СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2020 р. Справа № 905/2400/19

Колегія суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю:

позивача - Литвин А.Д., довіреність №55-03/4д від 11.06.2000 року;

відповідача - адвокат Гура О.В., посвідчення № 000223 від 27.10.2017 року, свідоцтво серія ЧН № 000223 від 27.10.2018 року, довіреність №1500 від 05.06.2020 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича, м.Торецьк Донецької області (вх. № 1565Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2020 року у справі №905/2400/19, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Кротінова О.В.), повний текст якого складено 24.02.2020 року

за позовом Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету, м.Краматорськ Донецької області

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича, м.Торецьк Донецької області

про стягнення штрафу у розмірі 52100,00 грн. та пені в розмірі 52100,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.02.2020 року у справі №905/2400/19 позовні вимоги Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету до Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича про стягнення штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.06.2019 року №55/10-р/к у справі №03-26-09/2018 у розмірі 52100,00 грн., зарахувавши його до загального фонду державного бюджету на реєстраційний рахунок, відкритий в головному управлінні Державної казначейської служби України в Донецькій області за місцем реєстрації платника податків, а також пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.06.2019 року №55/10-р/к у справі №03-26-09/2018 у розмірі 52100,00 грн., зарахувавши її до загального фонду державного бюджету на реєстраційний рахунок, відкритий в головному управлінні Державної казначейської служби України в Донецькій області за місцем реєстрації платника податків, на підставі ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" задоволено; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича на користь Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 52100,00 грн. штрафу та 52100 грн. пені; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича на користь Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1921,00грн.

Фізична особа-підприємець Бляшенко Андрій Олегович з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2020 року у справі №905/2400/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує таке.

Рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/10-р/к від 05.06.2019 року прийнято у відношенні групи суб`єктів господарювання, а саме: ФОП Дубініна А.В. та ФОП Бляшенко А.О.; загальна сума накладених штрафів за рішенням становить 96800,00 грн., що перевищує чотири тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян та згідно п. 6 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", прийняття рішення про накладення штрафів відноситься виключно до компетенції Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, що протирічить ст. 19 Конституції України та п. 6 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Позивач зазначив про неможливість вручення відповідачу рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та, що повідомлення відповідача про факт його прийняття відбулось шляхом публікації оголошення.

Однак, повідомлення відповідача про прийняте рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України шляхом публікації оголошення, застосовується виключно у випадку неможливості вручення такого рішення в інший спосіб; в матеріалах справи не містяться належні та допустимі докази направлення позивачем рішення №55/10-р/к від 05.06.2019 року відповідачу до публікації оголошення.

За матеріалами справи, в газеті "Голос України" №135 (7141) від 19.07.2019 року розміщено оголошення про прийняте рішення №55/10-р/к від 05.06.2019 року у відношенні ФОП Дубініна А.В. та ФОП Бляшенко А.О., втім з тексту оголошення не можливо чітко ідентифікувати факт прийняття рішення та його зміст, а тому рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не може вважатися таким, що вручено відповідачу у розумінні ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Зважаючи на той факт, що рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не може вважатися таким, що вручено відповідачу у розумінні ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", строк його виконання не є таким, що почався, а тому, нарахування пені не відповідає положенням п. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239, від 22.04.2020 року №291, від 11.05.2020 року №349, від 20.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якими дію карантину продовжено до 31.07.2020 року.

Рада суддів України на офіційному сайті 11.03.2020 року звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та листом №9рс-186/20 від 16.03.2020 року до Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, місцевих та апеляційних судів з рекомендацією встановити особливий режим роботи судів України, в тому числі роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

Для запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед працівників суду на період з 13.03.2020 року по 03.04.2020 року наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 за № 04-а встановлено особливий режим роботи суду в умовах карантину; наказами голови суду від 26.03.2020 року № 05-а, від 23.04.2020 року №07-а, від 08.05.2020 року №08-а, від 22.05.2020 року №10-а, від 22.06.2020 року №12-а на період дії карантину суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2020 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2020 року, з урахуванням ухвали від 14.08.2020 року клопотання Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича на рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2020 року у справі; позивачу встановлено строк до 14.07.2020 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на "20" липня 2020 року; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2020 року у справі №905/2400/19 зупинено.

15.07.2020 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6667), в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує про те, що штраф, накладений на відповідача не перевищував чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що свідчить про відповідність розмірів штрафів приписам п. 6 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; рішення про накладення штрафу було надано відповідачу у порядку, встановленому чинним законодавством України.

В судове засідання 20.07.2020 року представник позивача не з`явився, на підтвердження направлення копії ухвали суду від 26.06.2020 року позивачу у справі, додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ "Укрпошта" від 09.07.2020 року №932, згідно з яким позивач отримав копію ухвали від 26.06.2020 року - 07.07.2020 року.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.07.2020 року проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 року, для забезпечення прав учасників справи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у справі, дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема, змагальності сторін, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, оголошено перерву у розгляді справи до 12.08.2020 року.

04.08.2020 року на адресу суду, електронною поштою від представника відповідача - адвоката Гура О.В. надійшло клопотання (вх.№2648, вх.№7247) про ознайомлення з матеріалами справи, яке долучено до матеріалів справи.

11.08.2020 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Гура О.В. надійшла відповідь на відзив (вх.№7502), в якому остання просить задовольнити апеляційну скаргу, в обґрунтування якої вказує на те, що з наданого позивачем листа від 13.06.2019 року №55-02/627 та конверту до листа 737 не можливо зробити висновок, що саме було надіслано в конверті, а тому вказаний конверт та супровідний лист не є допустимими доказами повідомлення відповідача про прийняте рішення щодо нього.

12.08.2020 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Гура О.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, з додатком: копією ухвали господарського суду Донецької області від 10.08.2020 року у справі №905/1447/20 (вх.№7528), в якому остання просить зупинити провадження у справі №905/2400/19 до набрання законної сили рішенням у справі №905/1447/20, яке разом з додатком долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує про таке.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.08.2020 року у справі №905/1447/20 прийнято позовну заяву про скасування рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.06.2019 року №55/10-р/к у справі №03-26-09/2018 до розгляду та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 03.09.2020 року; рішення у справі №905/1447/20 буде мати преюдиціальну силу під час розгляду даної справи, що свідчить про об`єктивну неможливість розглядати справу №905/2400/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №905/1447/20.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Вказана норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов`язаний зупинити провадження у справі. Так, за змістом вказаної норми для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з`ясовує як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Зі змісту наведеної норми слідує, що причиною зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: а) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому, вказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як у частині об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №905/1447/20, так і щодо того, що зібрані у справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 20.07.2020 року у справі №910/11236/19.

Окрім того, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення місцевого господарського суду - 24.02.2020 року, відповідач не оскаржував рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.06.2019 року №55/10-р/к у справі №03-26-09/2018 до господарського суду першої інстанції, до Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з заявами про перевірку чи перегляд рішення не звертався і такі докази в матеріалах справи відсутні, а тому з урахуванням встановлених у справі обставин, мав сплатити штраф, однак свого обов`язку не виконав.

Також, за наявності певних обставин, відповідач не позбавлений права у встановленому процесуальним законодавством порядку звернутись з відповідною заявою до суду про перегляд винесених рішень у справі за нововиявленими обставинами за правилами, встановленими ст. 320 ГПК України.

У судовому засіданні 12.08.2020 року представник відповідача підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила скасувати рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2020 року у справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 12.08.2020 року заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якою дію карантину продовжено до 31.08.2020 року; наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 року №14-а суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму.

Також, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з карантинними заходами, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача та позивача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

05.06.2019 року рішенням адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/10-р/к у справі №03-26-09/2018 визнано, що Фізична особа-підприємць Бляшенко Андрій Олегович вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 ст. 50 та визначене п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурах відкритих торгів на закупівлю комплекту меблів для центру надання адміністративних послуг (процедура №1 та процедура №2), проведених у травні 2018 року військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області; відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" постановлено за вчинення порушень, зазначених в пункті 1-2 резолютивної частини цього рішення накласти на Фізичну особу-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича штраф у загальному розмірі 52 100,00грн.

Вказане вище стало підставою для звернення позивача до господарського суду Донецької області з відповідним позовом.

