ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" серпня 2020 р. Cправа № 902/431/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Фізичної особи-підприємця Поліщука Максима Анатолійовича ( АДРЕСА_1 )

до: Фізичної особи - підприємця Войтко Михайла Дмитровича ( АДРЕСА_2 )

про розірвання договору оренди та стягнення 200 000 грн страхового внеску

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 04.05.2020 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № б/н від 01.05.2020 Фізичної особи-підприємця Поліщука Максима Анатолійовича з вимогами до Фізичної особи - підприємця Войтко Михайла Дмитровича про:

- розірвання Договору оренди, укладеного 30.07.2019 між Фізичною особою-підприємцем Войтко Михайлом Дмитровичем як Орендодавцем, з одного боку та Фізичною особою-підприємцем Поліщуком Максимом Анатолійовичем, як Орендарем, з іншого боку;

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Войтко Михайла Дмитровича на користь Фізичної особи - підприємця Поліщука Максима Анатолійовича сплачений ним страховий внесок у розмірі 200 000,00 грн та судових витрат.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи №902/431/20) передано на розгляд судді Матвійчуку В.В..

Ухвалою суду від 06.05.2020 вказаний позов було залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків: 10 днів з дня вручення цієї ухвали але не пізніше закінчення дії карантину.

Крім того, ухвалою суду від 06.05.2020 року відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Поліщука Максима Анатолійовича № б/н від 01.05.2020 про забезпечення позову.

14.05.2020 до суду від представника позивача надійшли матеріали (позовна заява з додатками) на виконання ухвали суду від 06.05.2020.

Ухвалою суду від 19.05.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/431/20 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.06.2020.

Водночас, ухвалою суду від 01.06.2020 підготовче засідання призначено на 07.07.2020 у зв`язку з перебуванням судді в період з 09.06.2020 по 23.06.2020 у відпустці.

Протокольною ухвалою від 07.07.2020 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 15.07.2020.

В подальшому, ухвалою суду від 15.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/431/20 для судового розгляду по суті на 26.08.2020.

19.08.2020 до суду надійшло клопотання б/н від 13.08.2020 року (вх. номер канц. суду 01-47/17/2020 від 19.08.2020) за підписом представника позивача адвоката Люлика Р.І. про відвід судді Матвійчука В.В. від розгляду справи № 902/431/20.

Ухвалою суду від 25.08.2020 (суддя Матвійчук В.В.) визнано заяву (вх. номер канц. суду 01-47/17/2020 від 19.08.2020) представника позивача адвоката Люлика Р.І. про відвід судді Матвійчука В.В. від розгляду справи № 902/431/20 необґрунтованою та ухвалено передати матеріали справи № 902/431/20 для визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 року, зазначену вище справу для розгляду поданого клопотання про відвід судді передано для розгляду судді Тісецькому С.С..

За приписами ч.ч. 7, 8 ст. 39 ГПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання представника позивача адвоката Люлика Р.І. про відвід судді Матвійчука В.В. від розгляду справи № 902/431/20, встановив наступне.

Так, клопотання про відвід мотивовано тим, що заява про забезпечення позову судом була розглянута по суті, хоча й вона подана через ЄСІТС, в той час, як аналогічно подану позовну заяву суд не прийняв, зважаючи на відтермінування цієї системи.

Крім того, у попередньому судовому засіданні, яке мало місце 07.07.2020, адвокатом Люликом Р.І. було заявлено суду клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідка.

При цьому, суддя Матвійчук В. В. повідомив заявника про те, що суд не задовольняє клопотання, оскільки свідка немає.

Водночас, суд продовжував зосереджувати свою увагу на отриманні від заявника відомостей стосовно конкретної норми ГПК, яка дозволяє здійснити виклик свідка.

Поряд з цим, згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Також, після з`ясування обставин що потребують доказуванню, суддя Матвійчук В.В. поцікавився чи можна переходити до розгляду справи по суті та чи будуть ще надані сторонами якісь докази.

В свою чергу, представником Позивача, було повідомлено суд, що, оскільки в задоволенні поданого клопотання про виклик свідка суд відмовив (що підтверджується звукозаписом судового засідання), ним буде подана нотаріально засвідчена заява такого свідка.

При цьому, суддя Матвійчук В.В., повідомив, що суд представнику Позивача не відмовляв у клопотанні (що спростовується звукозаписом), а таке клопотання не було ним подано.

В судовому засіданні, яке мало місце 15.07.2020, суддя Матвійчук В.В., оголосив подане заявником клопотання про долучення доказів, а саме - заяви свідка та проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника.

Також, суд поцікавився думкою представника Відповідача щодо поданого клопотання. На що, представник ФОП Войтка М. Д. - адвокат Дмитрійчук А. А., повідомила суду, що не заперечує проти задоволення даного клопотання та долучення заяви свідка до матеріалів справи.

Разом з цим, суд врахував, що представник Позивача клопотав про закінчення підготовчого засідання, відповідно до чого, суд ухвалив закінчити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті, однак залишивши, при цьому, цю ж саму заяву, в якій заявник просив долучити заяву свідка - без розгляду.

