ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2020 р. Справа№ 910/18293/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Шерехова Т.В. (виписка ЄДР)

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020р.

у справі № 910/18293/19 (суддя Турчин С.О.)

за позовом НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК

ТРЕЙДОПТ"

про стягнення 56 449,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" стягнення 56 449,01 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 248 НП про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) від 26.09.2018 в частині своєчасної поставки товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року у справі №910/18293/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" на користь НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ 56 449,01 грн. пені та 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року у справі №910/18293/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року у справі №910/18293/19 та розглядати апеляційну скаргу з повідомленням про дату і час розгляду скарги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року у справі №910/18293/19 - залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору, в сумі 2 881,50 грн., та докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу НАЦІОНАЛЬНІЙ ПОЛІЦІЇ УКРАЇНИ.

10.07.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору та докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/18293/19 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/182093/19, розгляд справи призначено на 19.08.2020 року. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 у справі №910/18293/19.

28.07.2020 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 року у справі №910/18293/19.

Розпорядження № 09.1-08/2516/20 Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 р., у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/18293/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 р апеляційну скаргу у справі №910/18293/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 року прийнято справу №910/18293/19 до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Зубець Л.П. та розгляд справи призначено на 19.08.2020 р.

Представник позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

19.08.2020р. представники відповідача у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодекс) України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справ; правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства колегія встановила таке.

26.09.2018 між НАЦІОНАЛЬНОЮ ПОЛІЦІЄЮ УКРАЇНИ (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" (далі - постачальник) укладено договір № 248 НП про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у 20148 році поставити покупцю куртки зимові типу А (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822) (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами та ціна одиниці товару визначається у специфікації товару (Додаток № 1 до договору) та Ростовці товару (Додаток № 2 до договору).

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/31НП), ціна договору становить 16 128 288,00 грн.

У п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/31НП) сторони погодили, що постачальник зобов`язується здійснити поставку товару партіями: перша партія у кількості 6 000 шт. в термін до 20 грудня 2018 року включно, друга партія у кількості 1200 шт. в термін до 10 березня 2019 року включно, за адресою покупця у місті Києві (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115).

Датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін накладної (п. 5.2 договору).

Пунктом 8.3.1 договору встановлений обов`язок постачальника забезпечити поставку (передачу) товару у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, реєстрації у покупця та діє до 31.05.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами (п. 12.1 договору в редакції додаткової угоди № 1/395 НП).

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором, оскільки другу партію товару у строк, встановлений договором, не поставив.

Відповідно до п. 8.2.2 договору, покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі або частково у випадках, передбачених законодавством України та цим договором, письмово повідомивши рекомендованим відправленням (або особисто під підпис) про це постачальника за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання цього договору.

Згідно з п. 8.5 договору кожна із сторін договору має право в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі істотного порушення договору (невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором) іншою стороною, письмово повідомивши рекомендованим відправленням (або особисто під підпис) про це іншу сторону за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив поставку другої партії товару у кількості 1200 шт. в термін до 10 березня 2019 року включно.

19.03.2019 позивач звернувся до відповідача з листом від 19.03.2019 вих. № 3072/09/33-2019 про розірвання договору та направив угоду про розірвання договору.

01.04.2019 між сторонами погоджено та підписано Угоду № 78 НП про розірвання договору від 26.09.2018 № 248 НП про закупівлю штормового одягу (куртка зимова типу А) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1822), відповідно до якої сторони погодили вважати розірваним договір з моменту набрання чинності цієї угоди. Угода набирає чинності 01.04.2019 року.

При цьому, у вказаній Угоді сторони зазначили, що ціна непоставленого товару за договором становить 2 688 018,00 грн.

Таким чином, оскільки під час дії договору відповідач не виконав свої зобов`язання з поставки другої партії товару, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 56 449,01 грн. пені.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити обумовлений у специфікації товар, а позивач - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно із ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2/31НП) відповідач зобов`язаний був поставити другу партію товару у кількості 1200 шт. вартістю 2 688 048,00 грн. в термін до 10 березня 2019 року включно.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання щодо постачання другої партії товару на суму 2 688 048,00 грн. належним чином доведений, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У пункті 9.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1% відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Таким чином, позивачем нараховано пеню за період з 11.03.2019 по 31.03.2019, тобто до моменту розірвання договору.

Суд зазначає, що до моменту розірвання договору (01.04.2019) у відповідача був наявний обов`язок поставити товар, обумовлений договором, в лише після розірвання договору вказаний обов`язок припинився.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 56 449,01 грн.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ підлягають задоволенню.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 р. у справі № 910/18293/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2020 р. у справі № 910/18293/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ".

3 Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2020 р. у справі № 910/18293/19.

4. Матеріали справи № 910/18293/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 27.08.2020р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова