ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2020 р. Справа№ 910/14242/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Погребиської Тетяни Владиславівни на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2020

у справі № 910/14242/19 (суддя Котков О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Погребиської Тетяни Владиславівни

до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради;

2. Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Голосіївського району м. Києва"

про розірвання договору

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Погребиська Тетяна Владиславівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради про розірвання договору від 15.06.2018 № 2779 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі оскаржуваного договору від 15.06.2018 № 2779 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду позивачу, як орендарю, було передано майно, яке не відповідає цільовому призначенню, що позбавило позивача використовувати орендоване майно для досягнення мети договору при його укладанні, у зв`язку з чим, позивач на підставі ст. 652 ЦК України просить розірвати даний договір.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 року у справі № 910/14242/19 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши недоведення позивачем обставин істотного порушення відповідачем умов договору, керуючись ст. ст. 15, 16, 627, 651, 652 ЦК України, ст. 188 ГК України, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Погребиська Т.В. звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 року у справі № 910/14242/19 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному та неправильному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не надав оцінки доводам позивача щодо неповідомлення орендаря про права третіх осіб на об`єкт оренди, а саме те, що майно закріплено на праві господарського відання за КП «Київблагоустрій» згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про передачу основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 21.04.2015 № 381 із змінами. Також апелянт вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо необхідності отримання позивачем дозвільної документації на розміщення торгівельного об`єкту, оскільки договір про надання позивачу в оренду відповідного майна і є рішенням власника про надання відповідного дозволу згідно вимог ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». У зв`язку з цим апелянт констатує, що при укладенні договору Фізична особа - підприємець Погребиська Т.В. керувалась тим, що підставою для розміщення тимчасової споруди є відповідний договір, а тому після демонтажу вказаного об`єкта у зв`язку з відсутністю проектно-дозвільної документації, на переконання сторони, відбулась зміна істотних обставин, що в силу приписів ст. 652 ЦК України є підставою для розірвання правочину.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2020, справа № 910/14242/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), судді Мартюк А.І., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Погребиської Т.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 року у справі № 910/14242/19, запропоновано учасникам справи надати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Від Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального, процесуального права. Так, відповідач зазначає, що позивач не навів підстав, з якими закон пов`язує розірвання договору з моменту його укладення. Щодо посилання апелянта про надання йому в оренду об`єкта, який не відповідає цільовому призначенню, відповідач зазначає, що за змістом п. 1.1 договору позивач отримав в оренду частину підземного переходу для розміщення об`єкта з продажу товарів, а не подальше розміщення тимчасової споруди. Також відповідач звертає увагу на те, що позивачем не оформлено належним чином дозвільні документи на проведення своєї підприємницької діяльності, зокрема, з розміщення тимчасової споруди, а свою неможливість використання об`єкта оренди перекладає на іншу сторону правочину. Відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що позивачем не доведено наявності істотного порушення орендодавцем умов договору оренди.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 справу № 910/14242/19 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Погребиської Т.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 призначено до розгляду на 10.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 у зв`язку із зміною складу колегії суддів розгляд справи призначено на 02.07.2020.

В судовому засіданні 02.06.2020 представниками сторін та третьої особи-1 надано усні пояснення щодо предмета спору.

За результатами проведеного судового засідання судом оголошено перерву до 17.08.2020, про що постановлено відповідну ухвалу суду. Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд Голосіївського району м. Києва".

Склад суду, що здійснював розгляд даної справи, неодноразово змінювався.

У зв`язку з перебуванням суддів Калатай Н.Ф. та Ткаченка Б.О., які входить до складу колегії суддів, - у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 справу № 910/14242/19 прийнято до розгляду визначеним складом суду.

В судове засідання 17.08.2020 представник третьої особи-2 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення № 762, згідно якого даний учасник судового процесу отримав кореспонденцію суду 06.07.2020.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін та третіх осіб судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи-2, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Представником позивача в судовому засіданні 17.08.2020 заявлено усне клопотання про перенесення судового розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання письмових пояснень щодо встановлених ним обставин проведення ремонтних робіт підземного переходу особою, яка не є учасником справи. Наведене, на переконання представника позивача, є свідченням наявності у третіх осіб прав на об`єкт оренди, про які не було повідомлено позивача під час укладення правочину.

Колегія суддів, поставивши на обговорення питання щодо заявленого клопотання, вислухавши думку присутніх учасників справи, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки надання письмових пояснень з вказаного питання не входить до предмета доказування у даній справі з огляду на те, що підстава позову про розірвання договору, зокрема, обґрунтована неповідомленням наймача про наявність у третьої особи-1 права господарського відання орендованим майном. При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 5 ст. 269 ГПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні 17.08.2020 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представники відповідача та третьої особи-1 в судовому засіданні 17.08.2020 заперечити проти доводів апелянта, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін та третьої особи-1, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.06.2018 між Фізичною особою-підприємецем Погребиською Т.В. (позивач у справі, орендар за договором), Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач у справі, орендодавець за договором), Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» (третя особа-2 у справі, підприємство-балансоутримувач за договором) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 2779 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, орендодавець на підставі протоколу засідання конкурсної комісії з питань оренди майна територіальної громади міста Києва Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07.05.2018 № 49 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину підземного пішохідного переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об`єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ проспект Науки, 4 (фабрика «Рошен»), для розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

В п. 2.1. договору сторонами узгоджено, що об`єктом оренди є частина підземного пішохідного переходу, загальною площею 150,0 кв.м, згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

За змістом п. 2.4. договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом у термін, указаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації цього договору) та акта приймання-передачі об`єкта.

