ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1788/20

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"

79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 355, оф. 325,

поштова адреса: 08162, Київська обл., Києво - Святошинський р-н, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 1-А

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глово Регіони"

09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Київська, буд. 31,

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 1800/20 від 19.06.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глово Регіони" про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1788/20 у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № НКВ-000521 від 13.11.2019.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн»

Між сторонами укладено договір поставки № НКВ-000521 від 13.11.2019, згідно з яким позивач зобов`язується передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов`язується приймати та оплачувати товару у порядку, визначеному умовами цього договору та своєчасно повертати тару на умовах визначених договором.

На виконання умов договору, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на суму 94218,27 грн., що підтверджується долученим до матеріалів справи товарно-транспортними накладними: від 04.12.2019 на суму 29846,88 грн., від 26.11.2019 на суму 9948,96 грн., від 11.12.2019 на суму 54422,43 грн.

Відповідно до пункту 6.1 Договору розрахунки за товар здійснюються протягом 7 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або, за домовленістю сторін, готівкою через касу постачальника.

Відповідач, у визначений договором строк, за поставлений товар не розрахувався, в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 94218,27 грн.

Крім того, за порушення строків оплати, на підставі пункту 7.1 Договору нараховано пеню у розмірі 8888,24 грн., на підставі пункту 7.2 Договору нараховано 36% річних у розмірі 14067,97 грн. та на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 699,30 грн. інфляційних втрат.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Глово Регіони"

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контррозрахунку суми заборгованості суду не надав, про розгляд справи щодо нього у господарському суді судом направлено ухвалу Господарського суду Київської області на його належну адресу: 09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Київська, буд. 31, що встановлена судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між сторонами укладено договір поставки № НКВ-000521 від 13.11.2019, згідно з яким позивач зобов`язується передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов`язується приймати та оплачувати товару у порядку, визначеному умовами цього договору та своєчасно повертати тару на умовах визначених договором.

Відповідно до пункту 6.1 Договору розрахунки за товар здійснюються протягом 7 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або, за домовленістю сторін, готівкою через касу постачальника.

На виконання умов договору, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на суму 94218,27 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними: від 04.12.2019 на суму 29846,88 грн., від 26.11.2019 на суму 9948,96 грн., від 11.12.2019 на суму 54422,43 грн.

Відповідач, у визначений договором строк, за поставлений товар не розрахувався, в наслідок чого наявна заборгованість у розмірі 94218,27 грн., доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Відповідно до пункту 7.1 Договору у випадку порушення покупцем термінів оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, за кожен день порушення термінів оплати.

Згідно з пунктом 7.2 Договору у випадку, якщо покупець прострочив виконання грошового зобов`язання, а саме: терміни оплати вартості, одержаного від постачальника товару, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36% річних від простроченої суми заборгованості.

Відтак, за порушення строків оплати, на підставі пунктів 7.1, 7.2 Договору позивачем нарахована пеня у розмірі 8888,24 грн. та 36% річних у розмірі 14067,97 грн., а також, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України - 699,30 грн. інфляційних втрат.

Оскільки судом встановлене порушення відповідачем грошового зобов`язання зі сплати вартості поставленого товару та існування заборгованості, наявні підстави для нарахування пені на підставі пункту 7.1 Договору, 36% річних на підставі пункту 7.1 Договору та інфляційних втрат на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

За результатами перевірки розрахунку пені, 36 % річних та інфляційних втрат, що наданий позивачем, суд зазначає, що він арифметично вірний, крім того, відповідачем вірність розрахунку не заперечено, власного контррозрахунку не надано.

За частинами 1, 3, 4 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов (вх. № 1800/20 від 19.06.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глово Регіони" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глово Регіони" (09109, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Київська, буд. 31, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м. Львів, вул. Городецька, буд. 355, оф. 325, , поштова адреса: 08162, Київська обл., Києво - Святошинський р-н, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 1-А) 94218,27 грн. (дев`яносто чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень двадцять сім копійок) основного боргу, 8888,24 грн. (вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень двадцять чотири копійки) пені, 699,30 грн. (шістсот дев`яносто дев`ять гривень тридцять копійок) інфляційних втрат, 14067,97 грн. (чотирнадцять тисяч шістдесят сім гривень дев`яносто сім копійок) 36 % річних, 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.08.2020.

Суддя С.О. Саванчук