ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020м. ДніпроСправа № 904/1943/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро (далі - відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

В січні місяці 2020 року у період з 06.01.2020 року по 09.01.2020 року відповідачем на адресу позивача здійснювалось перевезення порожніх власних вагонів.

Перевезення порожніх власних вагонів здійснювалось за залізничними накладними №№ 33212119, 33211848, 33211921, 33212010, 37224649, 40358483, 40573941, 40581142, 40581159, 40581167, 40581175, 40581183, 40597387, 40631491, 40633794, 40648578, 40648594, 40658866, 40658916, 40658924, 40659005, 40669533, 40669608, 40669731, 40674673, 40678153, 40678740, 40680399, 40695553, 40695561, 40705006, 40705022, 40705048, 40705071, 40714297, 40715997, 40719387, 40737439, 40737447, 40748782, 40749178, 40758070, 40758096, 40758112, 40758153, 40758195, 40758203, 40758237, 40758260, 40759128, 40766990, 40767006, 40767014, 40767022, 40767030, 40773459, 40786329, 40786345, 40786352, 40786360, 40786378, 40786386, 40786402, 40786410, 40786428, 40786436, 40786444, 40786451, 40786469, 40786477, 40786485, 40791352, 40791360, 40791378, 40791394, 40794430, 40794448, 40794471, 40794489, 40802076, 40802084, 40802811, 40802829, 40802837, 40802860, 40802878, 40802910, 40822769, 42598029, 42929851, 47046669, 47068044, 47082631, 47183744, 47250402, 47252374, 47262191, 47280359, 47280367, 47287388, 47321575, 47334826, 47334875, 53048740, 53123295, 53123303, 53123311, 53123329, 53125241, 53131652, 53131660, 53133351, 53136586, 53136602, 53136628, 53136784, 53136792, 53136982, 53137089, 53137098, 53142493.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів позивачем нараховано до сплати відповідачу штраф у розмірі 86 579,10 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2020 для розгляду справи № 904/1943/20 визначено суддю Петренко Н.Е.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами.

14.05.2020 до господарського суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строків для подання відзиву на позовну заяву по справі на строк дії карантину.

25.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №НЮк-5/747 від 22.05.2020.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву та узагальнення його доводів.

Відповідач не згоден з позовними вимогами позивача про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів на суму 1012,81 грн., з огляду на наступне.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлені Правилами обчислення термінів доставки вантажів (далі - Правила), затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 865/5086, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Згідно з пунктом 1.2. Правил, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 2.1. Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів.

Відповідно до п. 4, 5 Правил переадресування вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.08.2001 № 542 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за № 794/5985, переадресування вантажу може здійснюватися на станціях призначення та станціях на шляху прямування.

Переадресування вантажу здійснюється за первинними документами (із внесенням відповідних змін) і з оформленням перевезення новими перевізними документами (крім імпортних та транзитних вантажів) в паперовому або електронному вигляді, що обумовлюється в наказі на переадресування.

Згідно з п. 4.4 та Пояснень щодо заповнення накладної (додаток 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084), у разі переадресування вантажу за новими документами в графі 49 «Відмітки залізниці» проставляється: «Вантаж переадресовано за наказом від _ № _, первинна накладна № _, станція відправлення_,станція призначення_.»

В Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 04.04.2012 №01-06/420/2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Відповідачем надано до відзиву контррозрахунок, відповідно до якого:

- Накладна № 40631491 від 24.12.2019 Чорноморськ - Порт - Інгулець, вагон №55119309, прибуття 02.01.2020 (графа 51 накладної). На шляху прямування вагон №55119309, який перевозився за первинним документом №42861310 від 02.12.2019 за напрямком Одеса - Порт - Чорноморськ - Порт, переадресовано на станції Чорноморськ-Порт згідно з наказом на переадресування від 23.12.2019 № 1665 на станцію Інгулець за новим перевізним документом №40631491. Щодо здійснення переадресування Перевізником зроблена відмітка у графі 49 накладної. Норма доставки: 5 діб (3 доби на відстань 551 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (на збільшення терміну згідно з п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів). Факт: 8 діб. Прострочення - 3 доби, штраф 20% від провізної плати, у даному випадку: 4356.70 грн. * 20% = 871.34 грн. Позивачем заявлено 1307,01грн. (30%). Надлишок становить 435,67 грн., який заявлено неправомірно.

- Накладна № 47280367 від 28.12.2019 Губиниха - Інгулець, група з 6 вагонів, прибуття 03.01.2020 (графа 51 накладної). Норма доставки: 3 доби (2 доби на відстань 275км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням - прибуттям) Факт: 5 діб. Прострочення - 2 доби, штраф 10% від провізної плати, у даному випадку: 5771.40 грн.* 10% = 577.14 грн. Позивачем заявлено 1154.28 грн. (20%). Надлишок становить 577,14 грн., який заявлено неправомірно.

Крім того відповідач зазначає, що він здійснює перевезення вантажів та пасажирів для задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях у визначеному регіоні транспортної мережі України.

Фінансово-економічний стан залізниці, як і Укрзалізниці в цілому, багато в чому визначаються тими тенденціями, які сформувалися у попередніх роках. За основними доходо- і фінансоутворюючими показниками роботи (вантажообіг, відправлення вантажів) продовжується тенденція щодо їх зниження. Основною причиною є зниження обсягів промислового виробництва та непред`явлення вантажу до перевезень. Так, у 2019 році регіональною філією виконано перевезення вантажів у обсязі 31,2 млрд. т-км, що менше 2018 року на 1,6 млрд. т-км (-4,8%).

При зниженні обсягів перевезень та значному зростанні вартості матеріалів та паливно-енергетичних ресурсів, які становлять третину у складі операційних витрат регіональної філії, залізниця має забезпечувати баланс доходів та витрат і, як наслідок, змушена переходити до жорсткого регулювання всіх видів ресурсів. В умовах дефіциту фінансових ресурсів, маючи гостру потребу у коштах для підтримання належного технічного стану основних засобів та виконання вимог щодо забезпечення безпеки руху поїздів, а також для оновлення рухомого складу, 2020 рік залізниця почала зі значними сумами заборгованості.

Так, заборгованість по залучених коштах на кінець 2019 року становила 4 413,5 млн. грн. з яких 1 214,8 млн. грн. - за довгостроковими кредитами, 896;4 млн. грн. - за єврооблігаціями, що емітовані Шортлайн Пі Ел Сі в інтересах АТ «Укрзалізниця», та 2 302,3 млн. грн. - заборгованість за договорами фінансового лізингу. Кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги на початок 2019 року становила 311,5 млн. грн. Протягом року її зменшено на 33,9 млн. грн., заборгованість залишається значною - 277,6 млн. грн., з яких 90,3 млн. грн. - це заборгованість по капвкладеннях, 112,6 млн. грн. - за ТМЦ, 35,8 млн. грн.- за ремонти рухомого складу та інших основних засобів.

Незважаючи на скрутне фінансове становище, залізниця продовжує своєчасно виконувати розрахунки по заробітній платі та з податків і зборів. Регіональна філія є платником податків до бюджетів всіх рівнів та державних фондів соціального страхування, що дозволяє також вирішувати і соціальні питання жителів регіонів, де розташовані підрозділи залізниці. У 2019 році значно зросло навантаження на фінансовий стан регіональної філії внаслідок відміни пільг для залізничного транспорту на загальнодержавному рівні та збільшення органами місцевого самоврядування ставок податку для земель (відсотків нормативної грошової оцінки землі), які використовуються для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту. За 2019 рік регіональною філією сплачено 2 411,8 млн. грн., що більше попереднього року на 480 млн. грн. Із загальної суми 267,2 млн. грн. надійшло до держбюджету, 959.4 млн. грн. - до цільових фондів та 1 176,3 млн. грн. - до місцевих бюджетів, з яких 552 млн. грн. - це плата за землю, що у 2,5 рази більше попереднього року.

Залізниця несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безплатних послуг з перевезення пільгових категорій громадян. У 2017 році залізницею перевезено 6,2 млн. пасажирів, яким надано пільги на загальну суму 114,2 млн. грн., у 2018 році -5,7 млн. пасажирів на 126,1 млн. грн., у 2019 році - 5,8 млн. пасажирів. Однак, залізниця не отримує у потрібному обсязі компенсацію нарахованих, але не отриманих за пільгові перевезення, доходів. Місцевими органами влади не прийнято до оплати та не компенсовано 54,6 млн. грн.. у 2018 році (68,9% нарахувань) та 72,5 млн. грн.. у 2019 році (73,8% нарахувань).

