Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/528/20

Господарський суд Рівненської області в складі судді Андрійчук О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Костопількомуненергія"

про стягнення пені, 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання,

без виклику представників сторін,

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Костопількомуненергія" (далі - відповідач) про стягнення 36 098,16 грн пені та 7 744,10 грн 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором постачання природного газу від 03.10.2018 № 7336/18-ТЕ-28.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір поставки природного газу № 7336/18-ТЕ-28 від 03.10.2018, на виконання якого позивач передав у власність відповідачеві природний газ (далі - газ) на загальну суму 17 183 924,05 грн, що підтверджується актами приймання-передачі газу, однак відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського договору, зокрема п. 6.1. договору.

За несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати переданого газу позивач нарахував пеню в розмірі 36 098,16 грн та 3% річних у розмірі 7 744,10 грн, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264,265 ГК України, ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України.

17.07.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що останній є підприємством комунальної форми власності, яке використовує отриманий газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам для потреб опалення та проводить оплату відповідно до вимог Постанови КМУ № 217 від 18.06.2004. Оплата теплової енергії, для виробництва якої постачається газ, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопотачальними організаціями шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання. Отже, підприємство самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок із спеціальним режимом використання, оплата із такого рахунку відповідних послуг залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів. Ступінь виконання договірних зобов`язань залежить виключно від спроможності споживачів вчасно оплачувати надані підприємством послуги. Крім того, відповідач просить суд зменшити суму нарахованої до сплати пені до 1 грн, так як термін прострочення договірних зобов`язань є незначним, підприємство повністю оплатило суму заборгованості за розподіл газу за 2019 рік, порушення не завдало збитків позивачу, не погіршило його фінансовий стан та не ускладнило господарську діяльність тощо.

24.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, де позивач повідомив про те, що заперечує проти зменшення розміру пені, так як не вбачає для цього підстав. Наголошує, що позивач створений з метою сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей економіки України, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, повнішого задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах Указом Президента України № 151/98 від 25.02.1998. Відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан за 9 місяців 2018 року торгова дебіторська заборгованість становила 42 663,00 тис. грн, розмір короткострокових позик складає 44 380,00 тис. грн, довгострокових - 8 784,00 тис. грн, що свідчить про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом газу протягом опалювального сезону 2017-2018. Отже, несвоєчасність оплати з боку контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу тощо.

04.08.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де останній вказує, що позивач просить стягнути штрафні санкції за договором № 7336/18-ТЕ-28, який був укладений 03.10.2018, а звіт про фінансовий стан показує за 9 місяців 2018 року станом на 01.10.2018, коли ще договір не був укладений. Відповідач до значної дебіторської та кредиторської заборгованості позивача, про яку йдеться у відповіді на відзив, відношення не має, адже використання газу на підприємстві здійснювалось лише з початку опалювального сезону 2018-2019. Окрім того, позивач вказує, що наведені ним дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом газу протягом опалювального сезону 2017-2018, а позов поданий до договору на опалювальний період 2018-2019. Також відповідач просить врахувати суд, що заборгованість за цим договором була оплачена ще рік тому, умови договору по сплаті за отриманий газ виконувались періодично, поступово, в міру надходження коштів, сплачувались певні суми грошових коштів з метою погашення боргу, період прострочення є незначним, тому порушення з оплати не завдало збитків позивачу. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в Рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 №7 рп/2013. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду у справах № 916/65/18, № 917/791/18, № 904/5830/18, № 916/469/19. За таких обставин відповідач просить суд скористатися своїм правом, наданим ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України, іншими законодавчими актами, та зменшити розмір нарахованої пені до 1,00 грн.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 11.06.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без руху, запропоновано Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: подати докази сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Ухвалою суду від 30.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) представників сторін.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

03.10.2018 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір постачання природного газу № 7336/18-ТЕ-28, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2018 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (договір).

