РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.08.2020Справа № 910/2688/20

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши без виклику (повідомлення) представників сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення збитків у розмірі 119 215,37 грн, спричинених втратою вантажу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2020 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 119 215,37 грн, спричинених втратою вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків щодо збереження вантажу, транспортування якого здійснювалось на підставі залізничної накладної № 51315836 від 28.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2020 відкрито провадження у справі № 910/2688/20 за вищезазначеною позовною заявою та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), сторонам визначено строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Позивач та відповідач належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі, про що свідчить, наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 702 та № 710 з відміткою про вручення ухвали від 27.02.2020 про відкриття провадження у справі № 910/2688/20 04.03.2020 та 05.03.2020 відповідно.

Приписами частини 2 другого розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Закон № 731-ІХ набрав чинності 17.07.2020.

Відтак, останній день процесуального строку, встановленого судом на усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, є 06.08.2020.

Враховуючи перебування судді Джарти В. В. у щорічній відпустці, розгляд справи здійнюється 17.08.2020.

22.04.2020 до канцелярії суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог.

28.04.2020 до суду надійшла відповідь позивача на відзив.

14.07.2020 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про доручення доказів понесення витрат на правничу допомогу.

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2020, не подав до суду заперечень на відповідь на відзив, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) (замовник) укладено договір № 00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 2.1 Договору замовник зобов`язався надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через АС "Месплан". У свою чергу, у пункті 2.3.2 Договору виконавець зобов`язався приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається у додатках до цього договору.

У розділі 4 Договору сторони передбачили порядок проведення розрахунків за надані виконавцем послуги.

Згідно з пунктом 12.1 Договору договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовника договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або в АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договорі діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна зі сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення строку дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

На виконання Договору № 245/108/16СБ від 01.02.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (в подальшому реорганізовано в приватне акціонерне товариство) та Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", 30.08.2019 на станцію призначення Волноваха Донецької залізниці надійшов вантаж, а саме, кокс доменний, одержувачем якого є позивач, що підтверджується залізничною накладною № 51315836 від 28.08.2019.

На станції одержувача Волноваха Донецької залізниці 30.08.2019 проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину товару у вагонах № 55220339, № 55422141, № 60632478, № 52291838, № 57639940, №60032448 було частково втрачено, про що складені комерційні акти: № 485604/993, № 485604/994, № 485604/995, № 485604/996, № 485604/997 та № 485604/998 відповідно.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на суму 119 215,37 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статей 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами Договір є договором перевезення, який підпадає під правове регулювання глави 64 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України, положень Закону України "Про залізничний транспорт".

Відповідно до частини 1 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частини 2 статті 307 ГК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі (частина 3 статті 307 ГК України).

Матеріалами справи (накладна № 51315836 від 28.08.2019) підтверджується прийняття вантажу до перевезення Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) від ПАТ ""Авдіївський коксохімічний завод" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення - Маріуполь-Сортувальний.

За приписами частини 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України), передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як встановлено судом, за результатами зважування вантажу, який перевезено згідно з накладною № 51315836 від 28.08.2019, виявлено його часткову втрату у вагонах № 55220339, № 55422141, № 60632478, № 52291838, № 57639940, №60032448 було частково втрачено, про що складені комерційні акти: № 485604/993, № 485604/994, № 485604/995, № 485604/996, № 485604/997 та № 485604/998 відповідно.

Відповідно до розділу "Ґ" комерційного акту № 485604/993 встановлено, що на підставі акту загальної форми № 12044 від 30.08.2019 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону № 55220339 за відправкою, зазначеною на лицьовій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100 т): брутто - не вказано, тара 24 000 кг, нетто - 46 650 кг. При переважуванні виявлено: брутто - 69 500 кг, тара - 24 000 кг, нетто - 45 500 кг, що менш за документ на 1 150 кг.

У розділі "Д" Комерційного акту № 485604/993 від 30.08.2019 зазначено, що при комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм, "шапкою". Вантаж марковано по центру однією поздовжною смугою, шириною 400-600 мм вздовж вагона вапном. За рухом поїзда, над 5-6 люками є виїмка розміром 2000мм*2600мм*600мм у глиб вагона, що відповідає попутному акту загальної форми № 12044 від 30.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці. Маркування порушено. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає. Переважування вантажу проводилося в присутності ДСГ Є .Б. Марченко, аг. ком. Ж. О. Пархоменкої, пр. сд. к-та І. В. Ченцової, вег-ка к-та Н. М. Курилиної на 150 т електронних тензометричних вагах № 14 ст. Сартана-2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні зазначеного вагону недостача вантажу підтвердилася. Завідуючого вантажним двором немає за штатом.