Що стосується надання пільг дітям віком від 6 до 14 років, то законодавчо не визначено хто саме має компенсувати і внаслідок надання таких пільг за 2017 рік недоотримано 13,8 млн. грн... за 2018 рік - 16,4 млн. грн. та 21,8 млн. грн. - за 2019 рік. За перевезення студентів від Міносвіти недоотримано 25,2 млн. грн.. у 2017 році та 30,5 млн.грн. у 2018 році. Крім того, протягом 2018 року залізницею перевезено 3,7 млн. пасажирів, пільгові перевезення яких мають відшкодовуватися місцевими органами влади, на загальну суму 79,2 млн. грн. Але розпорядниками бюджетних коштів в межах наявних бюджетних субвенцій та відповідно до укладених договорів прийнято до обліку та компенсовано лише 24,6 млн. грн. Тобто, у 2018 році некомпенсованими місцевими органами влади залишились 54,6 млн. грн., або 68,9% нарахувань (у 2017 році - 46,6 млн. грн., або 63,8% нарахувань).

У зв`язку із зазначеним відповідач змушений звертатися до суду з позовами про стягнення вказаних коштів. Так, рішеннями судів у справах № 804/6324/15, 191/2053/14-а, 191/1652/15-а, № 200/19629/16-а, № 804/8715/16, 191/4383/16, 804/8685/16, 904/12314/16 з Управління соціального захисту населення, Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради були стягнути кошти за пільгові перевезення пасажирів на загальну суму 10 млн. грн. Однак рішення суду не виконуються через брак коштів в державному бюджеті, про що свідчать листи Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 25.01.2019 № 12-06/890 та від 14.02.2019 № 12-06/1473. Між тим, зазначені кошти були б витрачені на відновлення та поліпшення інфраструктури залізничного транспорту, що, в свою чергу, покращило б виконання зобов`язань перед клієнтами в частині своєчасності доставки вантажів.

Про можливість зменшення штрафу через заборгованість контрагентів перед боржником або відсутність бюджетних асигнувань свідчить судова практика: Постанова ВГСУ від 20.09,2018 у справі № 905/2953/17, від 17.05.2017 у справі № 911/3032/16, від 25.04.2018 у справі № 904/12429/16, Постановах ВГСУ від 04.07.2018 у справі № 904/11327/16, від 11.07.2017 у справі № 917/1608/16.

Крім того, відповідач звертає увагу, що він внесений до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Зазначений перелік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83.

Стратегічне значення для економіки держави забезпечує економічну незалежність країни, її державність. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 891 залізничний транспорт здійснює військові залізничні перевезення.

Відповідно до п. 12. Порядку організації діяльності залізничного транспорту під час здійснення військових залізничних перевезень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 891, підприємства залізничного транспорту забезпечують: виконання планів військових залізничних перевезень; надання рухомого складу для військових залізничних перевезень; рух військових поїздів залізницею згідно з відповідним графіком; військові ешелони, військовий транспорт, що рухається під охороною військової варти, водою, засобами опалення, освітлення; надання вантажно-розвантажувальних пристроїв та знімного військового обладнання згідно з нормативно-правовими актами; здійснення контролю за переміщенням військових ешелонів, а також в окремих випадках військового транспорту, їх першочергове навантаження та доставку за призначенням.

У справах №№ 904/768/19, 904/245/19 господарським судом Дніпропетровської області задоволено клопотання Відповідача у подібних правовідносинах про зменшення штрафу, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. З ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що кількість днів прострочення доставки вантажу є відносно незначною, зобов`язання з доставки вантажу станом на день розгляду справи є виконаним, розмір штрафних нарахувань є надмірно великим порівняно з вартістю перевезення та збитками кредитора.

Крім того, відповідач зазначає, що господарським судом м. Києва задоволено клопотання Відповідача про зменшення неустойки по справі № 910/3479/19, зазначивши, що вирішуючи питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.06.2019 по справі №922/2775/18 та від 30.05.2019 по справі №916/2268/18. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях, неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, та зважаючії на правовий статус відповідача, а також враховуючи суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та відіграння нею особливої соціальної ролі, беручи до уваги як інтереси позивача, так і відповідача, суд дійшов висновку про можливість застосування приписів статей 233 ГК України, 551 ЦК України до спірних правовідносин та зменшити суму пені, яка підлягає до стягнення з відповідача на 50%.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що збитки внаслідок прострочення в доставці вантажу взагалі відсутні, відповідач просить суд врахувати наведені аргументи та в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 86 579,10 грн. відмовити, а у випадку задоволення позовних вимог зменшити розмір нарахованого штрафу до 50%.

03.06.2020 до господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Короткий зміст відповіді на відзив та узагальнення її доводів.

