ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1880/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ТІС-ВУГІЛЛЯ" (67543, Одеська область, Комінтернівський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, 60, )
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ДОРКОМСПЕЦТЕХ" (61166, м. Харків, пр. Науки, 25, оф. 305, )
про стягнення 12 900,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІС-ВУГІЛЛЯ" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРКОМСПЕЦТЕХ" 12 900,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товарза договором №2 від 02.10.2017.

Судові витрати в сумі 2 102,00 грн. сплаченого судового збору просить також стягнути з відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2020, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.06.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

02.07.2020 до суду відповідачем було подано заяву (вх. №15169) про продовження строків на подання відзиву на позовну заяву, яку було передано до розгляду судді 13.07.2020, після виходу з відпустки, яку було задоволено судом ухвалою від 13.07.2020 та продовжено відповідачу строк на подання відзиву до 31.07.2020.

Відповідач правом на подання відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Ухвалою суду від 17.09.2018 було роз`яснено сторонам, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У встановлені судом строки додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень від сторін до суду не надійшло.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

Згідно з частиною третьою статті 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІС - ВУГІЛЛЯ» (Позивач по справі, Покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОРКОМСПЕЦТЕХ» (Відповідач по справі, Постачальник за договором) укладено Договір № 2 (Договір).

Згідно з п. 1.1.-1.2. Договору Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця Товар, а Покупець - приймати Товар та оплачувати Постачальнику його вартість в порядку та в строки, передбачені цим Договором. Асортимент, кількість, місце та строк поставки Товару вказується в узгоджених Сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору.

П. 3.1. Договору передбачено, що ціна на Товар вказується в узгоджених Сторонами рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору. Сторонами досягнуто домовленості, що Покупець здійснює оплату в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті на поточний рахунок Постачальника у розмірі 50% - передоплата, 50% - протягом 5 (п`яти) календарних днів після отримання партії Товару на склад Покупця, якщо інше не передбачено в рахунках та/або специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору.

З доданих до позовної заяви документів, вбачається, що Постачальник надіслав Покупцю рахунок-фактуру № 17 від 05.02.2019, найменування товару - кулак поворотний з шарніром правий 31605-2304006, кількість - 1 шт., та кулак поворотний з шарніром правий 31605-2304007, кількість - 1 шт.. на загальну суму товару - 25 800,00 грн.

В свою чергу, 16.05.2019 Позивач через систему iBank 2 UA здійснив передплату за вищевказану партію товару у розмірі 12 900,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12159.

Так, п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначено, що електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Згідно до вимог ст. 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 663 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

22.04.2020 Позивач направив претензію Відповідачу за вих. № 22/04-01 в якій вимагав поставити партію товару, визначену в рахунку-фактурі № 17 від 05.02.2019 року протягом 7-ми календарних днів з моменту отримання цієї претензії або повернути суму передоплати у розмірі 12 900,00 грн. в той самий строк на розрахунковий рахунок Покупця, яка була отримана ним 13.05.2020.

Таким чином, кінцевою датою поставки товару є 20.05.2020 р.

Однак, як зазначає Позивач, та, що не було спростовано Відповідачем, товар не був поставлений Постачальником.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч. 2-3 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як зазначає Верховний Суд у своїх висновках, викладених в п. 7.12. -7.13. постанови від 08.02.2019 року у справі № 909/524/18: «Припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх праву випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням».

Тобто, частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом, що було реалізовано позивачем в межах даної справи шляхом подання відповідного позову.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідачем не оспорено вказану заборгованість, відзиву на позовну заяву не надано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС-ВУГІЛЛЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРКОМСПЕЦТЕХ" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРКОМСПЕЦТЕХ" (61166, м. Харків, пр. Науки, 25, оф. 305, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІС-ВУГІЛЛЯ" (67543, Одеська область, Комінтернівський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, 60, ) 12 900,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар за договором №2 від 02.10.2017 та 2 102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІС-ВУГІЛЛЯ" (67543, Одеська область, Комінтернівський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, 60, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРКОМСПЕЦТЕХ" (61166, м. Харків, пр. Науки, 25, оф. 305, ).

Повне рішення складено "13" серпня 2020 р.

Суддя С.А. Прохоров