РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/597/20

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В.,за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростагросвіт",

вул. Київська, 42-А, м. Миргород, Полтавська область, 37606;

e-mail: ;

до відповідача: Фермерського господарства "Добро",

вул. Безубівська, 64, с. Красляни, Прилуцький район, Чернігівська область, 17552;

предмет спору: про стягнення 729728,43грн

без виклику (повідомлення) сторін

06.07.2020, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростагросвіт" (надалі - ТОВ "Ростагросвіт") до Фермерського господарства "Добро" (надалі - ФГ "Добро") про стягнення 729728,43грн, з них: 525000,00грн основного боргу за поставлений товар на підставі договору поставки №К/2019/РС/01 від 22.02.2019 (надалі - Договір); 75154,11грн пені за період з 01.11.2019 по 26.06.2020, на підставі п.8.3.1. Договору; 8925,00грн інфляційних втрат за період листопад 2019 року - травень 2020 року та 120649,32грн річних (за обліковою ставкою 36%) за період з 01.11.2019 по 26.06.2020, згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України та п.8.3.2. Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договірних умов, а саме несвоєчасним розрахунком за товар поставлений за видатковою накладною №106 від 05.04.2019.

Ухвалою суду від 08.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній справі, в порядку статті 250 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визнано справу малозначною та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам встановлено строки для подання заяв по суті спору, а саме: відповідачу - 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов.

Вказану ухвалу відповідач отримав 16.07.2020 за адресою його державної реєстрації, згідно з даними ЄДРПОУ (витяг долучено судом до матеріалів справи), про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №113.

Судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з урахування змін внесених постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 22.04.2020 №291, від 04.05.2020 №343, від 20.05.2020 №392, від 17.06.2020 №500, від 22.07.2020 №641 у період з 12.03.2020 по 31.08.2020 на всій території України введено карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій в зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX внесено, зокрема, зміни до ГПК України, що набули законної сили 02.04.2020. Відповідно до п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України, в редакції названого Закону, під час дії встановленого карантину, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки для подання відзиву продовжуються на строк дії карантину, так само як і процесуальні строки розгляду справи по суті.

17.07.2020, набув чинності Закон України №731-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії встановленогокарантину, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020, яким викладено в новій редакції п.4 Прикінцевих положень розділу Х ГПК України. Зокрема передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд,за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (в разі наявності в них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими в зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії в визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими в зв`язку з карантином.

При цьому, згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №731-ІХ, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-ІХ від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (в разі наявності в них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З урахуванням наведеного, строк на подання відповідачем відзиву на позов закінчився 06.08.2020, тобто зі спливом двадцятиденного строку, з дня набрання чинності Законом №731-ІХ від 18.06.2020.

Відповідач правом на подання мотивованих заперечень на позов у порядку статей 165, 178, 251 ГПК України не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав.

Сторонами також не заявлено до суду будь-яких клопотань щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснено при відкритті провадження в справі в ухвалі суду від 08.07.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2019, між ТОВ «Ростагросвіт» (постачальник, позивач) та ФГ «Добро» (покупець, відповідач) укладено договір поставки №К/2019/РС/01 (надалі - Договір) за п.1.1., п.1.2. якого постачальник зобов`язався передати (поставити) в зумовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (надалі - товар), а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар і сплати за нього певну грошову суму. Загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент), маркування, ціна, строк поставки й інші умови, визначаються специфікаціями (додатки до цього договору), які є невід`ємною його частиною.

За умовами п.2.2., п.2.6. Договору строки й порядок та умови поставки, вибірки (отримання) встановлюється сторонами в Специфікації. Датою поставки товару вважається дата прийняття покупцем товару за видатковою накладною.

Відповідно до п.4.1.-п.4.5. Договору ціна та загальна вартість товару (партії товару) вказується в відповідних Специфікаціях до нього. Суму Договору становить загальна вартість поставленого за ним даним товару. Строк оплати зазначається в Специфікації. Для розрахунків постачальником виставляються рахунки на оплату, які повинні містити посилання на номер та дату цього Договору та найменування сторін. Розрахунки здійснюються виключно у національній валюті України - гривнях.