Відповідно до розділу "Ґ" комерційного акту № 485604/994 встановлено, що на підставі акту загальної форми № 12043 від 30.08.2019 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону № 55422141 за відправкою, зазначеною на лицьовій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100 т): брутто - не вказано, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 45 750 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 65 850 кг, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 41 850 кг, що менше документа на 3900 кг.

У розділі "Д" Комерційного акту № 485604/994 від 30.08.2019 зазначено, що при комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм, "шапкою". Вантаж марковано по центру однією поздовжною смугою, шириною 400-600 мм вздовж вагона вапном. За рухом поїзда, праворуч над 2-7 люками є виїмка розміром 10500мм*2600мм*600мм у глиб вагона, що відповідає попутному акту загальної форми № 12043 від 30.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці. Маркування порушено. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає. Переважування вантажу проводилося в присутності ДСГ Є .Б. Марченко, аг. ком. Ж. О. Пархоменкої, пр. сд. к-та І. В. Ченцової, вег-ка к-та Н. М. Курилиної на 150 т електронних тензометричних вагах № 14 ст. Сартана-2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні зазначеного вагону недостача вантажу підтвердилася. Завідуючого вантажним двором немає за штатом.

Відповідно до розділу "Ґ" комерційного акту № 485604/995 встановлено, що на підставі акту загальної форми № 12041 від 30.08.2019 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону № 60632478 за відправкою, зазначеною на лицьовій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100 т): брутто - не вказано, тара з брусу - 23 400 кг, нетто - 43 250 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 62 050 кг, тара з брусу - 23 400 кг, нетто - 38 650 кг, що менше документа на 4600 кг.

У розділі "Д" Комерційного акту № 485604/995 від 30.08.2019 зазначено, що при комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм, "шапкою". Вантаж марковано по центру однією поздовжною смугою, шириною 400-600 мм вздовж вагона вапном. За рухом поїзда, праворуч над 2-7 люками є виїмка розміром 10000мм*2600мм*600мм у глиб вагона, що відповідає попутному акту загальної форми № 12041 від 30.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці. Маркування порушено. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає. Переважування вантажу проводилося в присутності ДСГ Є .Б. Марченко, аг. ком. Ж. О. Пархоменкої, пр. сд. к-та І. В. Ченцової, вег-ка к-та Н. М. Курилиної на 150 т електронних тензометричних вагах № 14 ст. Сартана-2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні зазначеного вагону недостача вантажу підтвердилася. Завідуючого вантажним двором немає за штатом.

Відповідно до розділу "Ґ" комерційного акту № 485604/996 встановлено, що на підставі акту загальної форми № 12040 від 30.08.2019 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону № 52291838 за відправкою, зазначеною на лицьовій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100 т): брутто - не вказано, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 50850 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 72 000 кг, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 48 000 кг, що менше документа на 2850 кг.

У розділі "Д" Комерційного акту № 485604/996 від 30.08.2019 зазначено, що при комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм, "шапкою". Вантаж марковано по центру однією поздовжною смугою, шириною 400-600 мм вздовж вагона вапном. За рухом поїзда, праворуч над 1-7 люками є виїмка розміром 12000мм*2600мм*600мм у глиб вагона, що відповідає попутному акту загальної форми № 12040 від 30.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці. Маркування порушено. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає. Переважування вантажу проводилося в присутності ДСГ Є .Б. Марченко, аг. ком. Ж. О. Пархоменкої, пр. сд. к-та І. В. Ченцової, вег-ка к-та Н. М. Курилиної на 150 т електронних тензометричних вагах № 14 ст. Сартана-2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні зазначеного вагону недостача вантажу підтвердилася. Завідуючого вантажним двором немає за штатом.

Відповідно до розділу "Ґ" комерційного акту № 485604/997 встановлено, що на підставі акту загальної форми № 12042 від 30.08.2019 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону № 57639940 за відправкою, зазначеною на лицьовій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100 т): брутто - не вказано, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 46 750 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 68 000 кг, тара з брусу - 24 000 кг, нетто - 42 000 кг, що менше документа на 4750 кг.