Наведене, на переконання заявника свідчить про те, що суддя Матвійчук В.В., однобічно розглядає дану справу, а також надає вказівки представнику Відповідача як їй діяти та яку позицію слід займати на подане представником Позивача клопотання.

Також, суддя вказав представнику Відповідача написати заяву про відкликання доказів, а саме банківських виписок.

При дослідженні судом факту передання ФОП Поліщуком ФОП Войтку М.Д. страхового внеску, суддя Матвійчук В.В., поставив перед учасниками запитання, чим підтверджується його передача? На що представником Позивача було повідомлено суд, що, як зазначено у позові, так і власне згідно п. 5.2 договору оренди вбачається, що Позивачем передано ці кошти при підписанні договору.

Разом з тим, суд відкинув як доказ сам договір оренди.

Однак, згідно правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України від 11.03.2009 року, на думку заявника, висновок суду про те, що в позовній заяві відсутнє посилання на докази (первинні документи) в підтвердження сплати Позивачем 200000 грн є передчасним та таким, що не відповідає дійсним обставинам.

На підставі вищевикладеного, заявник повідомляє про наявність переконання сторони Позивача у необ`єктивності та професійній упередженості головуючого Матвійчука В.В. в судовому засіданні, яка пов`язана із прямою та побічною заінтересованістю в результатах розгляду справи. Недовіра складу суду обмежує права ФОП Поліщука М. А. та його уповноваженого представника на реалізацію наданих законом процесуальних прав з дотриманням принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, та позбавляє Позивача, його уповноваженого представника впевненості щодо об`єктивності захисту порушених та оспорюваних прав, свобод та законних інтересів ФОП Поліщука М.А. під час судового розгляду справи, а також щодо об`єктивності та повноти надання оцінки судом доказам по справі під час ухвалення рішення суду.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2016 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5).

За змістом рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 вищевказаного рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 р. у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Відповідно до ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч.ч. 1, 11 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Слід зазначити, що відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у необ`єктивності судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Слід вказати, що суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити, виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому рахунку і вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що прийняття суддею певних процесуальних рішень, зокрема, щодо розгляду клопотань та заяв сторін, дослідження судом наявних у справі доказів, не свідчить про необ`єктивне та/або упереджене ставлення судді до однієї із сторін чи надання переваг окремим учасникам процесу, а є формою реалізації суддею своїх повноважень в господарському судочинстві.

Поряд з цим, мотиви прийнятих судом процесуальних рішень у даній справі, викладені у відповідних ухвалах.

Крім того, доводи заявника фактично зводяться до незгоди учасника процесу з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду справи.

Суд звертає увагу, що ч. 4 ст. 35 ГПК України імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Така незгода сторін з прийнятими суддею процесуальними рішеннями в ході розгляду справи, може бути предметом розгляду апеляційної чи касаційної скарг на такі рішення та як зазначено вище не може бути підставою для відводу судді від розгляду справи.

Також, слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 38 ГПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з матеріалів справи № 902/431/20, клопотання представника позивача адвоката Люлика Р.І. про відвід судді Матвійчука В.В. від розгляду цієї справи подана поза межами строку, встановленого ч. 3 ст. 38 ГПК України (згідно поштового штампа відповідне клопотання відправлено поштою 13.08.2020), оскільки ухвала про відкриття провадження у справі від 19.05.2020 отримана заявником 22.05.2020, а перше судове засідання у справі відбулося 07.07.2020.

Поряд з цим, заявником не наведено обставин, які б свідчили про винятковість випадку, коли про підстави відводу заявнику не могли бути відомі у встановлені ч. 3 ст. 38 ГПК України строки. Однак, усі обставини, на які в якості підстав для відводу посилається заявник, є достеменно відомі йому, починаючи з моменту залишення позовної заяви без руху та закінчуючи закриттям підготовчого провадження та призначенням справи до судового розгляду по суті, що також вказує на порушення дводенного строку.

Суд вважає, що обставин, які б свідчили про упередженість судді стосовно заявника чи інших учасників справи, зацікавленість суду в певному судовому рішенні в цій справі чи про необ`єктивне ставлення до сторін у справі, заявник не довів належними письмовими доказами.

Відтак, суд дійшов висновку, що наведені в клопотанні про відвід обставини щодо наявності сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді Матвійчука В.В. при розгляді справи № 902/431/20, не можуть бути підставами для відводу, в зв`язку з чим, вищевказане клопотання про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 13, 18, 35, 39, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Прийняти до провадження справу № 902/431/20 в частині розгляду клопотання б/н від 13.08.2020 (вх. номер канц. суду 01-47/17/2020 від 19.08.2020) представника позивача адвоката Люлика Р.І. про відвід судді Матвійчука В.В. від розгляду справи № 902/431/20.

2. Відмовити в задоволенні клопотання б/н від 13.08.2020 (вх. номер канц. суду 01-47/17/2020 від 19.08.2020) представника позивача адвоката Люлика Р.І. про відвід судді Матвійчука В.В. від розгляду справи № 902/431/20.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 26.08.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - Позивачу (АДРЕСА_1);

3 - Відповідачу (АДРЕСА_2).