ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 926/767-б/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Пєскова В.Г., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.

представники учасників справи в судове засідання не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020

у справі № 926/767-б/15

за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ", м. Київ

до боржника Приватної фірми "Інтервал", м. Чернівці

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебуває справа №926/767-б/15 за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" про визнання банкрутом Приватної фірми "Інтервал" (далі - ПФ "Інтервал", Боржник).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 (суддя Бутирський А.А.) у справі №926/767-б/15, зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 31 159 618,53 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 щодо затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №926/767-б/15 залишено без змін; апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегіїсуддів Касаційного господарського суду від 05.11.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у справі №926/767-б/15 залишено без змін.

22.01.2020 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 у справі №926/767-б/15.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив залучити його до справи №926/767-б/15 в якості працівника ПФ "Інтервал"; зобов`язати арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. окремо внести відомості в реєстр вимог кредиторів про вимоги щодо всієї суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо) заборгованості згідно з даними обліку боржника; ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 у справі №926/76-б/15 про затвердження реєстру вимог кредиторів на загальну суму 31 159 618,53 грн. скасувати; справу №926/76-б/15 передати до місцевого господарського суду на новий розгляд.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 (колегія суддів: Гриців В.М. - головуючий, Дубник О.П., Зварич О.В.) у справі №926/767-б/15 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 у справі №926/767-б/15.

Судове рішення обґрунтоване тим, що суд апеляційної інстанції уже розглядав апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №926/767/-б/15 і постановою від 01.07.2019 (що залишена без змін постановою Верховного Суду від 05.11.2019) залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Названі факти, у силу приписів пункту 3 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), є безумовною підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та аргументи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 у справі №926/767-б/15 та передати справу на новий апеляційний розгляд для продовження розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 про затвердження реєстру вимог кредиторів.

Касаційну скаргу обґрунтовано порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, щодо помилкового застосування положень статті 261 ГПК України.

Також, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції протиправно проігноровано наявність правового зв`язку між сторонами у справі та працівником ПФ "Інтервал".

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до положень частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Касаційне провадження. Розгляд клопотань

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №926/767-б/15 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Ткаченко Н.Г., Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 19.02.2020.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.03.2020, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою працівника ПФ "Інтервал" ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 року у справі №926/767-б/15. Розгляд касаційної скарги призначено в судовому засіданні на 15.04.2020 о 11 год 00 хв.

Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 926/767-б/15 відкладено розгляд касаційної скарги на 29.04.2020 о 11:50 год.

У зв`язку з відпусткою суддів Жукова С.В. та Ткаченко Н.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 926/767-б/15 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Пєскова В.Г., Банаська О.О., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 926/767-б/15 задоволено клопотання працівника ПФ "Інтервал" ОСОБА_1. та відкладено розгляд касаційної скарги на 20.05.2020 о 15:00 год.

Ухвалою Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 926/767-б/15 задоволено клопотання працівника ПФ "Інтервал" ОСОБА_1. та відкладено розгляд касаційної скарги на 10.06.2020 о 14:40 год.

У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 926/767-б/15 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Ткаченко Н.Г., Банаська О.О., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 926/767-б/15 задоволено клопотання працівника ПФ "Інтервал" ОСОБА_1. та відкладено розгляд касаційної скарги на 08.07.2020 о 11:45 год.

Ухвалою Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 926/767-б/15 відкладено розгляд касаційної скарги на 05.08.2020 о 11:10 год.

У зв`язку з відпусткою судді Банаська О.О., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 926/767-б/15 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Ткаченко Н.Г., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020.

04.08.2020 до суду касаційної інстанції від скаржника, - працівника ПФ "Інтервал" ОСОБА_1., надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

В судове засідання 05.08.2020 учасники справи не з`явилися. Розглянувши вказане клопотання скаржника про перенесення судового засідання Суд зазначає наступне.

Судова колегія враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

В той же час, судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності заявника касаційної скарги чи його представника.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції з посиланням на норми права

Об`єктом касаційного перегляду у даній справі є ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу місцевого господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів.

Здійснивши перевірку правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали та оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, про що роз`яснено Конституційним Судом України у рішенні від 25.04.2012 № 11-рп/2012.

Так, обов`язок держави у забезпеченні права кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

Частиною 4 статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Верховний Суд зазначає, що реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, виходячи із принципів статей 55, 129 Конституції України, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Обмеженням права на доступ до суду, в даному випадку, є визначена нормами процесуального закону, - ГПК України, відсутність можливості повторного апеляційного оскарження однією і тією ж особою того самого судового рішення, враховуючи наявність постанови про залишення апеляційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї ж особи на це саме судове рішення.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 42 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

За змістом частин 1, 2 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 255 ГПК України передбачено право учасників справи подавати апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З дня введення в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У свою чергу, згідно з частиною 1 статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Отже, реалізація права на апеляційне оскарження судових рішень у справі про банкрутство відбувається за правилами і в порядку, передбаченими главою 1 "Апеляційне провадження" розділу IV "Перегляд судових рішень" ГПК України, з урахуванням особливостей оскарження судових рішень у справі про банкрутство, визначених КУзПБ.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала по відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї ж особи на це саме судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, Західний апеляційний господарський суд постановою від 01.07.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №926/767/-б/15 залишив без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - без змін.

За тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 05.11.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у справі № 926/767-б/15 залишив без змін.

Отже, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду від 01.06.2016 про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №926/767/-б/15 вже була предметом апеляційного перегляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , за результатом чого прийнято постанову від 01.07.2019 про залишення вказаної скарги без задоволення. Більш того, суд касаційної інстанції відмовив у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на зазначені ухвалу від 01.06.2016 та постанову від 01.07.2019 судів попередніх інстанцій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані обставини, у силу приписів пункту 3 частини 1 статті 261 ГПК України, є безумовною підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 01.06.2016 у справі №926/767-б/15.

Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема щодо помилкового застосування положень статті 261 ГПК України, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду справи та не можуть бути підставою для скасування ухвали апеляційного господарського суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Разом з тим, доводи скаржника щодо того, що судом апеляційної інстанції протиправно проігноровано наявність правового зв`язку між сторонами у справі та працівником ПФ "Інтервал", суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові суду касаційної інстанції від 05.11.2019 колегією суддів зазначено про належність скаржника ОСОБА_1 як одноособового власника та засновника Боржника до учасників провадження у справі про банкрутство в силу закону - у розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме до уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника з правом дорадчого голосу, оскільки 100 % частка скаржника у статутному фонді Боржника не потребує від цієї особи окремого рішення учасників щодо уповноваженої особи для представлення їх інтересів у цій справі, а тому Засновник має право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції відповідно до частини 1 статті 254 ГПК України). Статус уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника як учасника провадження у справі про банкрутство протягом здійснення провадження у цій справі не втрачається та не вимагає ухвали суду для залучення цієї особи як учасника провадження у справі про банкрутство.

Так, Суд зазначає, що позиціонування скаржником себе, в даному випадку, як працівник ПФ "Інтервал", не змінює його правового статусу у справі про банкрутство Боржника. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції в ухвалі від 10.12.2019 встановлено, що директор Боржника ОСОБА_1 та засновник Боржника ОСОБА_1 є однією і тією ж особою.

Разом з тим, передбачені нормами процесуального закону правові наслідки для фізичної особи ОСОБА_1 у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження за його скаргою мають місце незалежно від позиціонування себе скаржником у скаргах чи заявах, що подаються до суду.

Суд зазначає, що розгляд апеляційної скарги, в даному випадку, ОСОБА_1 на предмет її прийнятності відповідно до вимог статті 261 ГПК України не передбачає обов`язку встановлення судом апеляційної інстанції наявності правового зв`язку між сторонами у справі про банкрутство та скаржником, як працівником Боржника.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з положеннями статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції, в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 у справі № 926/767-б/15 як такої, що прийнята з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2020 у справі № 926/767-б/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді В.Г. Пєсков

Н.Г. Ткаченко