Справа № 909/719/20
УХВАЛА
26.08.2020 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:
судді Рочняк О. В.
до відповідача: Лучинецької сільської ради Рогатинського району
про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, звільнення земельної ділянки
без повідомлення (виклику) учасників справи
ВСТАНОВИВ: Тисменицька місцева прокуратура Івано-Франківської області в інтересах держави звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Лучинецької сільської ради Рогатинського району про визнання незаконним та скасування рішення Лучинецької сільської ради від 10.07.2020 "Про укладення договору оренди" між Лучинецькою сільською радою та ТОВ "Захід-Агро МХП", звільнення ТОВ "Захід-Агро МХП" земельної ділянки, що розташована в с. Обельниця на території Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.
Згідно положень ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема правову позицію суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, викладену в постанові від 26.05.2020 року в справі №912/2385/18.
В постанові ВП ВС від 26.05.2020 викладено висновок про застосування норм права, відповідно до якого прокурор, згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
В позовній заяві прокурором, всупереч вимогам ст.23 Закону України "Про прокуратуру", не зазначено про те, що орган, уповноважений державою здійснювати функції управління майном не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів у спірних правовідносинах, не подано жодних доказів, які б підтверджували факт такого нездійснення або неналежного здійснення своїх повноважень (бездіяльності) відповідним органом.
Доданий до позовної заяви лист №04-3638 вих.20 від 20.08.2020, адресований Лучинецькій сільській раді з повідомленням про самостійно виявлене прокурором правопорушення, направлено адресату 20.08.2020, що підтверджується фіскальним чеком АТ "Укрпошта". Тобто, відправлення датовано та направлено на адресу Лучинецької сільської ради тією ж датою, що і позовна заява, яка надійшла до суду, згідно відтиску штемпеля канцелярії вхідної кореспонденції Господарського суду Івано-Франківської області - 21.08.2020.
Таким чином, повідомлення сільській раді здійснено не до, а разом зі зверненням прокурора до суду.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність доказів нездійснення або неналежного здійснення чи бездіяльності своїх повноважень відповідним органом.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Наведені вище обставини є підставою для повернення позовної заяви прокуратурі без розгляду.
Згідно приписів ст. 7 Закону України "Про судовий збір", в разі повернення заяви або скарги, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.
Керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали - 26.08.2020.

Суддя О.В. Рочняк