На виконання умов договору орендодавець та підприємство-балансоутримувач передали, а орендар прийняв в орендне користування частину підземного пішохідного переходу, загальною площею 150,0 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Науки, 4 (фабрика «Рошен»), що засвідчено актом приймання-передачі нерухомого майна від 15.06.2018.

Відповідно до п. 5.3.1. договору орендар має право використовувати об`єкт відповідно до його призначення та умов договору.

Згідно з п. 9.3. договору, одностороння відмова від договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 5.1.3 цього договору. Лист з відмовою від договору направляється поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням орендаря, вказаним у договорі. Договір є розірваним з дати одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору, або з дати повернення орендодавцю відмови від договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою.

Пунктом 9.6. договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, 12.07.2019 позивач звернувся до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради з листом про розірвання договору з 15 червня 2018. До вказаного листа додано підписану позивачем додаткову угоду про розірвання договору. Зазначений лист був отриманий відповідачем 12.07.2019 року за вх. № 062/9736.

Листом № 062/05/10-7323 від 16.08.2019 року відповідач повідомив позивача, що підстави для підписання додаткової угоди про розірвання договору відсутні, при цьому зазначив, що відповідно до п. 9.5. договору, договір може бути розірваний за погодженням трьох сторін.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що позивач не може використовувати об`єкт оренди відповідно до його призначення та умов договору, оскільки, під час встановлення торговельної споруди, інспекторами КП «Київблагоустрій» на підставі виданих приписів № 1806900 від 10.08.2018 та № 1812826 від 10.08.2018 та за дорученням Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.08.2018 № 064-5985 було демонтовано встановлені елементи благоустрою, що, відповідно, позбавляє орендаря здійснювати господарську діяльність на відповідній площі.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення його умов стороною цього договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/22259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/22454/17, від 28.08.2018 у справі № 910/20932/17 від 02.10.2018 у справі № 910/21033/17 від 16.10.2018 у справі № 910/3568/18, від 19.02.2019 у справі № 910/4427/18.

Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другій стороні, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 904/299/16).

Згідно з ч. 2 ст. 769 ЦК України при укладенні договору найму наймодавець зобов`язаний повідомити наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм. Якщо наймодавець не повідомив наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм, наймач має право вимагати зменшення розміру плати за користування річчю або розірвання договору та відшкодування збитків.

Як на підставу для розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням його умов позивач вказує на те, що підземний перехід, частина площі якого передана в оренду позивачу, згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про передачу основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 21.04.2015 № 381 закріплений на праві господарського відання за комунальним підприємством «Київблагоустрій», про що під час укладення договору орендаря повідомлено не було.

Проте, вказані доводи не можуть бути підставою для розірвання договору в порядку ст. 651 ЦК України, оскільки позивачем належними засобами доказування не доведено того, що неповідомлення орендодавцем про перебування в господарському віданні третьої особи орендованого позивачем майна є істотним порушенням умов договору та, відповідно, настання у останнього у зв`язку з цим збитків. Крім того, позивачем не доведено того, що наведене неповідомлення його про право господарського відання третьої особи перешкоджає реалізації наймачем права користування орендованою площею. Тобто обставин, що позбавили позивача того на що він розраховував при укладенні оспорюваного правочину не вбачається.

Питання правомірності передачі відповідачем в оренду об`єкта оренди не входить до предмету доказування у даній справі.

Також звертаючись з даним позовом Фізична особа-підприємець Погребиська Т.В. вказує на те, що орендодавцем передано йому майно, яке не відповідає цільовому призначенню, оскільки позивач позбавлений можливості здійснити розміщення торгівельного об`єкту на орендованій площі.

Частиною 1 ст. 767 ЦК України визначено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 784 ЦК України наймач має право вимагати розірвання договору найму, у разі якщо наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі.

Як зазначалось у даній постанові, орендодавцем передано в строкове платне користування нерухоме майно (частину підземного пішохідного переходу), яке знаходиться за адресою: м. Київ проспект Науки, 4 (фабрика «Рошен»), для розміщення торговельного об`єкта з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Позивачем на орендованому об`єкті оренди розміщено торгівельний павільйон.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10.08.2018 інспекторами КП «Київблагоустрій» було проведено перевірку правомірності розміщення тимчасової споруди - торгівельного ряду з ролетів (кіосків) в Східному підземному переході на пл. Московській. За наслідками проведеної перевірки було винесено приписи № 1812826 та № 1806900, якими позивача зобов`язано надати проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди, а в разі відсутності такої документації - демонтувати власними силами.

