УХВАЛА

м. Київ

17.08.2020Справа № 910/6626/20
За заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чарівниця" про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чарівниця" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,135, ідентифікаційний номер 37567061)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи №910/3620/18

За заявою Приватного підприємства "Дари Сонця" (20250, Черкаська обл., м. Ватутіне, вул. Миру,7-А,кв.22, ідентифікаційний код 36771372)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Чарівниця" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,135, ідентифікаційний код 37567061)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники сторін:

від позивача -Сорокопуд М.А.

від позивача -не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чарівниця" арбітражний керуючий Білик Юрій Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.05.2020 позовну заяву залишено без руху. Встановлено заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

03.06.2020 від заявника надійшли докази усунення недоліків позовної заяви, встановлених в ухвалі Господарського суду м. Києва від 14.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 вирішено звернутися до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , за формою, наведеною в додатку 3 до Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207. Зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію протягом п`яти днів з моменту отримання запиту суду надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) Звернутися до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , за формою, наведеною в додатку 3 до Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207. Зобов`язати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію протягом п`яти днів з моменту отримання запиту суду надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Так, до Господарського суду міста Києва надійшли відомості від державних реєстраторів, зокрема, від Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в яких зазначено, що відповідно до даних, які містять в інформаційній системі "Реєстр територіальної громади міста Києва", гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 27.11.2015р. по 28.02.2020, та з 28.02.2020 вибув до нового місця проживання за адерсою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначене на 15.07.2020.

У судове засідання, призначене на 15.07.2020, з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином.

За наслідками судового засідання 15.07.2020 судом була постановлена ухвала про відкладення розгляду справи на 17.08.2020.

13.08.2020 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Під час судового засідання 17.08.2020, заслухавши думку представників учасників справи, суд розглянув подану заяву про забезпечення позову та дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову вмотивована тим, що 25.09.2019 Господарським судом міста Києва ухвалою суду в справі №910/3620/18 було частково задоволено позовні вимоги Ліквідатора ТОВ «ТД «Чарівниця» та визнано недійсним Договір №8041/2016/118809 від 08.10.2016 купівлі-продажу автомобіля марки Ford Mondeo, VIN № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, 2011 р. в., р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Чарівниця», в особі Кравченка О.О. та ОСОБА_2 .

Однак законний власник автомобіля марки Ford Mondeo, VIN № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, 2011 р. в. - ТОВ «ТД «Чарівниця» позбавлене можливості користуватись та розпоряджатись таким своїм майном, внаслідок укладення 23.06.2018 Договору купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2018/998153 та реєстрації на його підставі автомобіля марки Ford Mondeo, VIN № НОМЕР_2 , сірого кольору, 2011 р. в. за громадянином ОСОБА_1 .

Отже, на даний час гр. ОСОБА_1 користується та розпоряджається майном, яке фактично належить ТОВ «ТД «Чарівниця» та має, в тому числі, можливість відчужити таке майно на користь третіх осіб, як це вже не одноразово робилось.

Вищевказані обставини стали підставою звернення із даним позовом до суду про витребування майна - автомобіля марки Ford Mondeo, VIN № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, 2011 р. в. з чужого незаконного володіння в межах справи про банкрутство №910/3620/18.

Водночас позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав та інтересів ТОВ «ТД «Чарівниця», за захистом яких воно звернувся до суду. Так знаючи про існування позову про витребування майна автомобіля марки Ford Mondeo, VIN № НОМЕР_2 його теперішньому володільцеві нічого не заважає укласти черговий Договір-купівлі такого транспортного засобу, або відчужити його в будь-який інший спосіб, що в свою чергу призведе до не можливості виконання рішення суду в разі, якщо таке буде прийнято на користь ТОВ «ТД «Чарівниця».

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, в якій, зокрема, Верховний Суд України вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). У постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017 зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що спірне рухоме майно станом на день розгляду суду всупереч волі позивача перебуває в користуванні ОСОБА_1 , який придбав вказаний транспортний засіб на підставі правочину, укладеному після визнання попереднього правочину відчуження майна недійсним.

Таким чином, згідно з пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції може вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги предмет даного спору та обґрунтування заяви позивача про забезпечення позову, а також спроможність заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, наявності реальної загрози невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходу забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі частково, а саме в частині накладення арешту на спірне майно.

Крім того, суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд вважає, що обраний позивачем захід про забезпечення позову не перешкоджає господарській діяльності відповідача, а також не порушує права інших осіб, а лише запроваджує тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При цьому суд відзначає, що законодавець визначає можливість застосування декількох заходів забезпечення позову, однак незважаючи на вказане, заборона ОСОБА_1 розпоряджатися спірним транспортним засобом, у тому числі користуватися, відчужувати передавати в оренду не є ефективним заходом забезпечення позову з огляду на прийняття судом рішення про накладення арешту на спірне майно. Тобто наявність арешту на спірне майно унеможливлює вчинення щодо майна перелічених вище дій, з огляду на що у цій частині суд не вбачає підстав задоволення заяви позивач про забезпечення позову.

При цьому, суд, з врахуванням приписів статті 141 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно частині 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись статтями 136-137, 139-140, 196, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Чарівниця» арбітражного керуючого Білика Ю.М. про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на транспортний засіб-автомобіль марки Ford Mondeo, VIN код № НОМЕР_2 , сірого кольору, 2011 р.в, власником якого є ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ).

3. Дана ухвала набирає законної сили з 17.08.2020, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 17.08.2023.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Чарівниця» (03150, м.Київ, вул.. Велика Васильківська,135; ідентифікаційний код код 37567061).

5. Боржником за даною ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

6. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 25.08.2020

Суддя Д.В. Мандичев