РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.08.2020 р.Справа № 910/8552/20

За позовом Акціонерного товариства "Укртранснафта"

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

про стягнення 95 927,27 грн,

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртранснафта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" про стягнення стягнення 95 927,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Гарантією повернення авансу № 11376 від 03.10.2018р.

Ухвалою від 22.06.2020 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

16.07.2020 р. від відповідача надійшов відзив.

21.07.2020 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.10.2018 р. між Акціонерним товариством «Укртранснафта» (Замовник, Бенефіціар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранделюкс» (Підрядник, Принципал) укладено Договір на виконання робіт (підряду) з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника (з авансом) №22/30 (далі - Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує. Відповідно до проектної документації і умов договору, виконання робіт: Реконструкція огорожі (периметральної) ЛВДС «Глинсько-Розбишівська» (коригування). Полтавська обл., Гадяцький район, с. Качанове, вул. Нафтовиків, 4 відповідно до коду ДК 021:2015-45340000-2, зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (надалі - роботи).

Відповідно до п. 2.1. Договору договірна ціна є твердою і визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною договору і становить: 11 417 390,00 грн разом з ПДВ.

Згідно п.2.4 Договору, платежі та обсяги виконаних робіт здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 10 календарних днів з дати отримання рахунка-фактури підрядника, виставленого після підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Згідно з п. 3.1 Договору, строки виконання робіт, передбачених п. 1.1 Договору, становлять 304 календарних дні з дати початку виконання робіт . Строки визначаються на підставі календарного графіка, що додаються до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2019 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було порушено строки виконання робіт, передбачені Календарним графіком, що призвело до невиконання останнім взятих на себе зобов`язань за договором.

03.10.2018 відповідачем було надано гарантію повернення авансу №11376, за умовами якої Банк зобов`язався сплатити на користь бенефіціара, перед яким принципал (ТОВ «Гранделюкс») має зобов`язання щодо виконання договору на виконання робіт (підряду) №22/30 від 03.10.2018, що був укладений між ТОВ «Гранделюкс» та АТ «Укртранснафта» відповідно до умов тендеру, грошову суму відповідно до п. 2 цієї гарантії (гарантійний платіж) у випадку настання однієї з обставин, наведених нижче, а саме: зобов`язання принципала перед бенефіціаром щодо повернення або порушення строків повернення за вимогою бенефіціара отриманого авансового платежу (або його частини) за основним зобов`язанням у разі невиконання або неналежного виконання принципалом зобов`язань відповідно до основного зобов`язання.

10.10.2018 позивач на виконання умов Договору перерахував на рахунок ТОВ «Гранделюкс» аванс у розмірі 3 425 217,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №.

На підставі актів приймання виконаних будівельних робіт №1 за лютий та №2 за квітень ТОВ «Гранделюкс» виконало, а позивач прийняв підрядні роботи на загальну суму 286 106,51 грн.

10.07.2019 позивачем на адресу ТОВ «Гранделюкс» було направлено повідомлення про відмову від Договору у зв`язку з неналежним виконанням підрядником робіт, в якому також проси повернути на його користь невикористаний аванс у розмірі 3 339 385,06 грн. в термін до 19.07.2019.

У зв`язку з неповерненням сплаченого авансу, позивач звернувся до відповідача з вимогою платежу за гарантією повернення авансу №11376 від 03.10.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 р., залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 р., стягнуто з відповідача основний борг у розмірі 3 339 385,06 грн, 4 665,99 грн 3% річних та 50 160,77 грн судового збору.

Позивач зазначає, що на виконання Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 р., відповідачем перераховано на його рахунок основний борг у розмірі 3 339 385,06 грн, 4 665,99 грн 3% річних та 50 160,77 грн судового збору.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 45 836,49 грн та інфляційних втрат у розмірі 50 090,78 грн до моменту фактичного виконання рішення суду у справі № 910/11290/19, тобто з 20.08.2019 р. по 02.02.2020 р.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Норми ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України кореспондуються із нормами ст. 218 ГК, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Водночас ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 р. у справі № 913/869/14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 .р у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що його зобов`язання, як Банка-Гаранта обмежуються сумою вказаною у Гарантії повернення авансу.

Проте, такі твердження відповідача спростовуються наступним.

Відповідно до статті 566 Цивільного кодексу України, обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Пунктом 3 Гарантії №11376 передбачено, що остання не поширюється на відшкодування будь-яких збитків, витрат чи вимог Бенефіціара, що виникли внаслідок невиконання чи неналежного виконання Принципалом Основного зобов`язання.

Відтак, Гарантія №11376 не містить обмеження щодо розміру відповідальності Банка-Гаранта.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтями 78, 79 Кодексу передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (04073, м. Київ, провулок Куренівський, 19/5; ) на користь Акціонерного товариства "Укртранснафта" (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2; ) 45 836 (сорок п`ять тисяч вісімсот тридцять шість) грн 49 коп. 3% річних, 50 090 (п`ятдесят тисяч дев`яносто) грн 78 коп. інфляційних втрат та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зеленіна