ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 905/1302/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Литвин П.В. - адвокат (довіреність від 2604.2019 № 14-166),

відповідача - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2020

у справі за позовом акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа»

про стягнення 155 503 529,04 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі -АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» (далі - ККП «Донецькміськтепломережа») 155 503 529,04 грн заборгованості, а саме: 3 % річних за період з 01.04.2015 по 30.04.2018 (включно) в сумі 14 849 990,62 грн та 140 653 538,42 грн інфляційних за період з 01.04.2015 по 30.04.2018 (включно).

1.2. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на те, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 19.01.2012 № 16-12-БО (далі - договір) - прострочив виконання зобов`язання з оплати газу, який поставлено протягом січня-липня 2012 року. АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, що заборгованість, яку стягнуто рішеннями у справах № 5006/8/47/2012 (поставка газу січень лютий 2012 року), № 905/4268/13 (поставка газу березень травень 2012 року), № 908/2111/15-г (поставка газу червень липень 2012 року), відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, вказану суму заборгованості стягнуто в примусовому порядку. У зв`язку із чим, АТ «НАК «Нафтогаз України» просив суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 16.04.2015 по 23.05.2018 в сумі 14 849 990,62 грн та інфляційні втрати за період з квітня 2015 року по квітень 2018 року в сумі 140 653 538,42 грн.

2. Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Справа розглядалася судами неодноразово.

2.2. Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 та рішення Господарського суду Донецької області від 05.10.2018 у справі за № 905/1302/18, скасовано в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення інфляційних втрат і розподілу судового збору. Справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду. В решті постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі за № 905/1302/18 залишено без змін.

2.3. При новому розгляді справи, рішенням господарського суду Донецької області від 21.11.2019 (суддя Паляниця Ю.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з ККП «Донецькміськтепломережа» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 93 787 262,63 грн інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 371 944 грн. Стягнуто судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 514 151,10 грн та судовий збір за подання касаційної скарги 822 426,58 грн. Залишено без розгляду позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» до ККП «Донецькміськтепломережа» про стягнення інфляційних втрат, які нараховані на інфляційне збільшення боргу в сумі 79 686 936,81 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

2.4. Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив із того, що розрахунок позивача містить посилання на заявлені до стягнення суми інфляційних втрат у справах № 908/2111/15-г та № 905/2657/15 за попередні періоди, однак не містить посилань на суми, які були стягнуті судовими рішеннями у цих справах, з урахуванням даних обставин суд першої інстанції, на підставі пункту четвертого частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України залишив без розгляду позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, які нараховані на інфляційне збільшення боргу в сумі 79 686 936,81 грн. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 93 787 262,63 грн інфляційних втрат, господарський суд здійснив розрахунок інфляційних втрат за періоди, визначені позивачем, виключно на заборгованість без включення суми інфляційних втрат за попередні періоди.

2.5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 (колегія суддів: Пушай В.І. - головуючий, Попков Д.О., Стойка О.В.) рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 140 653 538,42 грн задоволено частково. Стягнуто КПП «Донецькміськтепломережа» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» інфляційні втрати в сумі 131 258 727,90 грн, у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 9 394 810,52 грн - відмовлено.

2.6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив із того, що оскільки заборгованість відповідача за природний газ станом на квітень 2015 року (початок періоду нарахування інфляційних втрат у справі № 905/1302/18) вже існувала у справі № 5006/8/47/2012, яким стягнуто основний борг за поставками січня-лютого 2012 року; у справі № 905/4268/13 за поставками березня-травня 2012 року; у справі № 908/2111/15-г за поставками червня-липня 2012 року), а інфляційні втрати були нараховані позивачем за попередні періоди і стягнуті судовими рішеннями у справах № 908/2111/15-г та № 905/2657/15, які набрали законної сили, то позивачем правомірно здійснено нарахування інфляційних втрат за наступні періоди (з квітня 2015 року по квітень 2018 року включно) з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця.

3. Стислий виклад вимог касаційної скарги

3.1. Позивач у касаційній скарзі просить постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови щодо стягнення 9 394 810,52 грн інфляційних втрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог на вказану суму.

4. Аргументи учасників справи

4.1. Аргументи касаційної скарги

4.1.1. Позивач зазначає, що саме лише посилання судом апеляційної інстанції на необґрунтованість нарахувань інфляційних втрат у розмірі 9 394 810,52 грн та відповідно, відмова у задоволенні позовних вимог на вказану суму, без зазначення в описовій частині постанови висновків суду щодо мотивів їх відхилення вимог, свідчить про порушення апеляційним господарським судом вимог статті 236 та пункту 2 частини першої статті 282 Господарського процесуального кодексу України щодо законності та обґрунтованості. Позивач вказує на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 910/20107/173, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 щодо вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

4.2. Відзив на касаційну скаргу не надходив.

5. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

5.1. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 19.01.2012 між НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ККП «Донецькміськтепломережа», (покупець) укладено договір про закупівлю природного газу № 16-12-БО (далі - договір), за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 271121000, ввезений на митну територію України ПАТ НАК Нафтогаз України), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього договору. Газ, що поставляється за цим договором використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб`єктів господарювання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

5.2. Пунктом 1.2 договору (в редакції додаткової угоди від 27.06.2012 за № 1) сторонами погоджено, що продавець передає покупцю в період з 01.01.2012 по 31.12.2012 природний газ в обсязі до 45 139,939 тис. куб. м, у тому числі у січні 12 218,841 тис. куб. м, лютому 15 498,072 тис. куб. м, березні 12 380,921 тис. куб. м, квітні 3 515,317 тис. куб. м, травні 536,693 тис. куб. м, червні 490,095 тис. куб. м, липні 500 тис. куб. м.

5.3. За умовами пункту 4.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

5.4. Згідно пункту 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим договором.

5.5. Судами встановлено, що на виконання умов договору між сторонами підписано акти приймання-передачі природного газу: від 31.01.2012 за січень 2012 року на суму 48 214 324,70 грн; від 29.02.2012 за лютий 2012 року на суму 61 153 842,30 грн; від 31.03.2012 за березень 2012 року на суму 48 853 876,17 грн; від 30.04.2012 за квітень 2012 року на суму 13 871 089,36 грн; від 31.05.2012 за травень 2012 року на суму 2 117 736,91 грн; від 30.06.2012 за червень 2012 року на суму 1 933 865,86 грн; від 31.07.2012 за липень 2012 року на суму 1 644 474,00 грн.

5.6. Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2012 у справі № 5006/8/47/2012, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.11.2012, позов прокурора міста Донецька в інтересах держави в особі НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з ККП «Донецьктепломережа» на користь позивача заборгованість в сумі 95 306 555,66 грн; провадження у справі щодо стягнення 9 602 217,49 грн боргу - припинено.

5.7. Зокрема, рішенням у справі № 5006/8/47/2012 встановлено, що у період з січня по лютий 2012 року позивачем на виконання умов договору поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 109 368 167,00 грн. Також встановлено, факт проведення відповідачем часткових оплат на загальну суму 14 061 611,34 грн, в тому числі, під час розгляду справи № 5006/8/47/2012 на суму 9 602 217,49 грн.

5.8. Рішенням господарського суду Донецької області від 11.07.2013 у справі № 905/4268/13 позовні вимоги ПАТ НАК «Нафтогаз України» до ККП «Донецьктепломережа» задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 64 842 702,44 грн заборгованості за поставлений за договором природний газ у період з період з березня по травень 2012 року.

5.9. У березні 2015 року ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Запорізької області із позовом до ККП «Донецьктепломережа» про стягнення 3 578 339,86 грн - основного боргу; 9 954 526,40 грн - інфляційних втрат за період з лютого 2012 року по квітень 2014 року; 10 725 475,92 грн - 3% річних за період з 14.02.2012 по 10.06.2014; 12 626 992,55 грн - пені за період з 14.02.2012 по 13.02.2013 та 12 105 032,58 грн - штрафу.

5.10. Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.06.2015 у справі № 908/2111/15-г, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.07.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015, позовні вимоги ПАТ НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з ККП «Донецьктепломережа» на користь позивача 3 578 339,86 грн - заборгованості; 10 894 529,32 грн - штрафу, 11 358 791,67 грн - пені, 10 724 074,29 грн - 3% річних, 9 946 988,64 грн - інфляційних втрат та 73 057,55 грн - судового збору.

5.11. Зокрема, рішенням у справі № 908/2111/15-г встановлено, факт постачання позивачем природного газу у період з червня по липень 2012 року на загальну суму 3 578 339,86 грн та факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем на вказану суму. Також судом здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення процентів річних, інфляційних втрат, неустойки та штрафу.

5.12. Рішенням господарського суду Донецької області від 08.12.2015 у справі № 905/2657/15 позовні вимоги ПАТ НАК «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з ККП «Донецьктепломережа» на користь позивача 3% річних у розмірі 4 050 071,55 грн за період з 11.06.2014 по 15.04.2015 та інфляційних втрат у розмірі 65 613 976,90 грн за період з 01.05.2014 по 31.03.2015.

5.13. Обставини щодо наявності заборгованості у ККП «Донецьктепломережа» перед ПАТ НАК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ, а також 3 % річних та інфляційних втрат за попередні періоди у зв`язку з простроченням оплати цієї заборгованості судами визнано преюдиційними обставинами у розумінні вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

5.14. Судами також встановлено, що з 01.01.2012 по 30.04.2018 ККП «Донецьктепломережа» здійснено погашення заборгованості за договором від 01.01.2012 № 16-12-БО у загальному розмірі 8 075,03 грн, а саме: 10.04.2017 на суму 3 269,49 грн (призначення платежу: перерах. коштів, як погаш. боргу згідно нак. № 905/4268/13, виданого 26.07.2013 госп. судом Донецьк. обл.); 10.04.2017 на суму 4 805,54 грн (призначення платежу: перерах. коштів, як погаш. боргу згідно нак. № 5006/8/47/2012, виданого 21.11.2012 госп. судом Донецьк. обл.). Сплачені відповідачем кошти позивачем було зараховано в рахунок часткового погашення заборгованості за поставками січня, березня 2012 року.