24.02.2020 року господарським судом Донецької області ухвалене оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. ст.1, 5, 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів. Розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно ст. 48, ч.ч.1-3, 5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надаються для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в іншій спосіб. Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Так, позивач вказує на неможливість вручення рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/10-р/к від 05.06.2019 року у справі №03-26-09/2018 відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Бляшенко Андрію Олеговичу, у зв`язку з чим вказане рішення оприлюднене в офіційному друкованому органі, в газеті "Голос України" (відповідно до п.1 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" газета "Голос України" є офіційним друкованим органом) №135 (7141) від 19.07.2019 року.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Таким чином, у абз.1 ч.1 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено альтернативні засоби вручення відповідачу прийнятого рішення органами Антимонопольного комітету України.

Як слідує з матеріалів справи, в газеті "Голос України" №135(7141) від 19.07.2019 року розміщено оголошення про визнання рішенням адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України порушень законодавства, передбачених п.1 ст.50 та визначених п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів дії, зокрема щодо Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича (інд.номер НОМЕР_1 ) під час участі в процедурах відкритих торгів (ідентифікатор доступу:UA-2018-04-20-000163-b; UA-2018-04-16-001032-а) (рішення від 05.06.2019 №55/10-р/к у справі №03-26-09/2018).

Разом з тим, доступ до рішення є загальнодоступним та текст якого розміщено на офіційному сайті Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету.

Доказів вручення рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у іншій спосіб, ніж вказано вище, матеріали справи не містять.

Також, місцевим господарським судом вірно вказано на те, що конверти з поштовими відправленнями - копіями ухвал господарського суду Донецької області, які були надіслані на належну адресу відповідача, були повернуті відділенням зв`язку з зазначенням причини: "за закінченням терміну зберігання", а вказане є бездіяльністю відповідача щодо отримання адресованої йому кореспонденції у відділеннях поштового зв`язку.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Таким чином, відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух провадження у Донецькому територіальному відділенні Антимонопольного комітету, користуючись засобами поштового зв`язку, однак наданими йому чинним законодавством України правами не скористався.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/10-р/к від 05.06.2019 року доведено до відома відповідача у передбачений чинним законодавством України спосіб.

А тому, аргументи апелянта про те, що рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не може вважатися таким, що вручено відповідачу у розумінні ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки на думку апелянта, строк його виконання не є таким, що почався, а нарахування пені не відповідає положенням п. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", не приймаються.

Так само не приймаються і аргументи апелянта на те, що з наданого позивачем листа від 13.06.2019 року №55-02/627 та конверту до листа 737 не можливо зробити висновок, що саме було надіслано в конверті, та як вважає апелянт, вказаний конверт та супровідний лист не є допустимими доказами повідомлення відповідача про прийняте рішення щодо нього.

Чинне антиконкурентне законодавство України не містить імперативних норм щодо обов`язкової наявності опису вкладення до цінного листа при надісланні відповідної кореспонденції.

Так, відповідно ст. 8 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (далі - Правила), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Згідно з ст. 11 Правил, поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

У відповідності до ст. 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Тобто, до інших видів листів, крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

З системного аналізу вказаних приписів Правил слідує, що існують окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

Враховуючи, що з описом вкладення можуть бути надіслані лише листи з оголошеною цінністю, обов`язкової його наявності при надісланні стороні відповідного рішення Антимонопольного комітету України не вимагається.

Господарський суд першої інстанції, виходячи з того, що позивачем нараховано пеню за період з 01.10.2019 року по 19.12.2019 року (80 днів прострочення сплати штрафу) у розмірі 62520,00грн. (781,50грн. (розмір пені за один день прострочення сплати штрафу, розрахований у 1,5% від суми штрафу 52100,00грн.) х 80 днів), та, що обставин, за яких нарахування пені зупиняється, не встановлено, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі 52 100,00грн.

А отже, беручи до уваги невиконання відповідачем у встановлений строк чинного та обов`язкового до виконання рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/10-р/к від 05.06.2019 року у справі №03-26-09/2018 про накладення на відповідача штрафу за порушення вимог антиконкурентного законодавства в сумі 52 100,00 грн., господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення штрафу та пені, нарахованої позивачем за прострочення сплати штрафу, розмір якої обчислено з урахуванням вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бляшенко Андрія Олеговича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.02.2020 року у справі №905/2400/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.08.2020 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя М.М. Слободін