у сфері державних закупівель. Основними завданнями Міністерства є формування та забезпечення державної політики у сфері державних закупівель, державного замовлення.

Отже, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері державних закупівель.

Водночас Держаудитслужба є органом, уповноваженим здійснювати від імені держави контроль за дотриманням законодавства про державні закупівлі, при цьому право на звернення до суду в інтересах держави про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства немає.

Порядок здійснення моніторингу публічних закупівель та дії Державної аудиторської служби у разі виявлення за результатами моніторингу порушень вимог Закону регламентовано ст.7-1 Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктами 6, 8, 11 ст. 7-1 Закону визначено, що за результатами моніторингу закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу закупівлі, що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення органом державного фінансового контролю висновку замовник оприлюднює через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень. Якщо замовник не усунув порушення, визначене у висновку, і таке порушення матиме негативний вплив для бюджетів, а також висновок не оскаржено до суду, орган державного фінансового контролю проводить перевірку закупівлі відповідно до Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні". Керівник органу державного фінансового контролю або його заступник приймає рішення про призначення перевірки закупівлі, яке оприлюднюється протягом двох робочих днів з дня його прийняття. При цьому процедура закупівлі на період проведення перевірки закупівлі не зупиняється.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дотриманням законодавства про державні закупівлі. Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пунктів 8,10 ч.1 ст.10 Закону України "Про основні засади здійснення фінансового контролю", у Державної аудиторської служби України є право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 у справі №820/8558/15 та постанові від 03.10.2018 у справі № 804/8443/16, аналізуючи вказані норми права, вказала, що звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення підконтрольними установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.

Аналогічного висновку про відсутність повноважень у вказаного органу дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21.03.2019 у справі №912/898/18.

Суд не заперечує, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використання коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Так, за інформацією вебпорталу Уповноваженого органу з питань закупівель (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-01-09-000872-c), 18.05.2020 оприлюднено повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі - наказ Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області від 18.05.2020, яким замовнику закупівлі встановлено строк для подання пояснень.

Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду, якщо підконтрольна установою не забезпечила виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, однак у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набула статусу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як передбачено ч. 3 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 53 ГПК України).

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Аналізуючи вказану норму, необхідно виокремити модель звернення прокуратури до суду, за якою:

1) прокуратура повинна звернутись до органу, в інтересах якого вважає за необхідне звернутись до суду, з клопотанням про захист порушених прав даного органу;

2) орган зобов`язаний розглянути звернення і надати свою реакцію: вважати, що права не порушено або повідомити прокуратуру, що орган звернеться самостійно до суду за захистом своїх прав;

3) у випадку ігнорування, орган прокуратури може набути відповідного статусу.

Звертаючись до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою (від 21.05.2020 №05/1-201вих20), Прокуратура Житомирської області додала копії повідомлень в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", адресовані Житомирській обласній раді та КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради (а.с. 121-124), які надіслала адресатам разом з позовною заявою (а.с.18, 20).

Отже, подаючи позовну заяву до суду 21.05.2020, Прокуратура Житомирської області одночасно надіслала повідомлення про захист порушених прав позивачів, що є порушенням.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

За інформацією з вебсайту (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-01-09-000872-c), джерелом фінансування поставки товару вказано місцевий бюджет та власні кошти КНП "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я". Враховуючи, що майно підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, слищ, міст Житомирської області належним позивачем у справі є Житомирська обласна рада.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначає суд з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Відповідну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, повний текст якої оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.07.2020.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Аналізуючи судову практику в питанні застосування норми процесуального права у випадку встановлення відсутності підстав для звернення прокурора з позовом в інтересах держави після відкриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процесуальна дієздатність - це здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (стаття 44 ГПК України). У випадку звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі компетентного органу фактичним позивачем є держава, і саме вона набуває процесуальної дієздатності і є учасником справи. Для цілей залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальна дієздатність має бути відсутня саме в учасника справи (позивача або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), а не його представника (п. 51 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

З метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п. 2 ч.1 ст. 226 ГПК України (залишення позову без розгляду) (п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Враховуючи, що підстави, викладені у клопотанні представника Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича про залишення позову без розгляду, стосовно порушення ст. 23 Закону України, є частково обґрунтованими, тому суд прийшов до висновку про залишення позову без розгляду, застосувавши п. 2 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч.4 ст. 226 ГПК України, особа позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 226 ГПК України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 185, п. 2 ч. 1 ст. 226, ст. ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання Заступника прокурора Житомирської області про закриття провадження у справі відмовити.

2. Клопотання представника Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича про залишення позову без розгляду частково задовольнити.

3. Позов Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради та Комунального некомерційного підприємства "Автобаза санітарного транспорту лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я" Житомирської обласної ради до Фізичної особи-підприємця Гладуна Сергія Михайловича про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю товарів за державні кошти - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає апеляційному оскарженню протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції або до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд, згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено: 21.08.2020

Суддя Давидюк В.К.

Друк:

1- до справи;

2,3 - позивачам;

4- відповідачу;

5,6 - прокуратурі

Відправити рек.