У відповідності до Акта № 108 від 13.08.2018 та Акта опису майна проведено демонтаж (переміщення) та опис майна, яке передано на майданчик тимчасового зберігання КП «Київблагоустрій» (а.с.162-163).

Таким чином, уповноваженим органом місцевого самоврядування встановлено розміщення позивачем саме тимчасової споруди за відсутності відповідної проектно-дозвільної документації.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність; надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів тощо.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законом.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Якщо тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності є МАФом, її встановлення здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Частиною 2 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» установлено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

Центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 № 633/211.

На виконання повноважень, встановлених законодавством, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 21.102011 № 244 затвердило Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок № 244).

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 Порядку № 244 тимчасова споруда - це одноповерхова споруда, що встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасові споруди можуть бути пересувними та стаціонарними.

Згідно пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку № 244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди, установлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така споруда підлягає демонтажу, розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Таким чином, виходячи із приписів чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, встановлення тимчасової споруди на орендованій площі пов`язана з отриманням відповідної проектно-дозвільної документації на її розміщення. При цьому наявність відповідного договору оренди не звільняє орендаря від встановленого законом порядку отримання вказаної документації.

Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 року № 1051/1051 «Про Правила благоустрою міста Києва», відповідно до вимог частини другої статті 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», пункту 44 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 2 статті 22 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», затверджено Правила благоустрою міста Києва.

Підпунктом 13.3.1 пункту 13.1. Правил благоустрою міста Києва встановлено, що у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи), уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київблагоустрій" (далі - КП "Київблагоустрій), - вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

Підпунктом 20.2.11 пункту 20.2. Правил благоустрою міста Києва встановлено, що у разі виявлення уповноваженими особами Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, КП "Київблагоустрій" самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи), елементів об`єктів благоустрою, їх власникам (користувачам або особам, які здійснили розміщення (встановлення)), вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, елементу об`єкта благоустрою, із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до підпункту 13.3.1 пункту 13.3 розділу XIII цих Правил.

Беручи до уваги те, що законодавством визначено обов`язковий дозвільний порядок розміщення тимчасових спору, який позивачем не було дотримано, колегія суддів відхиляє як безпідставні твердження апелянта про те, що йому передано об`єкт оренди, використання якого неможливо за його призначенням з огляду на демонтаж тимчасової споруди Фізичної особи-підприємеця Погребиської Т.В.

Доказів неможливості розміщення позивачем торгівельного об`єкту за умови дотриманням ним вищенаведеного порядку та/або наявності інших перешкод для розміщення тимчасової споруди матеріали справи не містять. Відтак істотності порушення відповідачем умов договору, як необхідної передумови для його розірвання в порядку ст. 651 ЦК України, не вбачається.

Обґрунтовуючи підставу позову у даній справі, позивач також, посилаючись на приписи ст. 652 ЦК України, зазначає, що орендоване майно використовувалося б ним виключно для розміщення торговельної споруди з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи, тому у зв`язку з демонтажем встановлюваної торговельної споруди позивач був позбавлений можливості в подальшому дотримуватися передбачених договором умов використання орендованого майна, тоді як при укладенні договору позивач не міг передбачити такі істотні зміни обставин.

Частинами 1 та 2 статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Місцевим господарським судом слушно зауважено, що чинне законодавство України пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх чотирьох умов, визначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Колегія суддів, надаючи правову кваліфікацію доказам, що надані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, дійшла висновку про недоведення позивачем належними засобами доказування обставин наявності усіх вищенаведених умов, необхідних для розірвання договору оренди саме у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні цього договору, оскільки процедура дозвільного характеру розміщення тимчасових споруд чітко унормована законодавством, а демонтаж торгівельного павільйону у зв`язку з його недотриманням не є істотними змінами обставинами в розумінні ст. 652 ЦК України.

З урахуванням наведеного та з`ясувавши недоведеність у даній справі істотного порушення відповідачем умов договору, а також відсутності істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладені договору, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість розірвання цього договору.

Посилання апелянта на те, що наявність дозволу власника об`єкта благоустрою у формі договору про надання в оренду частини підземного переходу для розміщення торгівельного об`єкту є підставою для його розміщення відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на приписи ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункти 2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку № 244. До того ж, позивачем до матеріалів справи не було долучено доказів визнання у встановленому законом порядку неправомірними дій уповноваженого органу місцевого самоврядування з демонтажу тимчасової споруди апелянта.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято при неповному та неправильному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 у справі № 910/14242/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Погребиської Тетяни Владиславівни на рішення Господарського суду міста Києва 11.02.2020 у справі №910/14242/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №910/14242/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Фізичну особу-підприємця Погребиську Тетяну Владиславівну.

4. Справу №910/14242/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 21.08.2020