До вказаного договору додатковими угодами № 1 від 23.10.2018 (щодо кількості та фізико - хімічних показників газу, порядку та умов передачі газу, строку дії договору), № 2 від 29.10.2018 (щодо кількості та фізико - хімічних показників газу, порядку та умов передачі газу, строку дії договору), № 3 від 01.11.2018 (щодо кількості та фізико - хімічних показників газу, ціни газу, порядку та умов проведення розрахунків, строку дії договору), № 4 від 29.11.2018 (щодо предмету договору, кількості та фізико - хімічних показників газу, порядку та умов передачі газу, ціни газу, порядку та умов проведення розрахунків, прав та обов`язків сторін, відповідальності сторін, порядку розв`язання спорів, строку дії договору та інших умов), № 5 від 13.03.2019 (щодо строку застосування сторонами деяких підпнуктів договору), № 6 від 20.03.2019 (щодо кількості та фізико - хімічних показників газу), № 7 від 20.03.2019 (щодо зміни назви позивача - ПАТ "Нафтогаз України" на АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), № 8 від 24.04.2019 (щодо загального обсягу газу), які є невід`ємним частинами договору, вносилися зміни.

За п. 11.1. договору цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) газ обсягом до 2 318,79 тис.куб.м.

Відповідно до п. 3.8.- 3.12 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання - передачі газу зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2. цього договору. Споживач в акті приймання - передачі газу зазначає той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем у той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу. Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним розрахунковим періодом - завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) газу за розрахунковий період складеного між споживачем та оператором ГРМ (ГТС). Інформацію за підписом уповноваженої особи споживача стосовно фактично використаних у відповідному розрахунковому періоді обсягів природного газу (відповідно до п. 3.8.1 цього договору), з розбивкою цих обсягів природного газу за категоріями використання газу (у т. ч. згідно з цим договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді; обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів постачальника (відповідно до п. 3.8.2. цього договору), з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не піддягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді; підписані споживачем два примірники акта приймання - передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням п. 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта. Споживач підтверджує, то підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором в частині постачання газу у відповідному розрахунковому періоді. У разі неподання або несвоєчасного подання споживачем постачальнику акта приймання-передачі газу такі дії (бездіяльність) вважаються односторонньою відмовою споживача від використання газу за цим договором за відповідний розрахунковий період, при цьому: споживач визнає, що порушення ним п. 3.9 цього договору сторони вважають односторонньою відмовою споживача від постачання газу за цим договором у відповідному розрахунковому періоді, внаслідок чого споживач має компенсувати постачальнику збитки, які розраховуються відповідно до п. 3.13 цього договору; споживач не має права заперечувати проти непостачання постачальником газу на його користь за цим договором за відповідний розрахунковий період у разі порушення ним п. 3.9 цього договору та не має права застосовувати до постачальника штрафні санкції за недопоставку газу.

Судом установлено, що на виконання умов договору в період з жовтня 2018 по квітень 2019 включно позивачем поставлено, а відповідачем прийнято газ на загальну суму 17 183 924,05 грн, що підтверджується актами приймання-передачі газу від 31.10.2018 на суму 715 301,12 грн, від 30.11.2018 на суму 2 895 924,95 грн, від 31.12.2018 на суму 3 331 326,20 грн, від 31.01.2019 на суму 4 111 672,85 грн, від 28.02.2019 на суму 2 712 858,40 грн, від 31.03.2019 на суму 2 459 115,54 грн та від 30.04.2019 на суму 957 706,99 грн.