5.15. Позивач зазначає, що заборгованість, яку стягнуто рішеннями у справах № 5006/8/47/2012 (поставка газу січень лютий 2012 року), № 905/4268/13 (поставка газу березень травень 2012 року), № 908/2111/15-г (поставка газу червень липень 2012 року) (з урахуванням змісту постанов судів апеляційної та касаційної інстанції), відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, вказану суму заборгованості стягнуто в примусовому порядку. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 16.04.2015 по 23.05.2018 в сумі 14 849 990,62 грн та інфляційні втрати за період з квітня 2015 року по квітень 2018 року в сумі 140 653 538,42 грн.

5.16. Приймаючи рішення у цій справі, про часткове задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд вказував, що кількість місячних індексів інфляційної індексації у межах визначеного проміжку часу визначається кількістю цілих місяців, впродовж яких існувала непогашеною відповідна сума грошового зобов`язання, тобто починаючи з наступного місяця, за місяцем дати початку відліку періоду, і завершуючи місяцем, що передує місяцю, у якому відбулося погашення; мінімальний період застосування індексу інфляції є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідний коефіцієнт індексу за частину такого місяця, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.10.2018 у справі № 910/9938/17.

5.17. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно врахував висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 05.07.2019 зі справи № 905/600/18 (інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання та підлягають до стягнення з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця) та скасував рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 131 258 727,90 грн.

5.18. Водночас, задовольняючи позовні вимоги у відповідності до висновків Верховного суду про стягнення інфляційних втрат з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, суд апеляційної інстанції відмовив позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення інфляційних втрат на суму 9 394 810,52 грн зазначивши в описовій частині постанови висновок "за необгрунтованістю".

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

6. Цивільний кодекс України (ЦК)

6.1. Частина друга статті 625

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

7. Закон України "Про індексацію грошових доходів населення"

7.1. Стаття 1

індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

7.2. Частина перша статті 2

індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, передбачені в частині першій цієї статті.

7.3. Частина друга статті 2

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

7.4. Частина перша статті 3

індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

8. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003

8.1. Пункт 1

порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

8.2. Пункт 4

сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

9. Господарський процесуальний кодекс України (ГПК)

9.1. Частина третя статті 86

суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

9.2. Частина п`ята статті 236

обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи

9.3. Пункт 3 частини першої статті 282

у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

9.4. Частина перша статті 300

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

9.5. Частина друга статті 300

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

9.6. Пункт перший частини третьої статті 310

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

10.1. Касаційний господарський суд переглядає оскаржені судові рішення відповідно до положень статті 300 ГПК.

10.2. Згідно частини другої статті 625 ЦК України у кредитора є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

10.3. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

10.4. Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

10.5. При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

10.6. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

10.7. Такий висновок суду апеляційної інстанції повністю узгоджується з висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постановах від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

10.8. Разом з тим, предметом касаційного оскарження у справі № 905/1302/18 позивачем визначено постанову апеляційного суду від 06.04.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат на суму 9 394 810,52 грн із посиланням на "необґрунтованість розрахунку".

10.9. Згідно із частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

10.10. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

10.11. Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

10.12. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

10.13. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

10.14. Частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

10.15. За приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

10.16. Метою апеляційного перегляду справи є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи повторно.

10.17. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

10.18. Отже, користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, суд апеляційної інстанції, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, мав би дослідити всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з наданням їм належної правової оцінки.

10.19. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

10.20. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

10.21. Разом з тим, судом апеляційної інстанції у мотивувальній частині постанови не наведено арифметичного розрахунку інфляційних втрат та взагалі не наведено мотивів відхилення позовних вимог щодо стягнення інфляційних у сумі 9 394 810,52 грн, що в свою чергу суперечить положенням статей 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

10.22. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

10.23. Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, а тому судова колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду апеляційної інстанції із направленням справи, в частині вирішення позову АТ «НАК «Нафтогаз України» до КПП «Донецькміськтепломережа» про стягнення інфляційних втрат та розподілу судового збору, на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

10.24. За частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

10.25. Колегія суддів Касаційного господарського суду також вважає за необхідне звернути увагу суду апеляційної інстанції щодо застосування механізму розрахунку інфляційних збитків, який наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.

11. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

11.1. Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

11.2. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

11.3. При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно взяти до уваги вказане, належним чином дослідити всі наявні в матеріалах справи докази згідно з вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зробити належний перерахунок заявлених позивачем інфляційних втрат за спірний період, навівши в постанові арифметичний розрахунок інфляційних втрат, із зазначенням у мотивувальній частині постанови суду мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, в залежності від встановленого, відповідно до вимог закону прийняти рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 236, 282 Господарського процесуального кодексу України

12. Судові витрати

12.1. З огляду на висновок Верховного Суду про часткове задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до апеляційної інстанції, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 у справі № 905/1302/18, а справу передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова