РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2020Справа № 910/15985/19

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Енерджи"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Т.М.М."
простягнення 372 408 грн 62 коп.
Представники:
від позивача:Невкритий В.Ю. - представник за довіреністю
від відповідача:Рябков О.В. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Енерджи" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Т.М.М." про стягнення 372 408 грн 62 коп. заборгованості за енергосервісним контрактом від 12.06.2018 № 1/18, в тому числі: 154 377 грн 25 коп. основної заборгованості та 218 031 грн 37 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами контракту від 12.06.2018 № 1/18 неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 154 377 грн 25 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 218 031 грн 37 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2019, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

29.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 відкрито провадження у справі № 910/15985/19, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.01.2020.

05.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про видачу копії ухвали суду.

16.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

23.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 09.01.2020 судом оголошено перерву до 23.01.2020.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 суд викликав позивача у підготовче засідання на 23.01.2020.

11.01.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява з проханням направляти поштову кореспонденцію на поштову адресу представника позивача та заява про ознайомлення з матеріалами справи.

23.01.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 23.01.2020 суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 02.03.2020.

12.02.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення.

13.02.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

02.03.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 02.03.2020 судом оголошено перерву до 19.03.2020.

У судовому засіданні 19.03.2020, для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу під час дії карантинних заходів, судом оголошено перерву до 23.04.2020.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 суд викликав сторін у судове засідання на 23.04.2020.

23.04.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 23.04.2020, для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу під час дії карантинних заходів, судом оголошено перерву до 25.05.2020.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2020 суд викликав сторін у судове засідання на 25.05.2020.

25.05.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів.

25.05.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 25.05.2020, для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу під час дії карантинних заходів, судом оголошено перерву до 11.06.2020.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 суд викликав сторін у судове засідання на 11.06.2020.

11.06.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява при приєднання до матеріалів справи розрахунку заборгованості.

У судовому засіданні 11.06.2020 судом оголошено перерву до 02.07.2020.

02.07.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

02.07.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

02.07.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні 02.07.2020 судом оголошено перерву до 20.07.2020.

20.07.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

У судове засідання 20.07.2020 з розгляду справи по суті з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті справи.

Представник позивача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких частково визнав заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості. В іншій частині - заперечив проти заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 20.07.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пауер Енерджи" (виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Т.М.М." (замовник за договором) укладено енергосервісний контракт № 1/18 (далі - договір), відповідно до умов якого за взаємною згодою сторін на умовах та в строки визначені цим контрактом виконавець бере на себе зобов`язання здійснити енергосервіс, об`єкту енергосервісу, а замовник бере на себе зобов`язання оплатити вартість енергосервісу.

Відповідно до пункту 2.2. договору об`єкт енергосервісу розташований за адресою: м. Київ, Солом`янський район, проспект Космонавта Комарова, 26.

Згідно з пунктом 2.3. договору комплекс технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) та інших заходів, спрямованих на скорочення замовником енергосервісу споживання та витрат на оплату електроенергії, які повинен провести виконавець визначені в додатку 1 контракту.

За умовами пунктів 5.1., 5.2., 5.3. договору вартість енергосервісу (ціна контракту) здійснюється за рахунок суми скорочення витрат замовника порівняно з витратами, які були б здійснені за відсутності енергосервісу, на оплату електроенергії за відповідний період на підставі цін (тарифів), що діяли у період, за який здійснюється оплата.

Оплата вартості енергосервісу за контрактом здійснюється щомісяця (розрахунковий період).

Вартість енергосервісу (ціна контракту) сплачується замовником на розрахунковий рахунок виконавця в строк до 7 числа кожного місяця на підставі розрахунку, складеного в порядку, визначеному пунктом 6 цього контракту.

Контракт набирає чинності з 12.06.2018 та діє до 12.06.2024 (пункт 9.1. договору).

Додатком 1 до енергосервісного контракту від 12.06.2018 № 1/18 сторонами погоджено перелік заходів енергосервісу, строки та умови їх впровадження.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи на виконання умов укладеного договору від 12.06.2018 № 1/18 відповідачем були виконанні, а позивачем прийнятті роботи (надані послуги), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг: № 33 на суму 13 908 грн 90 коп., № 25 на суму 14 043 грн 48 коп., від 30.06.2019 № 22 на суму 12 952 грн 15 коп., від 31.05.2019 № 21 на суму 13 353 грн 11 коп., від 30.04.2019 № 17 на суму 12 911 грн 66 коп., від 31.03.2019 № 9 на суму 13 365 грн 10 коп., від 28.02.2019 № 8 на суму 12 065 грн 34 коп., від 31.01.2019 № 5 на суму 13 330 грн 49 коп., від 31.12.2018 № 5 на суму 13 211 грн 06 коп., від 30.11.2018 № 1101 на суму 12 784 грн 90 коп., від 31.10.2018 № 0903 на суму 13 211 грн 06 коп., від 30.09.2018 № 902 на суму 12 806 грн 72 коп.

10.10.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією від 10.10.2019 № 1/7 про оплату заборгованості, яка залишалася відповідачем без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг згідно з договором від 12.06.2018 № 1/18, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем за отримані послуги у розмірі 154 377 грн 25 коп., що також не спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано доказів слати зазначеної заборгованості.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманих послуг за договором від 12.06.2018 № 1/18 та факту наявності заборгованості з оплати вартості наданих послуг у розмірі 154 377 грн 25 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 154 377 грн 25 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 218 031 грн 37 коп. пені.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За порушення грошових зобов`язань щодо пені застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно пункту 8.7. договору у разі несвоєчасного виконання замовником зобов`язань щодо оплати за контрактом замовник сплачує на користь виконавця пеню у розмірі 1 відсотка від суми прострочення за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 8.7. договору.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом встановлено, що розрахунок пені, наданий позивачем, є арифметично невірним. Так, за перерахунком суду, сума пені, розрахована окремо по кожному акту надання послуг не виходячи за межі шестимісячного терміну нарахування, становить 22 037 грн 07 коп. за загальний період прострочення з 08.12.2018 по 09.03.2020.

Стосовно тверджень відповідача, викладених у відзиві щодо того, що акт звірки розрахунків не є належним доказом на підтвердження заборгованості, оскільки підписаний з боку відповідача неуповноваженою особою, відхиляються судом, оскільки факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між сторонами та скріпленими печатками сторін актами надання послуг. При цьому, в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо якості, кількості та вартості наданих позивачем послуг.

Суд відхиляє твердження відповідача стосовно того, що акти наданих послуг підписані з боку відповідача не генеральним директором Толмачовим М.Г., а отже вказані документи не є недостовірними, з огляду на те, що встановлення вказаної обставини не входить в предмет доказування, а також відповідачем на підтвердження даних тверджень не надано доказів.

Покликання відповідача на те, що енергосервісний контракт від 12.06.2018 № 1/18 не можна вважати укладеним, у зв`язку з недотриманням істотних умов, також відхиляються судом, оскільки вказаний контракт є чинним, недійсним не визнавався, а отже факт підписання сторонами договору свідчить про погодження між сторонами всіх істотних умов.

Всі інші доводи відповідача не заслуговують на увагу та відхиляються судом, оскільки обставини, на які посилається відповідач у відзиві, не входять в предмет доказування у даній справі.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Т.М.М." (вул. Провіантська, 3, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 14073675) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Енерджи" (вул. Вишгородська, 4, м. Київ, 04074, ідентифікаційний код 42125663) заборгованість у розмірі 154 377 (сто п`ятдесят чотири тисячі триста сімдесят сім) грн 25 коп., пеню у розмірі 22 037 (двадцять дві тисячі тридцять сім) грн 07 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 646 (дві тисячі шістсот сорок шість) грн 21 коп.

3. В іншій частині позову щодо вимог про стягнення 195 994 грн 30 коп. пені відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 25.08.2020

Суддя Н.Б.Плотницька