Ознайомившись з відзивом на позовну заяву, Позивач вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач вказує, що відповідач як на підставу для зменшення штрафу посилається, зокрема, на дефіцит фінансових ресурсів та скрутне фінансове становище. Однією з причин дефіциту ресурсів та скрутного фінансового становища Відповідача є те, що залізниця надає послуги безоплатного перевезення пільгових категорій населення, не отримуючи при цьому належну компенсацію від держави. Рішеннями судів на користь залізниці були стягнути кошти - компенсація за пільгові перевезення - в розмірі 10 млн. грн. Однак рішення судів не виконуються через брак коштів в державному бюджеті.

Відповідач зазначає, що зазначені кошти могли були б витрачені на відновлення та поліпшення інфраструктури залізничного транспорту, що покращило б виконання зобов`язань перед клієнтами.

З цього приводу позивач зазначає наступне. На офіційному сайті АТ «Укрзалізниця» у відкритому доступі в мережі Інтернеті розміщена інформація про Правління АТ "Укрзалізниця". Так, Правління АТ «Укрзалізниця» має наступний склад: голова правління: ОСОБА_1 ; члени правління: ОСОБА_7, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Також у відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в розділі Єдиний державний реєстр декларацій розміщена інформація про доходи (заробітну плату) голови правління та членів правління АТ «Укрзалізниця». Відповідно до чого заробітна плата голови правління Євгена Кравцова отримана за основним місцем роботи (АТ «Укрзалізниця») за 2018 рік склала 9 749 090 грн.

Нажаль річних декларацій інших членів правління на сайті НАЗК не розміщено, але є щомісячні декларації зазначених осіб, з яких вбачається, що щомісячна заробітна плата членів правління становить від 400 000 грн. до 800 000 грн. Враховуючи кількість членів правління, це орієнтовно від 2 400 000 до 4 800 000 грн. щомісячно. І це в умовах дефіциту фінансових ресурсів та скрутного фінансового становища.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що зменшення заявленого до стягнення штрафу в розмірі 86 579,10 грн. в зв`язку з майновим становищем Відповідача є безпідставним.

Посилання ж Відповідача на встановлені законодавством обов`язкові для нього податкові платежі не є поважною причиною або підставою для зменшення неустойки.

Тому наведені доводи Відповідача з цього приводу є необґрунтованими та недоведеними.

Крім того позивач наголошує, що нарахований відповідачу штраф за несвоєчасну доставку вантажів не є надмірним чи завищеним. При встановленні в ст. 116 Статуту залізниць України розміру штрафу в залежності від строку прострочення доставки, законодавець цілком логічно виходив з того, що чим більшим буде час прострочення, то тим більшим буде штраф - посилення відповідальності, та навпаки: чим менше прострочення, тим менше штраф. Встановлюючи таку систему штрафних санкцій, законодавець створив дієві умови для стимулювання належного виконання зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажів.

Також, позивач звертає увагу суду, що нарахування відповідачеві подібного штрафу не є винятковим випадком, оскільки Відповідачем регулярно допускаються випадки порушення строків доставки вантажів.

З урахуванням наведеного, а також того, що сума штрафу не є надмірною та завищеною, позивач вважає, що зменшення штрафу було б несправедливим та сприяло створенню умов, які б не стимулювали Відповідача в подальшому належно виконувати свої зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажів. Відповідачем же в свою чергу, не доведена наявність підстав для зменшення неустойки.

Щодо повідомлення учасників справи.

Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №635.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 166).

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" постановлено внести зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992, № 6, ст.56), а саме:

1. Пункт 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" викласти в такій редакції:

" 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює строки, встановлені у статтях 46, 157, 174, 195, 229, 248, 256, 260, 263, 273, 288, 292, 295, 306, 321, 325, 341, 342, 346, 349, 354, а також продовжує процесуальні строки, які встановлені законом чи судом, на строк дії карантину.".

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 Розділу X Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків на підставах, встановлених цим Законом.

Вказаний Закон набрав чинності 17.07.2020, тобто строки для подання заяв сторін щодо продовження процесуальних строків, встановлених судом на підставах, встановлених цим Законом, скінчилися 06.08.2020.

Жодної заяви сторін щодо продовження процесуальних строків до Господарського суду у вказаний період не надійшло.

Таким чином, Господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав, які заважають ухваленню рішення по справі №904/1943/20.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у січні 2020 відповідачем до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці здійснено перевезення порожніх власних вагонів.