За п.6.1., п.6.3. Договору факт передачі і приймання товару оформлюється видатковою накладною. Приймання товару по кількості і якості здійснюється покупцем (представником покупця, що має довіреність або інший документ, передбачений чинним законодавством).

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2019, на виконання умов Договору сторонами укладено та підписано Специфікацію №1 (додаток до Договору), якою в п.2-п.5 бумовлено, що загальна кількість товару за даною специфікацією складає 350 одиниць (мішків). Загальна вартість товару, в т.ч. ПДВ складає 525000,00грн. Оплата здійснюється в національній валюті - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 5 % від загальної вартості товару в строк до 15.03.2019, оплата в розмірі 95 % від загальної вартості товару в строк до 01.11.2019. Строк поставки товару - до 15.03.2019.

За п.2.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 25.12.2019, а щодо невиконаних до цього дня зобов`язань та відповідальності - до повного їх виконання.

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані §1 та §3 Глави 54 ЦК України.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом частин 1 та 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

До обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати обумовленого товару; наявність достатніх правових підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій за фактом порушення договірних зобов`язань, а також правових наслідків, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем в особі директора Петренко С.М., діючого на підставі довіреності №2 (дійсної до 14.04.2019) прийнято товар, насіння кукурудзи «Грімальді» в кількості 175 мішків, насіння кукурудзи «Цератус» у кількості 175 мішків, загальною вартістю 525000грн на підставі видаткової накладної №106 від 05.04.2019. Вказаний документ первинного бухгалтерського обліку підписаний обома сторонами та засвідчений печатками юридичних осіб. Факт отримання товару за вказаним документом відповідачем не заперечується.

Відповідно до умов п.4.2. Специфікації № 1, яка є додатком до Договору, граничний строк оплати поставленого за видатковою накладною №106 від 05.04.2019 товару настав 01.11.2019 (оплату прострочено з 02.11.2019).

За статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив договірні зобов`язання, своєчасно в строк по 01.11.2019 (п.4.2. Специфікації №1) за поставлений товар не розрахувався, на момент винесення рішення в справі доказів оплати наявного боргу не надав. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов у частині вимоги про стягнення основного боргу в сумі 525000грн є обґрунтованим, правомірним, підтверджується матеріалами справи, відтак підлягає задоволенню.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексуУкраїни (надалі - ГК України) підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 ЦК України.

За змістом частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами статей 549 та 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За частиною 4 статті 231 ГК України в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються в відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 даного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведених норм, розмір неустойки (пені) за порушення грошових зобов`язань встановлюється сторонами в договорі в відсотковому співвідношенні до суми невиконаного зобов`язання, однак не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, якщо інше не передбачено в спеціальному нормативно-правовому акті, що регулює спірні правовідносини сторін.

За п.8.3.1. Договору покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару, сплачує на користь постачальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Також сторони в п.8. - п.8.6. Договору домовились, що пеня за цим Договором нараховується за весь строк прострочення. Сторони дійшли взаємної згоди на підставі статті 259 ЦК України при нарахуванні штрафних санкцій відповідно до умов цього Договору, не застосовувати п. 6 статті 232 ГК України, а здійснювати нарахування штрафних санкцій за весь період неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, а також збільшити позовну давність про стягнення неустойки до 3-х років.

Тобто сторони, виходячи із принципу свободи договору, відступили від положень п.1 частини 2 статті 258 ЦК України та частини 6 статті 232 ГК України, та збільшили період нарахування штрафних санкцій понад шість календарних місяців та збільшили тривалість спеціальної позовної давності відносно штрафних санкцій в строк три роки.