У розділі "Д" Комерційного акту № 485604/997 від 30.08.2019 зазначено, що при комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм, "шапкою". Вантаж марковано по центру однією поздовжною смугою, шириною 400-600 мм вздовж вагона вапном. За рухом поїзда, праворуч над 1-7 люками є виїмка розміром 11000мм*2600мм*600мм у глиб вагона, що відповідає попутному акту загальної форми № 12042 від 30.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці. Маркування порушено. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає. Переважування вантажу проводилося в присутності ДСГ Є .Б. Марченко, аг. ком. Ж. О. Пархоменкої, пр. сд. к-та І. В. Ченцової, вег-ка к-та Н. М. Курилиної на 150 т електронних тензометричних вагах № 14 ст. Сартана-2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні зазначеного вагону недостача вантажу підтвердилася. Завідуючого вантажним двором немає за штатом.

Відповідно до розділу "Ґ" комерційного акту № 485604/998 встановлено, що на підставі акту загальної форми № 12039 від 30.08.2019 на станції Волноваха Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону № 60032448 за відправкою, зазначеною на лицьовій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100 т): брутто - не вказано, тара з брусу - 23 880 кг, нетто - 43 970 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 65 050 кг, тара з брусу - 23 880 кг, нетто - 41 170 кг, що менше документа на 2800 кг.

У розділі "Д" Комерційного акту № 485604/998 від 30.08.2019 зазначено, що при комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм, "шапкою". Вантаж марковано по центру однією поздовжною смугою, шириною 400-600 мм вздовж вагона вапном. За рухом поїзда, праворуч над 3-7 люками є виїмка розміром 9000мм*2600мм*600мм у глиб вагона, що відповідає попутному акту загальної форми № 12039 від 30.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці. Маркування порушено. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає. Переважування вантажу проводилося в присутності ДСГ Є .Б. Марченко, аг. ком. Ж. О. Пархоменкої, пр. сд. к-та І. В. Ченцової, вег-ка к-та Н. М. Курилиної на 150 т електронних тензометричних вагах № 14 ст. Сартана-2 з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні зазначеного вагону недостача вантажу підтвердилася. Завідуючого вантажним двором немає за штатом.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймається судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній № 40110397 від 20.09.2019, фактичній масі вантажу.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до частини 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 ГК України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (статті 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами статті 22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

У відзиві відповідач зазначив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження завданих йому збитків. Свої заперечення відповідач обґрунтовує ненаданням позивачем довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером та копії податкової накладної.

Твердження відповідача про ненадання позивачем належних доказів завданих йому збитків спростовується наявними в матеріалах справи виставленим позивачу рахунком-фактурою № 92770243 від 28.08.2019, складеного ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод та копією платіжного доручення № від 25.09.2019 про оплату зазначеного рахунку.

Суд також відхиляє заяву позивача про пропущення строку на подання відзиву оскільки, як вже було зазначено вище, процесуальні строки було продовжено Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яки набрав законної сили 02.04.2020.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування..

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За змістом положень частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, шляхом звернення до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на вказане, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними доказами доведене недотримання відповідачем обов`язку щодо збереження вантажу та вартість завданих таким незбереженням збитків.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 119 215,37 грн, підлягають задоволенню.

Відповідно пункту 3 частини 4 статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судові витрати з урахуванням положень статті 129 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Разом з цим, у позові позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 768,65 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" долучено до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018, укладений з Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога", додаткову угоду № 4 від 03.12.2018, додаткову угоду № 26 від 09.12.2019, додаткову угоду № 94 від 17.02.2020, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 19.02.2020, попередній (орієнтовний) розрахунок розміру винагороди, довіреність № 11 від 02.01.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4916 від 29.11.2017, рішення № 2 від 07.03.2018 про прийняття Щербакової Н. В. до складу учасників Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" а також довіреність № 3 від 02.01.2020 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 3605 від 27.07.2016.

Зважаючи на відсутність відповідного клопотання відповідача та доведення позивачем розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про покладення витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 2 768,65 грн на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 119 215,37 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; ідентифікаційний код 00191129) суму збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 119 215,37 грн (сто дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятнадцять гривень 37 копійок), 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору та 2 768,65 грн (дві тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 65 копійок) витрат по сплаті професійної правничої допомоги (адвоката)

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