Вказані перевезення оформлені наступними залізничними накладними: №№ 33212119, 33211848, 33211921, 33212010, 37224649, 40358483, 40573941, 40581142, 40581159, 40581167, 40581175, 40581183, 40597387, 40631491, 40633794, 40648578, 40648594, 40658866, 40658916, 40658924, 40659005, 40669533, 40669608, 40669731, 40674673, 40678153, 40678740, 40680399, 40695553, 40695561, 40705006, 40705022, 40705048, 40705071, 40714297, 40715997, 40719387, 40737439, 40737447, 40748782, 40749178, 40758070, 40758096, 40758112, 40758153, 40758195, 40758203, 40758237, 40758260, 40759128, 40766990, 40767006, 40767014, 40767022, 40767030, 40773459, 40786329, 40786345, 40786352, 40786360, 40786378, 40786386, 40786402, 40786410, 40786428, 40786436, 40786444, 40786451, 40786469, 40786477, 40786485, 40791352, 40791360, 40791378, 40791394, 40794430, 40794448, 40794471, 40794489, 40802076, 40802084, 40802811, 40802829, 40802837, 40802860, 40802878, 40802910, 40822769, 42598029, 42929851, 47046669, 47068044, 47082631, 47183744, 47250402, 47252374, 47262191, 47280359, 47280367, 47287388, 47321575, 47334826, 47334875, 53048740, 53123295, 53123303, 53123311, 53123329, 53125241, 53131652, 53131660, 53133351, 53136586, 53136602, 53136628, 53136784, 53136792, 53136982, 53137089, 53137098, 53142493.

Як визначено пунктом 8 статті 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно вказаних накладних порожні власні вагони були доставлені на адресу позивача із простроченням.

Позивачем надано розрахунок, відповідно до якого штраф за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів складає 86579,10 грн.

Нараховуючи штраф позивач виходив з того, що пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Згідно зі ст. 22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до ст. 41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендованої ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири доби і більше діб.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

За вимогами п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата видачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Згідно календарних штемпелів на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку з чим сума штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу складає 86579,10 грн.

У зв`язку з цим, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання виникає, зокрема, із господарського договору.

Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відносини, пов`язані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", іншими актами законодавства України. Питання, пов`язані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908 - 928 Цивільного кодексу України, статтями 306 - 315 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтями 908 Цивільного кодексу України, 306 Господарського кодексу України, загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Відповідно до статей 908 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Статут залізниць України (надалі за текстом - Статут) згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 з подальшими змінами та доповненнями.

Як вбачається із приписів ст. 2 Статуту, статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. .

Відповідно частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8 статті 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається міме відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 5 Статуту передбачено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи, які є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Так, пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно зі статтею 22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічнихможливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати отримання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Пунктом 2.1 Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години датиприймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Відповідно до пункту 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: - 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

За вимогами п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Ураховуючи вищенаведене, Господарським судом приймаються доводи відповідача і його контррозрахунок, згідно до якого за залізничною накладною № 40631491 від 24.12.2019 позивачем невірно застосовано відсоток провізної плати за прострочення на три доби. Відповідно до цього згідно перелічених накладних штраф складає 871,34 грн., замість 1307,01 грн. - нарахованих позивачем. Та за накладною № 47280367 від 28.12.2019 позивачем невірно застосовано відсоток провізної плати за прострочення на дві доби. Відповідно до цього згідно перелічених накладних штраф складає 577,14 грн., замість 1154,28 грн. - нарахованих позивачем.

Таким чином, як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку з чим сума штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу складає 85 566,29 грн.

Господарський суд відмовляє відповідачу в зменшенні розміру штрафу на 50%, з огляду на наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, господарський суд зазначає, що згідно матеріалів цієї справи відповідачем взагалі не було надано жодного доказу в розумінні ст.ст.74, 77 ГПК України. Саме лише посилання відповідача на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.

При цьому, господарський суд наголошує, що організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Також, Господарський суд приймає до уваги доводи, викладені позивачем у відповіді на відзив, а саме:

- заробітна плата голови правління Євгена Кравцова отримана за основним місцем роботи (АТ "Укрзалізниця") за 2018 склала 9 749 090,00грн. (інформація в мережі Інтернет на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в розділі Єдиний державний реєстр декларацій);

- щомісячна заробітна плата членів правління становить від 400 000,00грн. до 800 000,00грн., враховуючи кількість членів правління, це орієнтовно від 2 400 000,00грн. до 4 800 000,00грн. щомісячно.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47, ) штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 85 566,29 грн. (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість грн. 29коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 2077,41 грн. (дві тисячі сімдесят сім грн. 41 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зменшення розміру нарахованого штрафу до 50% - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47, )

Боржник: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ).

Повний текст рішення складено та підписано 17.08.2020.

Суддя Н.Е. Петренко