ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Черкаси справа № 925/933/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: Кваша І.В. - адвокат за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи - підприємця Ільченка Олександра Олександровича (м. Черкаси) до Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (м. Черкаси) про стягнення 344 791,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 344 791,46 грн., з яких: 302 180,23 грн. боргу за виконані роботи з капітального ремонту (підряду), 32 975,60 грн. пені, 5 102,93 грн. 3% річних та 4 532,70 грн. інфляційних збитків за прострочення розрахунків на підставі договору № 09/04 від 07.06.2019, укладеного між сторонами.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, явка представників в засідання обов`язковою не визнавалася.

Відповідач в засідання не з`явився, про час і дату розгляду справи повідомлений поштовим зв`язком, ухвалу вручено 24.07.2020, відзиву на позов не подано.

У відповідності до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає лише до часткового задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

07 червня 2019 між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (далі - Замовник) та фізичною особою-підприємцем Ільченко Олександром Олександровичем ( далі- Підрядник, позивач по справі) було укладено договір № 09/04 (а.с.19), у відповідності до якого Підрядник зобов`язався надати, а Замовник в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов`язався прийняти і оплатити Підряднику роботи з капітального ремонту (код за ДК 021:2015-45230000-8) скверу "Весна" за переліком, обсягом робіт та використовуючи матеріали, наведені в Додатках № 1-3 договору, які є невід`ємними його частинами, а також згідно проектно-кошторисної документації на виконання цих робіт ( п. 1.1. договору).

Ціна договору становить 837 665,64 грн. без ПДВ, при цьому фінансування 2019 року складає 689 000,00 грн.; фінансування 2020 року складає 148 665,64 грн. (п. 3.1. договору).

Згідно розділу 4 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на умовах відстрочки платежу до 10 банківських днів з моменту і на підставі підписаних Замовником та Підрядником актів виконаних робіт за формами КБ-2В та КБ-3.

Згідно п. 5.1. Договору Підрядник зобов`язаний розпочати роботи за Договором протягом 2 календарних дів з моменту отримання від Замовника документів, які передбачені п. 6.1.1. Договору (це проект та виконання робіт з реконструкції Об`єкта та будівельний майданчик (фронт робіт) і дозвільна документація ) і завершити виконання робіт до 01 серпня 2020.

За своєю правовою природою договір № 09/04 від 07.08.2019 є договором підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного Кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018р. по справі №5023/3905/12.

В справу не надано доказів розірвання чи визнання недійсним договору між сторонами, яким обгрунтовано позовні вимоги.

За Договором № 09/04 від 07.06.2019 позивачем було виконано роботи з капітального ремонту скверу "Весна", що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за червень 2019 року на суму 347 498,76 грн. (а.с. 25) та Актом № 2 приймання виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень 2019 на суму 302 180,23 грн. (а.с. 35) з довідками про вартість виконаних будівельних робіт.

Акти підписано уповноваженими особами сторін без зауважень по обсягах робіт, їх кількості та якості. Роботи відповідачем прийнято. Сторонами не подано доказів існування судового спору з приводу якості робіт.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 4.1. Договору передбачено, що розрахунок за виконані роботи проводиться відповідачем на умовах відстрочки платежу до 10 банківських днів з моменту і на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт за формами КБ-2в та КБ-3.

За доводами позивача, відповідач провів повний розрахунок за виконані роботи лише по Акту № 1 за червень 2019 на суму 347 498,76 грн.

Кошти в сумі 302180,23 грн. за Актом № 2 за жовтень 2019 року не сплачені.

Строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав, доказів сплати основного боргу на суму 302 180,23 грн. в справу не подано.

У відповідності до п. 4.2. Договору, у разі затримки бюджетного фінансування або затримки здійснення платежів не з вини Замовника, розрахунок із позивачем здійснюється протягом 3х банківських днів з дати отримання платником-відповідачем бюджетного фінансування.

Згідно норм ЦК та ГК України відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення боржника від обов`язку виконати грошове зобов`язання по оплаті робіт чи послуг, які прийняті ним без зауважень.

При цьому, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Тобто, з наведеного полягає, що відсутність надходжень бюджетних коштів не нівелює обов`язку з оплати робіт за відповідним правочином. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 21.02.2018р. у справі № 923/1292/16, від 23.03.2018р. по справі №904/6252/17, від 28.01.2019р. по справі №917/611/18.

Неоплата відповідачем виконаних позивачем робіт призводить до порушення принципів справедливості та добросовісності у господарських зобов`язаннях.

Доказів сплати бору в сумі 302180,23 грн. відповідачем суду не подано, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 302180,23 грн. за Актом № 2 КБ-2в за жовтень 2019 року на підставі Договору № 09/04 від 07.06.2019.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача пеню в сумі 32975,60 грн. за період з 24.12.2019 по 16.07.2020 (а.с. 52) за прострочення розрахунків за договором.

Відповідно до п. 7.4. Договору у разі затримки оплати за виконані роботи відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від вартості виконаних і неоплачених за договором робіт за кожен день затримки.

Така умова договору відповідає ст. 549 ЦК України, у відповідності до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На думку суду, акт КБ-2в за жовтень 2019 року слід вважати безумовно підписаним станом на 31.10.2019, тому прострочення по оплаті даного Акту рахується з 11.11.2019.

У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Чинним ЦК України не передбачено право особи на зміну порядку обрахунку строку позовної давності.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені припиняється через шість місяців з часу виникнення права на пеню, якщо інше не передбачено умовами договору між сторонами.

Строк позовної давності для стягнення пені встановлено в 1 рік (ст. 258 ч. 2 ЦК України).

Отже позивач вправі нарахувати пеню за період шести місяців з часу виникнення права на її нарахування (з 11.11.2019 по 11.05.2020) і стягнути в межах річного строку позовної давності.

Позивач обмежив початок нарахування пені датою 24.12.2019. Тому починаючи з цієї дати і до 11.05.2020 за належним розрахунком пеня становить лише 25 436,07 грн.

Доказів сплати пені в справу не подано, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 25 436,07 грн. пені.

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Така відповідальність визначена законом, а тому можливість її застосування не залежить від того, чи передбачено її в умовах договору (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

За розрахунками позивача, загальний розмір інфляційних на суму боргу за виконані роботи становить 4532,70 грн., а 3 % річних - 5102,93 грн. за період з 24.12.2019 по 16.07.2020 (а.с.50,51).

Суд, перевіривши порядок нарахування позивачем інфляційних та 3 % річних за калькулятором програми "Ліга-Закон", встановив неправильність їх нарахування в частині інфляційних. За належним розрахунком сума інфляційних втрат становить лише 4231,25 грн., а розрахунок 3 % річних зроблено вірно.

Доказів проведення розрахунку за пенею, інфляційними втратами та 3% річних відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 4231,25 грн. інфляційних втрат, 3% річних в сумі 5102,93 грн. та пені в розмірі 25436,07 грн.

В решті вимог за цими платежами слід відмовити через неправильні розрахунки.

Заперечень проти позову відповідачем не подано.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути лише 302 180,23 грн. основного боргу за виконані роботи з капітального ремонту (підряду), 25 436,07 грн. пені, 5 102,93 грн. 3% річних, 4231,25 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 09/04 від 07.06.2019 року

В решті вимог у позові слід відмовити через помилкові розрахунки.

За результатами вирішення спору позивач просить стягнути з відповідача 5 000,00 гр. витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до п.2) ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України у разі виникнення спору через неправильні дії сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження понесення заявлених витрат до матеріалів справи позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 28.04.2020 між позивачем та адвокатським бюро "Ігоря Кваші" (АЕС. 10) з визначеною вартістю послуг адвоката 1000,00 грн. за 1 годину роботи, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 000767 на Квашу І.В., який представляв інтереси позивача в засіданнях, ордер адвоката серія ЧК № 134831(а.с. 14), копії платіжних доручень № 596 від 26.06.2020, № 605 від 17.07.2020 про сплату в загальній сумі 5000,00 грн. адвокатських витрат, копію рахунків на оплату послуг адвоката, копії актів № 2 та № 3 від 18.06.2020 та від 16.07.2020 виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 28.04.2020 на загальну суму 5000,00 грн. (консультація клієнту, складання позовних матеріалів, розрахунок санкцій та ін. ).

У позові вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача становить, зокрема, 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не подавав клопотання про зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу, а тому такі витрати стягуються із відповідача повністю в сумі 5 000,00 грн. Заперечень про надання адвокатом послуг, які не стосуються правничої допомоги у даній справі, суду не подано.

Отже відповідно до п.2) ч. 4 ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача за наслідками прийняття судом рішення про стягнення боргу слід стягнути 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу повністю, враховуючи також, що спір виник через неправильні дії відповідача.

З цих же підстав з відповідача на користь позивача слід стягнути 5171,87 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238,240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (ідентифікаційний код 26323404, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) на користь фізичної особи - підприємця Ільченка Олександра Олександровича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) --- 302 180,23 грн. основного боргу за виконані роботи з капітального ремонту (підряду), 25 436,07 грн. пені, 5 102,93 грн. 3% річних, 4231,25 грн. інфляційних втрат на підставі договору № 09/04 від 07.06.2019 року, 5171,87 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2020

Суддя Н.М. Спаських