ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

17 серпня 2020 року Справа № 926/687/20

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М за участю помічниці судді Попової К.Г., що виконує повноваження секретаря судового засідання розглянувши справу №926/687/20

За позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м.Київ, вул. Мечникова, 16-А)

До Фермерського господарства "Відродження 2007" (60042, Чернівецька область, Хотинський район, с. Ворничани)

Про стягнення заборгованості у сумі 131329,72 грн

За участю представників:

Від позивача - не з`явився

Від відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" 13.03.2020 року звернулось з позовом до Фермерського господарства "Відродження" про стягнення заборгованості у сумі 131329,72 грн, з яких: 99767,18 грн - сума основного боргу, 3203,47 грн - сума пені, 50,10 грн - індекс інфляції, 3318,97 грн - 25 % річних та 24990,00 грн - штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу від 15.08.2017 року № 24-17-142 ств-фл/478, згідно з яким позивач передав відповідачу у користування трактор "Беларус-1221.2" зав. 12046263 строком на 3 роки, а останній взяв на себе обов`язок сплачувати за це лізингові платежі на умовах договору. В порушення умов договору, відповідач не здійснив вчасну сплату лізингових платежів, в результаті чого утворилась заборгованість в частині лізингових платежів в сумі 99767,18 грн, що стало підставою для нарахування пені в сумі 3203,47 грн, індекс інфляції у розмірі 50,10 грн, 25 % річних у розмірі 3318,97 грн та штраф у розмірі 24990,00 грн.

26.03.2020 року відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду зареєстровані матеріали позовної заяви за вх.№687.

Витягом з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020 року позовну заяву передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 27.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін суддею одноособово, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 27.04.2020 року, у зазначеній ухвалі судом запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року у зв`язку із нез`явленням представників сторін та клопотанням відповідача про перенесення судового засідання та продовження строку для подачі відзиву у зв`язку з введенням в Україні карантину пов`язаного з поширенням коронавірусної хвороби відкладено розгляд справи на 14.05.2020 року та вдруге запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року у зв`язку із нез`явленням представників сторін та клопотанням позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням в Україні карантину пов`язаного з поширенням коронавірусної хвороби відкладено розгляд справи на 27.05.2020 року та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Ухвалою суду від 27.05.2020 року у зв`язку із нез`явленням представників сторін та клопотанням позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням в Україні карантину пов`язаного з поширенням коронавірусної хвороби відкладено розгляд справи на 23.06.2020 року та вдруге запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Судове засідання 23.06.2020 року не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Ухвалою суду від 30.06.2020 року судове засідання призначено на 03.08.2020 року, про що сторони повідомлені належним чином.

18.06.2020 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-ІХ (далі - Закон №731-ІХ), яким процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540 - ІХ від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Враховуючи той факт, що на дату призначеного судового засідання 03.08.2020 року, строк на вчинення відповідних процесуальних дій у відповідності до Закону №731-ІХ не сплив, з урахуванням вказаного Закону, суд ухвалою суду від 03.08.2020 року відклав судове засідання на 17.08.2020 року.

До початку судового засідання, яке призначено на 17.08.2020 року, від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору в частині стягнення суми основного боргу, у зв`язку з тим, що відповідач погасив суму боргу в розмірі 99767,18 грн, а також позивач просить повернути йому суму судового збору в цій частині. Окрім того, позивач просить розглядати справу без участі його представника.

Представник відповідача у судові засідання не з`являвся, причини не з`явлення суду не повідомив, при цьому судом встановлено, що ухвали суду були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на його юридичну адресу: Чернівецька область, Хотинський район, с. Ворничани, яка зазначена у витязі з ЄДРПОУ. Вся судова кореспонденція по даній справі була надіслана за вищезазначеною адресою та отримана відповідачем, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Слід зазначити, що під час введення карантину явку учасників справи не було визначено обов`язковою.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, своїх пояснень, чи будь-яких клопотань.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та призначене судове засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання проводиться за його відсутності і причини неявки представника відповідача у засідання судом не визнаються поважними.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, яка визначає особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання будь - якої із сторін про розгляд даної справи з викликом сторін суду не надходило. Судом з власної ініціативи розгляд справи проводився в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Тому, враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

15.08.2017 року між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець), та Фермерським господарством "Відродження 2007" (лізингоодержувач), укладено договір фінансового лізингу № 24-17-142 ств-фл/478 (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору в порядку на умовах визначених цим договором, лізингодавець зобов`язується набути у власність у постачальника предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати його (предмет лізингу) за плату (лізингові платежі) у користування лізингоодержувачу на визначений у цьому договорі строк не менше одного року.

У відповідності до додатку № 1 до договору предмет лізингу - Трактор "Беларус - 1221.2", вартістю 980000,00 грн, строком на 3 роки.

Сторони погоджуються з тим, шо специфікацією та умовами предмета лізингу є найменування, кількість, тип, модель, марка, інші технічні характеристики, вартість предмета лізингу, а також найменування виробника (постачальника) предмета лізингу, що визначені у додатках до цього договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" (п.1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що лізингодавець на письмове замовлення лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника предмет лізингу.

Строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 5 (п`яти) автентичних примірниках (п.2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 договору постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу, строк лізингу встановлюється додатками до цього договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Місце поставки (передачі) предмету лізингу є: Київська обл., Бориспільский р-н, с.Проліски, вул. Броварська, 4.

За умовами п.3.4.1, 3.4.3, 3.4.7, 3.4.8, 3.4.10, 3.4.11, 3.4.14, 3.4.17 договору лізингоодержувач зобов`язаний - прийняти предмет лізингу у строк п`яти робочих днів з дня отримання від лізингодавця повідомлення про готовність передати предмет лізингу, при цьому провести огляд предмета лізингу і в разі виявлення неусувних дефектів, що виключають експлуатацію предмета лізингу, або у разі наявності у лізингоодержувача претензій щодо якості та комплектності предмета лізингу, протягом двох робочих днів з дня огляду письмово повідомити лізингодавця про відмову у прийнятті предмета лізингу. Якщо лізингоодержувач при підписанні акту не вказав в акті про наявність неусувних недоліків чи претензій щодо якості чи комплектності предмета лізингу і протягом 2-х робочих днів не заявив про це лізингодавцю, вважається, що приймання предмета лізингу відбулося без зауважень; - своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов цього договору; - забезпечувати збереження предмета лізингу та нести повну майнову відповідальність за його втрату, знищення або пошкодження; - застрахувати предмет лізингу та страхові ризики, пов`язані з експлуатацією предмета лізингу, на умовах, передбачених розділом 6 цього договору; - на вимогу лізингодавця надати інформацію про свій фінансовий стан; - письмово повідомляти лізингодавця про зміну місцезнаходження предмета лізингу, яким протягом всього строку дії цього договору є Чернівецька область; - лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин, в тому числі форс-мажору; - по закінченні строку дії договору повернути предмет лізингу лізингодавцеві за актом приймання-передачі.

Згідно з пунктом 4.1. договору протягом 7 (семи) календарних днів з моменту набрання чинності цим договором лізингоодержувач перераховує на рахунок лізингодавця:

- попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) відсотків його вартості (включаючи ПДВ).

Датою сплати попереднього лізингового платежу є дата надходження коштів на рахунок лізингодавця.

Пунктами 4.2. та 4.3. договору передбачено, що з моменту підписання акту лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості предмету лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу;

- комісію за організацію лізингової операції в розмірі 7 (семи) відсотків (без ПДВ) від вартості предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість, яка сплачується одночасно із сплатою першого та другого лізингового платежу в частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження договору згідно з Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору;

- комісію за супроводження договору в розмірі 11 (одинадцяти) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими лізинговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування на додану вартість.

Лізингові платежі у частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження договору сплачуються лізингоодержувачем на користь лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання акта, всі наступні лізингові платежі - щомісячно.

Відповідно до п. 4.4. договору розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до цього договору.

У додатку № 2 до договору сторонами погоджено графіки сплати лізингових платежів за Трактор "Беларус- 1221.2".

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до цього договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", та виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором, якщо інше не визначено цим договором (пункт 9.1. договору).

Пунктами 10.3., 10.4., 10.10. договору передбачено, що строк позовної давності за цим договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, трьох процентів річних та індексу інфляції - 10 років. Правовідносини між сторонами, не врегульовані договором, регулюються законодавством. Всі зміни до договору здійснюються у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору або обміну листами.

На виконання умов договору за актом приймання-передачі № 3 від 05.09.2017 року позивач передав відповідачу трактор "Беларус -1221.2" зав. № 12046263 (1 од.) вартістю 980000,00 грн.

З доданих до позовної заяви документів - розрахунків суми позову - які відповідають графіку платежів, вбачається, що відповідачем було порушено графік сплати лізингових платежів та не сплачено у строк наступні платежі: № 27 в сумі 25259,95 грн не пізніше 05.12.2019 року, №28 в сумі 25047,85 грн не пізніше 05.01.2020 року, №29 в сумі 24835,74 грн не пізніше 05.02.2020 року, №30 в сумі 24623,34 грн не пізніше 05.03.2020 року.

Оскільки відповідачем порушено умови договору фінансового лізингу №24-17-142 ств-фл/478 від 15.08.2017 року в частині сплати чергових лізингових платежів, згідно графіку, визначеного до договору лізингу, позивачем надіслано відповідачу вимоги №2 від 02.01.2020 року, №32 від 03.02.2020 року з доказами відправлення, проте залишені відповідачем без відповіді.

Враховуючи, що відповідач суму боргу не погасив, позивач нарахував йому пеню в сумі 3203,47 грн за період з 06.12.2019 року по 09.03.2020 року, інфляційні за аналогічний період у розмірі 50,10 грн, 25 % річних у розмірі 3318,97 грн за той самий період та штраф у відповідності до п.8.1 договору розмірі 3% від невідшкодованої вартості предмета лізингу, що становить 24990,00 грн.

Таким чином, звертаючись з позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 131329,72 грн, з яких: 99767,18 грн - сума основного боргу, 3203,47 грн - сума пені, 50,10 грн - індекс інфляції, 3318,97 грн - 25 % річних та 24990,00 грн - штраф.

Під час розгляду справи у судовому порядку, відповідачем було погашено суму основного боргу в розмірі 99767,18 грн, що підтверджено виписками по особовому рахунку.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України ( далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За умовами ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

У відповідності до ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, відповідач неналежним чином виконав свій обов`язок щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим у нього виник борг у сумі 99767,18 грн. (період з 05.12.2019 року по 05.03.2020 року), а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

В силу ч. 2 ст. 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій та іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно пункту 8.1. договору лізингу сторони цим договором домовилися і встановили, що за будь-яке порушення умов договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4. цього договору, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь лізингодавця штраф у розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості предмета лізингу. У разі порушення умов договору вдруге лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь лізингодавця штраф у розмірі 3% від невідшкодованої вартості предмета лізингу.

Крім того, у пункті 8.3. договору сторони домовилися і встановили, що на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмірі 25% річних. Сплата лізингоодержувачем на користь лізингодавця пені та процентів, що були нараховані на прострочену суму чергового платежу за договором, не звільняє лізингоодержувача від сплати штрафу, встановленого п.8.1. цього договору.

За змістом частини 2 статті 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Пеня як вид забезпечення виконання зобов`язання та її розмір визначена частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України, частиною 6 статті 231 та частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленим статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а в силу статей 217, 230 Господарського кодексу України штраф та пеня визначені як види штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Відтак, в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідна правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 27.09.2019 у справі №923/760/16 та від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

Слід зауважити, що позивач надав докази в підтвердження того, що відповідач вже порушував умови договору, що підтверджено рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/2391/19, а відтак дане порушення вважається вчиненим вдруге, а тому позивач правомірно розрахував суму штрафу у розмірі 3% від невідшкодованої вартості предмета лізингу.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд доходить висновку, що позивачем правомірно, в межах можливих нарахувань, заявлено до стягнення пеня в сумі 3203,47 грн та штраф в сумі 24990,00 грн згідно пункту 8.1. договору лізингу, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, п. 8.3 Договору встановлено, що на прострочену суму лізингових платежів нараховується, зокрема, відсотки (проценти) у розмірі 25 % (двадцяти п`яти) річних.

Сума річних у розмірі 25% погоджена сторонами у договорі, що передбачено відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Суд, враховуючи умови п. 8.3 Договору та перевіривши розмір заявлених позивачем 25% річних та інфляційних нарахувань, зазначає, що останні заявлені в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги про стягнення суми індексації основного боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 50,10 грн та 25% річних в сумі 3318,97 грн підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 2 ч. 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як встановлено судом, а також вбачається з матеріалів справи, відповідачем в рахунок погашення суми основного боргу по договору №24-17-142 ств-фл/478 від 15.08.2017 року сплачено 99767,18 грн, що підтверджується випискою АТ "УКРСИББАНК" від 28.07.2020 року.

За таких обставин, а також враховуючи клопотання позивача, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення з Фермерського господарства "Відродження 2007" на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" основного боргу в розмірі 99767,18 грн (за період з 05.12.2019 року по 05.03.2020 року), у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частин 1 і 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, з огляду на вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в частині задоволених позовних вимог.

При цьому, відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, враховуючи вищезазначене, беручи до уваги клопотання позивача та у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення 99767,18 грн основного боргу, суд дійшов висновку повернути позивачу з Державного бюджету сплачену платіжним дорученням №10763 від 17 березня 2020 року суму судового збору в розмірі 1596,83 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 130, 220, 222, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, код 30401456) до Фермерського господарства "Відродження 2007" (60042, Чернівецька область, Хотинський район, с. Ворничани, код 34907686) про стягнення заборгованості у сумі 131329,72 грн - задовольнити частково.

2.Стягнути з Фермерського господарства "Відродження 2007" (60042, Чернівецька область, Хотинський район, с. Ворничани, код 34907686) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, код 30401456) пеню в сумі 3203,47 грн, збитки завдані інфляцією в сумі 50,10 грн, 25% річних в сумі 3318,97 грн, штраф в сумі 24990,00 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 505,17 грн.

3.Закрити провадження у справі в частині стягнення з Фермерського господарства "Відродження 2007" (60042, Чернівецька область, Хотинський район, с. Ворничани, код 34907686) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, код 30401456) основного боргу в сумі 99767,18 грн.

4.Повернути Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, код 30401456) з Державного бюджету сплачену платіжним дорученням №10763 від 17 березня 2020 року суму судового збору в розмірі 1596,83 грн.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресую: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 19.08.2020 року

Суддя С.М. Гушилик