Позивач, керуючись п.8.3.1., п.8.5., п.8.6. Договору, в межах даного спору заявив до стягнення з відповідача за порушення договірних грошових зобов`язаньза період з 01.11.2019 по 26.06.2020 пеню в сумі 75154,11грн, що розрахована в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в указаному періоді.

З огляду на порушення відповідачем строків по оплаті вартості поставленого товару, що ним не заперечується та підтверджується матеріалами справи, виходячи з погоджених сторонами умов у п.8.3.1., п.8.5. та п.8.6. Договору, суд, перевіривши розрахунок неустойки (пені) наявний у матеріалах справи, беручи до уваги визначений позивачем період стягнення та встановлений судом строк прострочення виконання грошового зобов`язання (перебіг якого починається з 02.11.2019) дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення пені в межах заявлених вимог у сумі 75154,11грн за період з 02.11.2019 по 26.06.2020.

За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.3.2. Договору передбачено, що покупець за порушення грошових зобов`язань по оплаті ціни товару, сплачує на користь постачальника відсотки за неправомірне користування чужими коштами в розмірі 36% річних від суми боргу.

Тобто, сторони виходячи із принципу свободи договору, що закріплений статтями 6, 12, 627 ЦК України, у п.8.3.2. Договору збільшили передбачений законом розмір відсотків річних, який нараховується та підлягає стягненню за частиною 2 статті 625 ЦК України в разі прострочення виконання грошових зобов`язань.

Позивач, керуючись частиною 2 статті 625 ЦК України та умовами п.8.3.2. Договору, в межах даної справи заявив до стягнення з відповідача 120649,32грн відсотків річних (за збільшеною ставкою в розмірі 36%) за період з 01.11.2019 по 26.06.2020 та 8925грн інфляційних втрат за період з листопада 2019 року по травень 2020 року.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, суд, керуючись наведеними нормами, беручи до уваги погоджені сторонами умови в п.8.3.2 Договору, провівши перерахунок заявлених до стягнення нарахувань: відсотків річних (за збільшеною ставкою в розмірі 36%) та інфляційних втрат, у межах визначеного позивачем періоду стягнення, та з огляду на встановлений судом період прострочення виконання грошового зобов`язання (перебіг якого починається з 02.11.2019) дійшов висновку про задоволення позову в межах заявлених вимог у частині стягнення 120649,32грн відсотків річних за період з 02.11.2019 по 26.06.2020 та 8925,00грн інфляційних втрат за період з листопада 2019 року по травень 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач проти заявленого позову не заперечив. Доказів належного виконання зобов`язань перед позивачем щодо оплати за обумовлений Договором товар поставлений за видатковою накладною № 106 від 05.04.2019, до суду не надав.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань за поставлений товар, суд, дослідивши матеріали справи, задовольнив позов у межах заявлених вимог у частині стягнення: 525000,00грн основного боргу,75154,11грн пені за період з 02.11.2019 по 26.06.2020, 120649,32грн відсотків річних (за ставкою 36% на рік) за той самий період та 8925,00грн інфляційних втрат за період з листопада 2019 року по травень 2020 року.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Тобто за рахунок відповідача мають бути відшкодовані судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10945,93грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 80, 91, 123, 129, 165, частиною 2 статті 178, статтями 233, 236, 238, 239, 241, 247 - 252,п.4 розділу Х "Прикінцевих положень" ГПК України, в редакції Законів від 30.03.2020 № 540-IX та від 18.06.2020 №731-ІХ, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростагросвіт» (37606, Полтавська область, м. Миргород, вул. Київська, 42А, ) до Фермерського господарства «Добро» (17552, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Красляни, вул. Безубівська, 64, ) про стягнення 729728,43грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Добро» (17552, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Красляни, вул. Безубівська, 64, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростагросвіт» (37606, Полтавська область, м. Миргород, вул. Київська, 42А, ) 525000,00грн основного боргу, 75154,11грн пені, 8925,00грн інфляційних втрат, 120649,32грн відсотків за неправомірне користування чужими коштами та 10945,93грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко