ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 Справа №914/718/20

За позовом:Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача:Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелена тераса», м. Львів
про:стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором постачання природного газу №1426/16-ТЕ-21 від 21.12.2015р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:Орел С.С. представник
від відповідача:Салдан Г.Р. представник

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСББ «Зелена тераса» про стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором постачання природного газу №1426/16-ТЕ-21 від 21.12.2015р.

Ухвалою від 30.03.2020р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Ухвалою від 24.06.2020р. суд ухвалив розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначив на 06.07.2020р.

Ухвалою від 03.07.2020р. суд задовольнив клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 06.07.2020р. судом оголошено перерву до 17.08.2020р.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, клопотання про закриття провадження у справі з додатками, заява про закриття провадження, заява про долучення документів з додатками, а від позивача відповідь на відзив з додатками та клопотання про закриття провадження у справі в частині основного боргу з додатками.

Представник позивача в судове засідання 17.08.2020р., яке відбулося в режимі відеоконференції з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 17.08.2020р., яке відбулося в режимі відеоконференції з`явився.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Поданий позов позивач обґрунтовує тим, що 21.12.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір постачання природного газу №1426/16-ТЕ-21, на виконання якого відповідачу протягом січня-вересня 2016р. було поставлено природний газ на загальну суму 130217,40 грн. Оскільки у строк встановлений в договорі відповідач не оплатив поставлений йому природний газ у повному обсязі, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСББ «Зелена тераса» 7183,62 грн. боргу, 1150,19 грн. пені, 743,21 3% річних та 2396,98 грн. інфляційних втрат. Разом з тим, оскільки після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено основну суму боргу, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1150,19 грн. пені, 743,21 3% річних та 2396,98 грн. інфляційних втрат.

Аргументи відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що згідно п. 10 укладеного договору сторони зобов`язувалися у випадку виникнення спорів або розбіжностей, вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій, однак позивач не звертався до відповідача з метою вирішення спору в досудовому порядку, а навпаки, в умовах надзвичайного стану, спричиненим карантином, звернувся з позовом до суду. Такі дії позивача, на думку відповідача, можна кваліфікувати як умисне збільшення збитків для споживача. Також, як зазначає відповідач, газ, який поставляється позивачем використовується даховою котельнею для обігріву квартир будинку та місць загального користування. Частина квартир не має власників, а знаходиться під обтяженням Укрексімбанку, у зв`язку з чим виникають фінансові труднощі в платі вартості газу. ОСББ являється неприбутковою організацією та отримує платежі за тарифами, які розраховуються відповідно до ціни газу постачальника, відповідно у бюджеті ОСББ відсутні статті на оплату пені, 3% річних та інфляційних втрат. З огляду на викладене та беручи до уваги погашення відповідачем основної суми боргу, представник просить суд закрити провадження у справі. Поряд з цим, представником заявлено клопотання про зменшення заявленої до стягнення пені, оскільки ОСББ перебуває у скрутному фінансовому становищі.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

21.12.2015р. між позивачем (постачальником) та відповідачем (споживачем) укладено Договір постачання природного газу №1426/16-те-21 (надалі Договір), відповідно п. 1.1., 1.2. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживача у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору. Газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно п. 3.4. Договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Як встановлено судом, на виконання зобов`язань за Договором, позивачем протягом січня-вересня 2016р. поставлено, а відповідачем прийнято природний газ, загальною вартістю 130217,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу за вказаний період.

В пункті 6.1. Договору сторонами погоджено, зокрема, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З наявних матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що за поставлений природний газ у січні-серпні 2016р. споживач розрахувався в повному обсязі, а за природний газ поставлений у вересні 2016р., останній розрахувався частково, до сплати залишалося 7183,62 грн.

Попри це, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено основну суму боргу у розмірі 7183,62 грн. Наведене підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №99 від 22.05.2020р.

