РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2020Справа № 910/6841/20

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "БРАВО"

про стягнення 10 144,61 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "БРАВО" (відповідач) про стягнення 10 144,61 грн, з яких: 9 627,72 грн - основний борг; 418,27 грн - пеня; 57,36 грн -3 % річних та 41,26 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 02.5-14/1-437 від 15.11.2019 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг тимчасовому користувачу, на підставі чого позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

25.06.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. Наведеною заявою позивач змінив предмет позову шляхом доповнення позовної заяви вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за отримані відповідачем згідно Договору послуги за березень 2020, квітень 2020 та травень 2020 у сумі 3 224,80 грн. Враховуючи збільшення суми основного боргу, позивачем надано новий розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача 734,77 грн пені, 118,6 грн 3 % річних та 118,39 грн інфляційних втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 прийнято до розгляду заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про зміну предмету позову.

З урахуванням прийнятої до розгляду заяви позивача про зміну предмету позову, суд розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 824,28 грн з яких: 12 852,52 грн основного боргу; 734,77 грн пені; 118,06 грн 3 % річних; 118,39 грн інфляційних втрат.

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 про відкриття провадження у справі № 910/6841/20 та ухвали від 02.07.2020 про прийняття до розгляду заяви Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про зміну предмету позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Згідно з статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Разом з цим, відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон України від 30.03.2020 № 540-IX), яка діяла до 16.07.2020) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон України від 18.06.2020 № 731-IX), згідно розділу І якого внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, пункт 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За змістом п. 2 розділу ІІ Закону України від 18.06.2020 № 731-IX, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" в редакції Закону України від 30.03.2020 р. № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. № 731-IX. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 № 731-IX.

Проте, протягом 20-денного строку після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 № 731-IX та станом на дату ухвалення цього рішення учасники справи не подавали заяву про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 № 731-IX.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, заяву про зміну предмету позову та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 15.11.2019 між Державним Підприємством «Міжнародний Аеропорт «Бориспіль» (далі - балансоутримувач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ БРАВО» (далі - орендар, відповідач) був укладений Договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 02.5-14/1-437 (далі - Договір).

Згідно п. 6.1 Договору Договір набирає чинності з моменту укладання та діє до 05.08.2022 включно.

Згідно п. 6.2 Договору Сторони домовились, що відповідно до частини з статті 631 Цивільного кодексу України, умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 06.09.2019.

Пунктом 1 Договору сторони визначили його предмет та ціну.

Відповідно до п. 1.1 Договору балансоутримувач передає орендарю в строкове платне користування: приміщення № 182, площею 12,0 кв м, на 1-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570); - приміщення № 41, площею 31,6 кв м, на 2-му поверсі будівлі-пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570), для розміщення виробничих підрозділів авіакомпанії (офіс) (далі - майно або приміщення).

Пунктом 1.1.1 Договору балансоутримувач надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги: постачання теплової енергії; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; вода, використана для прибирання 1 кв м приміщення самостійно; прибирання та вивезення твердих побутових відходів.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 1.3 Договору сплата здійснюється орендарем з 06.09.2019 (дати Акту прийманні-передавання орендованого майна від 06.09.2019 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2278 від 06.09.2019).

З матеріалів справи, судом встановлено, що згідно Акту приймання-передачі орендованого майна від 06.09.2019 № 2278 (Додаток №2 до Договору) орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно - приміщення № 182, площею 12,0 кв м, на 1-му поверсі будівлі пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570); - приміщення № 41, площею 31,60 кв м, на 2-му поверсі будівлі-пасажирського терміналу «F» з швидкомонтуючих легких конструкцій (інв. № 47570), розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, та перебувають на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Пункт 2.1.5 Договору балансоутримувач зобов`язується щомісяця, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, виставляти орендарю рахунок-фактуру (далі - Рахунок) за надані послуги за звітний місяць та складати Акт приймання - здачі виконаних послуг (далі - Акт), який є контрольним та звітним документом сторін щодо надання - отримання послуг та їх якості.

На підтвердження надання позивачем відповідачу послуг за Договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 02.5-14/1-437 від 15.11.2019, позивачем долучено до матеріалів справи копії Актів приймання - здачі виконаних послуг з вересня 2019 по травень 2020 на загальну суму 12 852,52 грн.

За вересень 2019 позивачем долучено такі акти та рахунки-фактури: від 30.11.2019 на загальну суму 190,40 грн (згідно рахунку-фактури №61/1014 від 30.11.2019); від 30.11.2019 на загальну суму 83,80 грн (згідно рахунку-фактури № 61/1028 від 30.11.2019).

За жовтень 2019 позивачем долучено такі акти та рахунки-фактури: від 30.11.2019 на загальну суму 301,24 грн (згідно рахунку-фактури № 61/1015 від 30.11.2019); від 30.11.2019 на загальну суму 246,46 грн (згідно рахунку-фактури № 61/1027 від 30.11.2019); від 17.12.2019 на загальну суму 107,30 грн (згідно рахунку-фактури № 61/1020 від 31.12.2019); від 30.11.2019 на загальну суму 1267,78 грн (згідно рахунку-фактури № 62/685 від 30.11.2019).

За листопад 2019 позивачем долучено акт від 30.11.2019 на загальну суму 756,89 грн (згідно рахунку-фактури № 61/1029 від 30.11.2019).

За грудень 2019 позивачем долучено акт від 31.12.2019 на загальну суму 1 218,44 грн (згідно рахунку-фактури № 62/768 від 31.12.2019).

За січень 2020 позивачем долучено такі акти та рахунки-фактури: від 31.01.2020 на загальну суму 159,43 грн (згідно рахунку-фактури № 62/9 від 31.01.2020); від 31.01.2020 на загальну суму 475,37 грн (згідно рахунку-фактури № 61/24 від 31.01.2020); на загальну суму 1 209,16 грн (згідно рахунку-фактури № 61/22 від 31.01.2020).

За лютий 2020 позивачем долучено такі акти та рахунки-фактури: від 29.02.2020 на загальну суму 2 224,15 грн (згідно рахунку-фактури № 62/75 від 29.02.2020); від 29.02.2020 на загальну суму 393,59 грн (згідно рахунку-фактури № 61/133 від 29.02.2020); від 29.02.2020 на загальну суму 993,71 грн (згідно рахунку-фактури № 61/132 від 29.02.2020.

За березень 2020 позивачем долучено такі акти та рахунки-фактури: від 31.03.2020 на загальну суму 811,54 грн (згідно рахунку-фактури № 61/254 від 31.03.2020); від 31.03.2020 на загальну суму 1 184,11 грн (згідно рахунку-фактури № 61/140 від 31.03.2020); від 31.03.2020 на загальну суму 344,52 грн (згідно рахунку-фактури № 61/255 від 31.03.2020).

За квітень 2020 позивачем долучено такі акти та рахунки-фактури: від 30.04.2020 на загальну суму 332,14 грн (згідно рахунку-фактури № 61/349 від 31.03.2020); від 30.04.2020 на загальну суму 142,33 грн (згідно рахунку-фактури № 61/350 від 31.03.2020).

За травень 2020 позивачем долучено такі акти та рахунки-фактури: від 31.05.2020 на загальну суму 285,60 грн (згідно рахунку-фактури № 61/450 від 31.05.2020); від 31.05.2020 на загальну суму 124,56 грн (згідно рахунку-фактури № 61/451 від 31.05.2020).

Відповідно до п.п. 2.2.2 п. 2.2 Договору орендар зобов`язується щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату компенсації земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акту. Датою отримання Рахунку та Акту вважається 15 (п`ятнадцяте) число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів Акт не буде повернутий блансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, акти приймання-здачі виконаних послуг та рахунки-фактури за листопад-грудень 2019 та січень 2020 були отримані відповідачем безпосередньо, акти прийняття-здачі виконаних послуг та рахунки-фактури за лютий-травень 2020 були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку та отримані відповідачем.

Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем позивачу мотивованої відмови від підписання вищенаведених актів прийняття-здачі виконаних послуг та рахунків-фактури, а відтак суд дійшов висновку, що вказані акти відповідно до підпункту 2.2.2 пункту 2.2 Договору вважаються підписаними сторонами та у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ БРАВО» відсутні претензії до якості наданих йому послуг.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано, надання позивачем послуг за Договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 02.5-14/1-437 від 15.11.2019 загальною вартістю 12 852,52 грн.

Згідно п.п. 2.2.1 п. 2.2 Договору орендар зобов`язується своєчасно здійснювати розрахунки за Договором.

Підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 Договору, зокрема, визначено, що сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем належними та допустимими доказами факту невиконання своїх грошових зобов`язань за спірним Договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд дійшов висновку висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ БРАВО» не виконало своїх зобов`язань за Договором.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати наданих йому послуг, загальна вартість яких складає 12 852,52 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 12 852,52 грн основного боргу повністю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у загальній сумі 734,77 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг (п.2.2.2), сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за Договором.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З пункту 4.2 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (подвійна облікова ставка НБУ) порядок нарахування пені (від суми заборгованості за кожен день прострочення), проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено піврічним терміном.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені встановив, що позивачем не вірно визначено періоди нарахування пені за актами прийняття-здачі виконаних послуг за вересень-жовтень 2019, оскільки визначені позивачем періоди перевищують допустимий шестимісячний термін для їх нарахування. В іншій частині суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені.

Враховуючи наведене, суд здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення 734,77 грн пені частково у сумі 734, 37 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 118,06 грн 3 % річних та 118,39 грн інфляційних втрати.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перевірку заявленої до стягнення суми інфляційних нарахувань та 3 % річних, дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 118,06 грн 3 % річних та 118,39 грн інфляційних втрати у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до стст 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та часткове задоволення позову, судовий збір у сумі 2 101,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 6, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІАКОМПАНІЯ "БРАВО" (Україна, 04116, місто Київ, вулиця Шулявська, будинок 7; ідентифікаційний код юридичної особи 32259588) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Україна, 08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7; ідентифікаційний код юридичної особи 20572069) 12 852,52 грн (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 52 коп.) основного боргу; 734,37 грн (сімсот тридцять чотири тисячі 37 коп) пені; 118,06 грн (сто вісімнадцять гривень 06 коп) 3 % річних; 118,39 грн (сто вісімнадцять гривень 39 коп) інфляційних втрати та 2 101,00 грн (дві тисячі сто одну гривню 00 коп) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 19.08.2020

Суддя Гумега О.В.