ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1379/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Арзуманян В.А. розглянувши заяву (вх.№2-3274/20 від 30.07.2020р.) Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2020р. по справі №916/1379/20

за позовом Приватного підприємства ОККО КОНТРАКТ (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 15-17/18, )

до відповідача: Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, )

про стягнення 31 075,66грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Мельниченко Н.О. довіреність №26 від 26.06.2020р.

Рішенням господарського суду від 10.07.2020р. позовні вимоги Приватного підприємства ОККО КОНТРАКТ до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса про стягнення 31 075,66грн. були задоволені в повному обсязі.

30.07.2020р. до господарського суду Одеської області надійшла заява Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеса про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2020р. по справі №916/1379/20 на шість місяців.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач зазначає, що на теперішній час підприємство не в змозі своєчасно та в повному обсязі виконати рішення суду у зв`язку з тим, що останнє перебуває у скрутному фінансовому становищі, що зумовлено вагомими обставинами, які носять винятковий характер.

Так, відповідач вказує, що однією з об`єктивних обставин, що унеможливлює виконання рішення Господарського суду Одеської області своєчасно та в повному обсязі, враховуючи специфічність механізму надання послуг з теплопостачання, є факт отримання підприємством меншого об`єму грошових надходжень від споживачів в міжопалювальний період, тобто в період коли підприємство не надає послуг з постачання теплової енергії. Тобто, споживачами отримуються, а, відповідно, сплачуються отримані послуги з теплопостачання тільки в період опалювального сезону, а в міжопалювальний період підприємство позбавлено можливості у достатніх розмірах отримувати грошові кошти за ведення господарської діяльності, які б можна було спрямувати на погашення існуючих заборгованостей, що стало передумовою виникнення заборгованостей підприємства та значно ускладнює своєчасне виконання зобов`язань.

Крім того, як зазначає відповідач, КП Теплопостачання міста Одеси являється соціально необхідним теплопостачальним підприємством, основною метою діяльності якого є задоволення потреб територіальної громади міста, шляхом здійснення господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом та постачанням теплової енергії, при цьому підприємство не може керуватись загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд відповідно до покладених на нього зобов`язань з безперебійного та безпечного забезпечення споживачів тепловою енергією, оскільки повинно діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

При цьому, як зауважує відповідач, рівень розрахунків за договором залежить загалом від платіжної дисципліни споживачів теплової енергії, також, вагомим впливом на можливість підприємства нараховувати повну плату за спожиту теплову енергію та своєчасно розраховуватися за природний газ залишається фактор регулювання діяльності підприємства з боку уповноваженого державного органу - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до повноважень якої віднесено затвердження тарифів на теплову енергію. Зокрема, у зв`язку із різницею між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям за тарифами, затвердженими НКРЕКП та фактичним витратам підприємства, станом на 27.02.2020 заборгованість Держави (споживачі - бюджетні установи та підприємства) перед КП Теплопостачання міста Одеси за період до 01.01.2016 становить 164 млн. грн. В свою чергу, заборгованість держави (усі категорії споживачів) у зв`язку з невідповідністю тарифів з 01.01.2016 по 01.02.2020 складають 504, 5 млн. грн.

Загалом, збитки підприємства від реалізації послуг з теплопостачання цілком пов`язані з нестабільною та непослідовною політикою утворення цін на природний газ, теплову енергію, тощо, і складають: за 2017 рік - 361, 4 млн. грн., за 2018 рік - 510, 7 млн. грн., за 2019 рік - 645, 0 млн. грн., загалом складає 1 517,1 млрд. грн.

Також було зазначено суду, що вказані вище обмеження по розпорядженню власними грошовими коштами потягли за собою накопичення заборгованості за спожиті енергоносії, товари, послуги, тощо, що спричинило численні звернення кредиторів до суду, стягнення заборгованості і, відповідно, направлення виконавчих документів на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за якими відкрито біля 36 виконавчих проваджень. Внаслідок таких дій, з початку 2015 року на рахунки комунального підприємства неодноразово накладалися арешти, а з 2018 року по теперішній час майно та грошові кошти, практично постійно, знаходяться під арештом.

Відповідач зазначає, що відповідно до листа АТ „Ощадбанк від 20.11.2019 за № 113.33/5620, арешт коштів по рахунку № ПА 0416451 накладено згідно: постанови про арешт коштів боржника ВП № 48495608 від 09.08.2018 відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області на суму 2964559,44 грн.; постанови про арешт коштів боржника ЗВП № 57142451 від 01.08.2019 відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області на суму 15 931 510,21 грн.; постанови про арешт коштів боржника ЗВП № 59699263 від 02.08.2019 другого Київського відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області на суму 846 583,32 грн.; постанови про арешт коштів боржника ВП № 59819397 від 05.09.2019 відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на суму 30 907 876,14 грн.; постанови про арешт коштів боржника ВП № 48495608 від 04.11.2019 від ділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС ГТУЮ в Одеській області на суму 7 145 863,94 грн. Також на підставі вищезазначених постанов про арешт коштів, усі видаткові операції підприємства по рахунку, включаючи на виплату заробітної плати, сплату єдиного соціального внеску, оплату податків та зборів і інших обов`язкових зборів та платежів, повністю припинені.

Також відповідачем було пояснено суду, що крім того, несвоєчасна виплата заробітної плати трьохтисячному трудовому колективу є приводом для зростання соціальної напруги і одночасно негативно впливає на усі ланки виробничого процесу, що може призвести до незапланованого страйку, та вже призвело до зупинення роботи автотранспорту, в зв`язку із відсутністю палива та відновлювальних робіт, в зв`язку із відсутністю матеріалів.

Окремо відповідач зазначає, що на теперішній час фінансовий стан підприємства і зазначені в заяві обставини роблять неможливим своєчасне виконання судового рішення у даній справі. За таких обставин, відстрочення виконання судового рішення для КП Теплопостачання міста Одеси в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, підприємство лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне та своєчасне виконання рішення та погашення заборгованостей, тому відповідач вважає, що наявні вагомі підстави для прийняття рішення про відстрочення виконання судового рішення.

В судовому засіданні 13.08.2020р. представник КП Теплопостачання міста Одеси заяву підтримав, просив суд задовольнити її.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 13.08.2020р., не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали від 03.08.2020р. на юридичну адресу позивача.

Суд, дослідивши заяву Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про відстрочення виконання рішення суду, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, згідно ч.2 ст.326 ГПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст.327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зі змісту ч.1 ст.331 ГПК України, вбачається, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч.3 ст.331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписи ч.4 ст.331 ГПК України встановлюють, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Також суд зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

В свою чергу, суд зазначає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Між тим, як випливає зі змісту заяви, в обґрунтування підстав для надання відстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на неможливість своєчасного виконання рішення суду щодо сплати стягнутої суми заборгованості, оскільки відповідач знаходиться у тяжкому фінансовому стані.

Конституційний суд України у рішенні від 26.06.2013р. у справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" наголошує, що за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про надання розстрочки чи відстрочки виконання рішення суду повинен встановити чи не порушає це інтереси обох сторін, оскільки, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі "Трихліб проти України", заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

В рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п.1 ст.6 Конвенції та ст. 1Протоколу №1 їх практичного змісту.

Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу №1 були порушені. ("Анацький проти України". N 10558/03, пп.22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Отже, внаслідок тривалого невиконання рішення суду, порушуються права стягувача у виконавчому провадженні та вимоги ст.124 Конституції України,3акону України "Про виконавче провадження", ст.6 Конвенції, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі.

Складне фінансове становище КП Теплопостачання міста Одеса, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочки виконання рішення, відповідачем не надано, згоди позивача на відстрочку виконання рішення суду відповідачем не отримано. Наявність дебіторської та кредиторської заборгованості не звільняє відповідача від виконання свого обов`язку.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання відстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення, які заявник повинен довести суду відповідно до ст. 74 ГПК України.

Суд доходить висновку, що наведені відповідачем обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається КП Теплопостачання міста Одеса, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

А тому, з урахуванням інтересів всіх сторін у даній справі, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви, у суду відсутні.

Керуючись ст.ст.234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси (вх.№2-3247/20 від 30.07.2020р.) про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала Господарського суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13.08.2020р.

Суддя К.Ф. Погребна