Станом на день розгляду справи, докази сплати відповідачем заявленої до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт поставки позивачем природного газу відповідачеві за Договором підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу за січень-вересень 2016р.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п. 6.1. Договору, остаточний розрахунок за переданий природний газ мав відбутися до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи визначений п. 6.1. Договору строк оплати та дати і суми здійснених відповідачем проплат за спірний період, судом встановлено, що за поставлений природний газ за період:

- січень-березень 2016р. розрахунок проведений повністю, допущено прострочення внесення платежів;

- квітень-травень 2016р. розрахунок проведений повністю, у строк, визначений Договором;

- червень-серпень 2016р. розрахунок проведений повністю, допущено прострочення внесення платежів;

- вересень 2016р. розрахунок проведений частково, допущено прострочення внесення платежів.

Так, нормами ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки у строк, встановлений Договором відповідач не в повному обсязі оплатив поставлений йому природний газ у вересні 2016р., він вважається таким, що прострочив.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що предмет спору щодо стягнення 7183,62 грн. основної суми боргу існував на момент подання позовної заяви та припинив існування після відкриття судом провадження у справі, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у частині стягнення основного боргу зв`язку з відсутністю предмета спору.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок допущеного відповідачем прострочення, позивачем здійснено нарахування 1150,19 грн. пені, 743,21 грн. 3% річних, 2396,98 грн. інфляційних втрат.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що такі розраховані правильно, а тому підлягають стягненню з відповідача повністю, в заявлених розмірах.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, п. 8.2. Договору визначено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі Додаткової угоди №4 від 30.04.2016р. до Договору, п. 8.2. Договору змінено в частині розміру пені, а саме погоджено, що її розмір складає 21% річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. У подальшому, згідно Додаткової угоди №5 від 15.08.2016р. до Договору, п. 8.2. Договору змінено в частині розміру пені, а саме погоджено, що її розмір складає 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені (розмір якої не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ), суд зазначає, що така підлягає стягненню з відповідача повністю, в заявленому розмірі.

З приводу клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення (викладеного у відзиві на позовну заяву), відповідно до якого відповідач просить відстрочити виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Клопотання про відстрочку виконання рішення суду відповідач обґрунтовує фінансовими труднощами для оплати, запровадженням на території України карантину, а також тим, що ОСББ являється неприбутковою організацією і придбаний газ використовується ОСББ виключно для обігріву квартир та місць загального користування.

Враховуючи те, що відповідачем не додано до матеріалів справи належних доказів, які б підтверджували тяжке фінансове становище ОСББ, станом на день прийняття рішення судом, а саме лише покликання відповідача на його неприбутковість, використання газу для власних потреб та запровадження карантину, не є підставою для відстрочення виконання рішення, суд прийшов до висновку, що клопотання про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач вправі (за наявності відповідних доказів про тяжке матеріальне становище) повторно звернутися в суд з клопотанням про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

З приводу усного клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру пені є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе стягнення неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи те, що розмір присудженої до стягнення пені складає лише 1150,19 грн., враховуючи те, що відповідач протягом більше, ніж три роки не вживав заходів щодо виконання взятих на себе зобов`язаньщодопогашення основної суми боргу, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів скрутного фінансового становища відповідача на день прийняття рішення, яке позбавляє ОСББ можливості виконати рішення, суд ухвалив у відмовити у задоволенні усного клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

При цьому суд відхиляє покликання відповідача на спрощений фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, оскільки такий є неналежним доказом, так як він складений станом на 31.12.2017р.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 785,94 грн.

Після набрання рішенням у справі законної сили, АТ «НАК «Нафтогаз» вправі звернутися до Господарського суду Львівської області з письмовим клопотання про повернення з Державного бюджету України судового збору у розмірі 1316,06 грн., сплаченого на підставі платіжного доручення № від 13.03.2020р.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 123, 129, 222, 231, 233, 236, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення з ОСББ «Зелена тераса» на користь АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 7183,62 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелена тераса» (79011, м. Львів, вул. Кубанська, буд. 8; ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; )1150,19 грн. пені, 743,21 грн. 3% річних, 2396,98 грн. інфляційних втрат та 785,94 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.08.2020р.

Суддя Р.В. Крупник