ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.2020 Справа № 920/483/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Чепульської Ю.В.,

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аума Технології Автоматизації»

до - Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»,

про стягнення 1070144 грн 71 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Мотига М.О.,

від відповідача - адвокат Скубира О.М.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 21.05.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 842977 грн 13 коп., 19527 грн 49 коп. інфляційних втрат, 207640 грн 09 коп. пені за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 29.07.2019 договору поставки № 290719АТА (надалі - Договір).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним було повідомлено відповідача про готовність відвантаження товару по Договору, що пов`язано з виникнення у відповідача обов`язку з оплати 50% вартості товару, однак відповідач оплату не провів, чим порушив умови Договору. Зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, інфляційних втрат та пені.

Ухвалою суду від 22.05.2020 було відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

05.06.2020 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що проти позовних вимог заперечує.

Відповідач в обґрунтування заперечень зазначає, що позивач ні в строки, передбачені Договором та специфікацією, ні на дату подачі позовної заяви не надав відповідачу повідомлення про готовність товару до відвантаження зі складу виробника (Німеччина), у зв`язку з чим у відповідача не настав строк оплати 50% від вартості товару (партії товару).

Ухвалою суду від 04.08.2020 було призначено справу до судового розгляду по суті.

22.06.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами 29.07.2019 було укладено договір поставки № 290719АТА (а.с.24-34).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов`язався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити його.

Умови оплати визначені п. 7 Специфікації № 1, згідно яких передбачена оплата в розмірі 50% від вартості товару (партії товару) на поточний рахунок постачальника протягом 20 днів з моменту отримання від постачальника рахунку (копії) на товар (а.с.30).

15.08.2019 відповідачем здійснена попередня оплата, згідно наведеної норми Спеціфікації № 1, в розмірі 50% вартості товару - 1209468 грн 10 коп. (а.с.49-50).

Згідно п. 7 Спеціифікації № 1 оплата 50% вартості товару (партії товару) здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника протягом 20-ти днів з моменту отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження зі складу заводу виробника (Німеччина), товар не відвантажується до моменту отримання 100% оплати.

Відповідач стверджує, що в строки, передбачені Договором та специфікацією, позивач не надав відповідачу повідомлення про готовність товару до відвантаження зі складу виробника (Німеччина), у зв`язку з чим у відповідача не настав строк оплати 50% від вартості товару (партії товару).

Суд не погоджується з вказаним твердженням відповідача, виходячи з наступного.

На виконання зобов`язань п. 5 Специфікації № 1, 25.09.2019 позивачем, на адресу відповідача, електронною поштою надісланий лист № 0925-Х/1 від 25.09.2019, щодо готовності до відвантаження товару, який є предметом Договору та Специфікації № 1, зі складу заводу - виробника (а.с.42).

Згідно з п. 8.3 Договору специфікації, заявки покупця, рахунки-фактури та інші документи, передача яких відповідно до умов цього Договору допускається засобами електронного зв`язку та засобами факсимільного зв`язку, і, які були передані засобами електронного зв`язку (за допомогою мережі Інтернет), на електронні адреси зазначені в цьому Договорі, засобами факсимільного зв`язку, на телефон/факс за телефонними номерами вказаними в цьому Договорі, можуть бути використані в якості належних письмових доказів в суді і не можуть заперечуватися сторонами.

19.11.2019 позивач звертався до відповідача з претензією про сплату 1142977 грн 13 коп. (а.с.44-48). Претензію відповідач отримав 28.11.2019, а 10.01.2020 відповідач сплатив 300000 грн. на рахунок позивача (а.с.49-50).

Отже, направлення документів електронною поштою передбачено сторонами у Договорі, а тому суд вважає доведеним факт направлення позивачем відповідачу листа щодо готовності до відвантаження товару. Крім того, на переконання суду, часткова оплата відповідачем, яка здійснена 10.01.2020, свідчить про те, що відповідачу було відомо про готовність позивача відвантажити товар, а тому строк оплати по договору 50% (другого платежу) настав.

Крім того, суд не приймає до уваги лист відповідача від 05.06.2020 (а.с.78), оскільки відповідач у ньому стверджує, що на електронну адресу лист від позивача від 25.09.2019 не надходив, однак, як вже зазначалось, відповідачем були вчинені дії, які свідчать про те, що йому було відомо про виникнення обов`язку з оплати, а саме була проведена часткова сплата частини суми по Договору.

Також, оскільки сторонами у Договорі передбачено направлення документації електронною поштою, то суд не приймає до уваги доводів відповідача, що позивачем не надано суду доказів його надсилання та отримання відповідачем.

В той же час, позивачем до матеріалів справи був наданий акт звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 31.03.2020, який також свідчить про перерахування відповідачем, в тому числі, 300000 грн по Договору.

Оскільки відповідач заборгованість у розмірі 842977 грн 13 коп. не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо основної суми боргу.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони при виконанні договорів повинні діяти добросовісно і справедливо по відношенню до іншої сторони договору, повинні фактично виконувати умови договору, а не ухилятись від виконання обов`язків з формальних причин.

Позивачем, відповідно до ст.ст. 73-74 ГПК України, належними та допустимими доказами доведено факт виникнення у відповідача перед позивачем обов`язку по Договору із сплати 842977 грн 13 коп.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 842977 грн 13 коп. боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок інфляційних втрат (а.с.52-53).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 19527 грн 49 коп. інфляційних втрат (період з 15.10.2019 по 15.05.2020) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені, з якого вбачається, що розмір пені складає 207640 грн 09 коп. (а.с.53-54).

Відповідно до п. 6.2 Договору в разі прострочення оплати товару за Договором покупець, на вимогу постачальника сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1 вартості простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 5% вартості товару.

Суд, врахувавши вартість товару в розмірі 2352445 грн 23 коп., здійснив перерахунок суми пені, прийнявши до уваги обмеження її розміру, які встановлені п. 6.2 Договору, та дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню 117 622 грн 26 коп. пені (період з 15.10.2019 по 15.04.2020).

В іншій частині позовних вимог стосовно стягнення пені, то суд відмовляє в задоволенні, в зв`язку з необгрунтованістю заявленої позовної вимоги.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Щодо судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме суд стягує з відповідача 14701 грн 90 коп. витрат по сплаті судового збору

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Згідно з ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить суд стягнути з відповідача 12000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позивач підтверджує понесення витрат на професійну правничу допомогу ордером № 1034686 від 15.05.2020, копією договору про надання правової допомоги від 12.05.2020 № 12/20, копією свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, копією платіжного доручення № 106 від 28.05.2020 про сплату 12000 грн, копією виписки по рахунку від 28.05.2020.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті витрат на професійну правничу допомогу - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме суд стягує з відповідача 10990 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст.123, 126, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аума Технології Автоматизації» до Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про стягнення 1070144 грн 71 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (площа Привокзальна, 1, м. Суми, 40011, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аума Технології Автоматизації» (вул. Бориспільська, 7, м. Київ, 02660, ) 842977 грн 13 коп. боргу, 19527 грн 49 коп. інфляційних втрат, 117622 грн 26 коп. пені, 14701 грн 90 коп. витрат по сплаті судового збору, 10990 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Аума Технології Автоматизації» наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 19.08.2020.

Суддя О.Ю. Резніченко