Згідно з п. 5.1. договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідач свої зобов`язання з оплати природного газу, поставленого протягом вказаного періоду, виконував несвоєчасно, сплативши 04.12.2018 - 9 678,67 грн, 05.12.2018 - 4 141,81 грн, 06.12.2018 - 5 503,07 грн, 07.12.2018 - 12 395,88 грн, 10.12.2018 - 31 086,32 грн, 11.12.2018 - 49 918,00 грн, 12.12.2018 - 37 933,61 грн, 13.12.2018 - 49 954,86 грн, 13.12.2018 - 4650,08 грн, 14.12.2018 - 43 014,42 грн, 17.12.2018 - 64 681,80 грн, 18.12.2018 - 11 2730,43 грн, 19.12.2018 - 92 068,08 грн, 20.12.208 - 66 378,63 грн, 21.12.2018 - 72 823,60 грн, 21.12.2018 - 1 341 650,68 грн, 22.12.2018 - 110 835,93 грн, 26.12.2018 - 73 613,49 грн, 27.12.2018 - 84 352,10 грн, 28.12.2018 - 117 534,19 грн, 29.12.2018 - 70 134, 92 грн, 03.01.2019 - 6 885,62 грн, 04.01.2019 - 50 758,54 грн, 08.01.2019 - 11 005,28 грн, 09.01.2019 - 9 093,05 грн, 10.01.2019 - 6 585,63 грн, 11.01.2019 - 24 249,68 грн, 14.01.2019 - 48 494,99 грн, 15.01.2019 - 87 494,46 грн, 16.01.2019 - 58 205,52 грн, 17.01.2019 - 93 863, 96 грн, 18.01.2019 - 105655,73 грн, 21.01.2019 - 115 996,46 грн, 22.01.2019 - 23 185,68 грн, 22.01.2019 - 216 612, 48 грн, 23.01.2019 - 150755, 01 грн, 24.01.2019 - 153 864,70 грн, 25.01.2019 - 111 700, 40 грн, 28.01.2019 - 84 674,73 грн, 29.01.2019 - 97 524,57 грн, 30.01.2019 - 55 415,32 грн, 31.01.2019 - 38 751,01 грн, 01.02.2019 - 36 653,23 грн, 04.02.2019 - 17 545,24 грн, 05.02.2019 - 24 660,56 грн, 06.02.2019 - 5 442,05 грн, 07.02.2019 - 15 960,82 грн, 08.02.2019 - 50 647,14 грн, 11.02.2019 - 53414, 86 грн, 12.02.2019 - 85 288,86 грн, 13.02.2019 - 61 320,24 грн, 14.02.2019 - 63 945,98 грн, 15.02.2019 - 78 646,11 грн, 18.02.2019 - 86 570,09 грн, 19.02.2019 - 178 991, 94 грн, 20.02.2019 - 170 456,23 грн, 21.02.2019 - 48 379,73 грн, 22.01.2019 - 216 612,48 грн, 23.01.2019 - 150 755,01 грн, 24.01.2019 - 153 864,70 грн, 25.01.2019 - 111 700,40 грн, 28.01.2019 - 1 528 779,63 грн, 29.01.2019 - 97 524,57 грн, 30.01.2019 - 55 415,32 грн, 31.01.2019 - 38 751,01 грн, 01.02.2019 - 36 653,23 грн, 04.02.2019 - 17 545, 24 грн, 05.02.2019 - 24 660,56 грн, 06.02.2019 - 5 442,05 грн, 07.02.2019 - 15 960,82 грн, 08.02.2019 - 50 647,14 грн, 11.02.2019 - 53 414,86грн, 12.02.2019 - 85 288,86 грн, 13.02.2019 - 61 320,24 грн, 14.02.2019 - 63 945,98 грн, 15.02.2019 - 78 646,11 грн, 18.02.2019 - 86 570,09 грн, 19.02.2019 - 178 991, 94 грн, 20.02.2019 - 170 456, 23 грн, 21.02.2019 - 48 379,73 грн, 21.02.209 - 78 980,28 грн, 22.02.2019 - 134 010,12 грн, 25.02.2019 - 111 520,71 грн, 26.02.2019 - 179 048,26 грн, 27.02.2019 - 1 357 935,40 грн, 27.02.2019 - 128 757,27 грн, 28.02.2019 - 121 307,09 грн, 01.03.2019 - 77 625,97 грн, 04.03.2019 - 46 947,69 грн, 05.03.2019 - 26 126, 39 грн, 06.03.2019 - 21 887,35 грн, 07.03.2019 - 31 154,66 грн, 11.03.2019 - 41 202, 83 грн, 12.03.2019 - 93 307,14 грн, 13.03.2019 - 52 785,57 грн, 14.03.2019 - 59 438,37 грн, 15.03.2019 - 87 814,08 грн, 18.03.2019 - 111 346,25 грн, 19.03.2019 - 215 727,60 грн, 20.03.2019 - 222 029,29 грн, 21.03.2019 - 215 786,26 грн, 22.03.2019 - 235 084,41 грн, 25.03.2019 - 176 726,63 грн, 26.03.2019 грн - 219 835,97 грн, 27.03.2019 - 65 287,26 грн, 27.03.2019 - 1 934 712,74 грн, 27.03.2019 - 196 735,66 грн, 28.03.2019 - 111 221,91 грн, 29.03.2019 - 80 221,76 грн, 01.04.2019 - 49 681,06 грн, 02.04.2019 - 32 510,43 грн, 03.04.2019 - 15 565,64 грн, 04.04.2019 - 12 610,47 грн, 05.04.2019 - 14 451,86 грн, 08.04.2019 - 31 123,02 грн, 09.04.2019 - 88 352,76 грн, 10.04.2019 - 51 976,25 грн, 11.04.2019 - 48 160, 40 грн, 12.04.2019 - 45 534,44 грн, 12.04.2019 - 9 286,49 грн, 15.04.2019 - 47 632,96 грн, 16.04.2019 - 115 508,57 грн, 17.04.2019 - 140 107,26 грн, 18.04.2019 - 130 351,88 грн, 19.04.2019 - 131 140, 37 грн, 22.04.2019 - 146 132, 36 грн, 23.04.2019 - 263 987,78 гн, 24.04.2019 - 194 627,79 грн, 25.04.2019 - 167 726,85 грн, 26.04.2019 - 136 021,57 грн, 26.04.2019 - 521 382,22 грн, 02.05.2019 - 115 690,82 грн, 03.05.2019 - 105 171,66 грн, 06.05.2019 - 48 814,46 грн, 07.05.2019 - 28 049,46 грн, 08.05.2019 - 27 948,42 грн, 10.05.2019 - 18 595,40 грн, 11.05.2019 - 27 200,01 грн, 13.05.2019 - 22 579,17 грн, 14.05.2019 - 45 578,16 грн, 15.05.2019 - 15 581,88 грн, 15.05.2019 - 45 601,79 грн, 16.05.2019 - 55 595,84 грн, 17.05.2019 - 67 880,25 грн, 20.05.2019 - 79 369,49 грн, 21.05.2019 - 122 052, 50 грн, 22.05.2019 - 87 291, 05 грн, 23.05.2019 - 78 782, 26 грн, 24.05.2019 - 60 643,26 грн, 27.05.2019 - 76 638,55 грн, 27.05.2019 - 283 852,00 грн, а всього - 17 183 924,05 грн, що стверджується банківськими виписками, зведеними бухгалтерськими документами (операціями за договором та сальдо по відповідачу).

