УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20.08.2020Справа № 910/12051/20

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши матеріали

позовної заяви Фермерського господарства "МТД" (Миколаївська обл., с. Романова Балка)

до Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича (м. Київ)

про стягнення 639 270,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "МТД" (далі - ФГ "МТД", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича (далі - ФОП Кіро І. М., відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 639 270,16 грн.

Вивчивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, у порушення вказаної норми, позивач не надав суду рахунку № 11/2018-1 від 28.11.2018 р., виставленого для оплати ФОП Кіро І. М., на що позивач вказував у обгрунтування позову.

Також відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із позову, ФГ "МТД" заявило вимогу про стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 639 270,16 грн., що є майновою вимогою. При цьому у якості доказу сплати судового збору за таку вимогу позивач надав квитанцію № 0.0..1 від 13.08.2020 р. у сумі 9 589,05 грн.

Однак, платником судового збору за вказаною квитанцією є не позивач - ФГ "МТД", а інша фізична особа - ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Вказаною нормою Закону встановлюється можливість здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду, що обумовлено необхідністю дотримання платіжної дисципліни платниками судового збору, недопущення безпідставного повернення коштів з державного бюджету та здійснення правильного розподілу судових витрат між учасниками справи за результатами розгляду справи (аналогічна позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 910/23408/17, від 17.01.2019 у справі № 922/4734/16).

Також згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Державної судової адміністрації України № 6-17517/18 від 14.09.2018 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору", суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів, має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Отже, враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір", надана до суду квитанція № 0.0..1 від 13.08.2020 р. на суму 9 589,05 грн., платником за якою є ОСОБА_1 , не може вважатись належними доказами сплати судового збору за подання до Господарського суду міста Києва позову ФГ "МТД".

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 162, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фермерського господарства "МТД" до Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича про стягнення грошових коштів у сумі 639 270,16 грн. залишити без руху.

Надати Фермерському господарству "МТД" строк у десять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків шляхом належного виконання вимог ст.ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків у визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Головіна К. І.