Отже, сума основного боргу сплачена відповідачем у повному обсязі.

Згідно з п. 7.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно з п. 5.1., 5.6. договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (позовна давність), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 (п`ять) років (п. 9.3. договору).

Враховуючи викладене, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 36 098,16 грн, 3% річних у розмірі 7 744,10 грн.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із поставкою природного газу та відповідальністю за порушення строків оплати за переданий природний газ, регулювання яких здійснюється Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу", ГК України, ЦК України тощо.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Як установлено ч. 1. ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом із фактичних обставин справи встановлено, що основний борг погашений у повному обсязі, стосовно 3% річних та пені, то слід зазначити таке.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, установив, що їхній розмір становить 7 744,10 грн (при заявленому - 7 744,10 грн) (розрахунок додається), отже, 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Здійснивши перевірку розрахунку пені, суд установив, що розмір останньої становить 36 098,16 грн (при заявленому - 36 098,16 грн) (розрахунок додається), а відтак пеня підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Заразом відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 1,00 грн. Суд, розглянувши вказане клопотання, установив таке.

Частинами 1, 2 ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Зі змісту зазначених норм убачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Оцінивши фактичні обставини справи, судом установлено, що основний борг сплачений відповідачем у повному обсязі, період прострочення є незначним, позивачем не доведено виникнення у нього збитків через неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині проведення розрахунків за послугу з розподілу природного газу тощо.

Отже, враховуючи майновий стан обох сторін, відсутність основного боргу, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України, зважаючи на правову природу пені та її основне призначення, суд, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, а тому клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню, а пеня, заявлена до стягнення, зменшенню до 16 000,00 грн

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: про стягнення 16 000,00 грн пені та 7 744,10 грн 3% річних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою господарських судів, судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Зважаючи на викладене, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" до Комунального підприємства "Костопількомуненергія" про стягнення пені, 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Костопількомуненергія" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Нова, буд. 1, ідентифікаційний код 30132672) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 16 000,00 грн пені та 7 744,10 грн 3% річних.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 20 098,16 грн пені відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Костопількомуненергія" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Нова, буд. 1, ідентифікаційний код 30132672) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 2 102,00 грн судового збору.

Позивач: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720).

Відповідач: Комунальне підприємство "Костопількомуненергія" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Нова, буд. 1, ідентифікаційний код 30132672).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складене та підписане 19.08.2020.

Суддя О. Андрійчук