ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2020м. ДніпроСправа № 904/1962/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Громадської організації "Сильні духом", м. Кам`янське Дніпропетровської області

до Кам`янської міської ради, м. Кам`янське Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору , на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Інвест Холдинг", м. Київ

про визнання протиправним та скасування рішення

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Жежель С.С., довіреність №б/н 20.02.2020, представник;

від третьої особи: Перегуда О.В., довіреність №01-14/9/1614 від 18.12.2019, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Громадська організація "Сильні духом" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 02.04.2020 № 02-04, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Кам`янської міської ради № 1692-39/VІІ від 24.12.2019, прийняте на 39-й сесії VІІ скликання.

В обґрунтування заявлених вимог позивача зазначає, що передавши майно в безоплатне користування (позичку) Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Інвест Холдинг", відповідач діє всупереч інтересам громади, позбавляючи права на користування цим майном та отримання з нього прибутку і порушує норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Ухвалою господарського суду від 14.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ "Трейд Інвест Холдинг". У зв`язку із запровадженням на території України карантину про дату та час підготовчого засідання вирішено повідомити учасників справи додатково.

Господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Крім того, згідно із п. 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (редакція п. 4 розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України до 17.07.2020).

У подальшому строк дії карантину продовжувався з 03.04.2020 до 24.04.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239), з 24.04.2020 до 11.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291), з 11.05.2020 до 22.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343), з 22.05.2020 до 22.06.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392), з 22.06.2020 по 31.07.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500), з 31.07.2020 до 31.08.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641).

Після послаблення карантину, ухвалою господарського суду від 07.05.2020 підготовче засідання у справі призначено на 25.06.2020.

14.05.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 13.05.2020, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням порушено права, свободи та інтереси Громадської організації "Сильні духом". Наведене фактично вказує про безпредметність заявленого позову, оскільки оскаржуване рішення безпосередньо до позивача не застосовується, не спричиняє останньому будь-якої шкоди. Просив у задоволенні позову відмовити.

09.06.2020 третя особа подала до суду письмові пояснення від 05.06.2020, в яких зазначила, що оскаржуване рішення прийнято міською радою з метою недопущення дестабілізації, для забезпечення стабільної життєдіяльності міста, надання послуг з опалення мешканцям міста, закладам охорони здоров`я, освіти, соціальним закладам, установам та організаціям. Разом з тим, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, що має місце у даному випадку, є підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

У підготовчому засіданні 25.06.2020 оголошено перерву до 28.07.2020.

06.07.2020 позивач подав до суду відповідь на пояснення третьої особи та відповідь на відзив відповідача, в яких висловив незгоду з правовою позицією ТОВ "Трейд Інвест Холдинг" та Кам`янської міської ради, зазначивши, що звернення до суду із даним позовом повністю відповідає меті діяльності Громадської організації "Сильні духом", визначеної п. 2.1 статуту. Просив позов задовольнити.

20.07.2020 третя особа подала пояснення на відповідь позивача на пояснення ТОВ "Трейд Інвест Холдинг" від 15.07.2020, в яких зазначила, що за змістом п. 2.1. статуту позивача громадська організація здійснює представництво лише членів такої організації, а не усієї територіальної громади та не наділена повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням органами місцевого самоврядування вимог законодавства України.

21.07.2020 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив від 20.07.2020, в яких із посиланням на судову практику та практику Європейського суду з прав людини зазначив про необґрунтованість позовних вимог. Зауважив, що позивач не довів суспільного інтересу територіальної громади міста Кам`янське до спірного рішення міської ради. Просив у позові відмовити.

Ухвалою суду від 28.07.2020 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 13.08.2020.

У призначене судове засідання позивач явку повноважного представника не забезпечив.

13.08.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату. Подане клопотання обґрунтоване зростанням в Україні кількості інфікованих коронавірусом COVID-19, тому, з метою недопущення розповсюдження вірусу, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема, учасників справи та працівників суду, позивач просить відкласти розгляд справи.

У судовому засіданні 13.08.2020 представники відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення клопотання позивача.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином та не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на таке.

Згідно із 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16).

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що з 11.05.2020 в Україні почато перший етап послаблення карантинних обмежень, введених у зв`язку з епідемією коронавірусу, зокрема, дозволено діяльність адвокатів (відповідно до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343). Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", з 22.05.2020 розпочався другий етап пом`якшення карантинних заходів, зокрема, відновлено пасажирські перевезення.

Таким чином, враховуючи тимчасовий характер вжитих державою заходів для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 та пом`якшення карантинних заходів, оскільки суди в період карантину не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд не вважає викладені у клопотання позивача обставини підставою для відкладення розгляду справи.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

Відповідно до наказу Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 № 196 затверджено "Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду".

Частиною 3 Розділу 3 Порядку передбачено, що учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, зразок якої наведено в додатку 2 Порядку, не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У заяві учасник справи обов`язково зазначає: назву суду; номер судової справи; дату та час судового засідання, в якому учасник бажає взяти участь в режимі відеоконференції; своє прізвище, ім`я та по-батькові; свій статус в судовій справі; електронну адресу, яка використана їм для реєстрації в Системі; назву системи, яка пропонується для проведення відеоконференцз`язку (у разі використання іншого програмного забезпечення, ніж розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua); номер телефону для зв`язку із судом; відмітку про наявність або відсутність електронного підпису.

Господарський суд констатує, що за вказаних у клопотанні обставин позивач не скористався своїм правом на участь у призначеному засіданні у режимі відеоконференції, в тому числі за межами приміщення суду. Відповідних заяв до суду від Громадської організації «Сильні духом» не надходило.

Отже, у суду маються достатні підстави вважати, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні у будь який визначений процесуальним законодавством спосіб.

У судовому засіданні 13.08.2020 представники відповідача та третьої особи просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 Кам`янською міською радою прийнято рішення № 1692-39/VІІ «Про надання згоди на передачу в безоплатне користування (позичку) майна ТОВ «Трейд Інвест Холдинг», яким вирішено:

1. Надати згоду комунальному некомерційному підприємству Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» та комунальному закладу «Гімназія №27» Кам`янської міської ради на передачу в безоплатне користування (позичку) товариству з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ІНВЕСТ ХОЛДИНГ» майна згідно з додатком.

2. Доручити керівникам комунального некомерційного підприємства Кам 'янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (Винар) та комунальною закладу «Гімназія №27» Кам`янської міської ради (Маслєніков) забезпечити згідно з вимогами чинного законодавства підготовку документів, необхідних для передачі в безоплатне користування (позичку) майна, зазначеного в додатку до цього рішення.

3. Організацію виконання цього рішення покласти на управління охорони з міської ради, департамент з гуманітарних питань міської ради та департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, координацію - на першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Чернишова О.А,, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Завгородюо Т.Ж. та заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Щербатова Д.О., контроль - на постійні комісії міської ради з гуманітарних питань (Гурська) та з питань містобудування, архітектури, будівництва земельних ресурсів та комунальної власності (Дементьєв).

У додатку до вказано рішення визначено перелік майна, яке передається в безоплатне користування (позичку) товариству з обмеженою відповідальністю «ТРЕИДІНВЕСТ ХОЛДИНГ», а саме:

№ з/пНайменуванняАдресаНайменування підприємства, закладу, які передають майно
1.Котельнявул. Вячеслава Чорновола, 79АКомунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги»
2.Котельнявул. Залізняка, 19Комунальний заклад «Гімназія №27» Кам`янської міської ради

Позивач вважає, що рішення відповідача прийнято з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки передавши майно в безоплатне користування (позичку) Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Інвест Холдинг" Кам`янська міська рада діє всупереч інтересам громади, позбавляючи права на користування вищезазначеним майном та отримання з нього прибутку та порушує норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема ч. 5 ст. 60 вказаного Закону, якою передбачено, що майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1 статуту Громадської організації «Сильні духом» основною метою діяльності Організації є об`єднання громадян для задоволення та захисту законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національних, культурних, спортивних та інших спільних інтересів ветеранів збройних конфліктів, інвалідів, членів їх сімей, бійців, дітей, пенсіонерів та мирного населення, тимчасових переселенців, сімей померлих і загиблих та інших членів організації, тобто жителів міста Кам`янського.

Підпунктом 2.2.11 п. 2 статуту передбачено, що завданням Організації є, зокрема, здійснення для забезпечення своїх статутних цілей інших видів діяльності, що на думку позивача не суперечить законодавству України та передбачає право на звернення до суду в інтересах територіальної громади.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення порушує права територіальної громади міста Кам`янське та підлягає скасуванню, проти чого заперечує позивач, що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за приписами чинного законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України(справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому господарський суд зазначає, що захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у позові.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Закону України "Про громадські об`єднання" громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Відомості про мету (цілі) та напрями діяльності громадського об`єднання має містити його статут (стаття 11 Закону України "Про громадські об`єднання").

Статтями 1 та 21 Закону України "Про громадські об`єднання" громадським організаціям надано право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

При цьому, право громадських організацій на звернення до суду із відповідними позовами у розумінні пункту другого частини першої статті 21 Закону України "Про громадські об`єднання" є загальною прерогативою та обмежено певними категоріями правовідносин, з якими безпосередньо пов`язана статутна діяльність громадських організацій, та законодавством, яке безпосередньо регулює відповідні правовідносини.

Відповідно до пункту п. 2.1 статуту Громадської організації «Сильні духом» основною метою діяльності Організації є об`єднання громадян для задоволення та захисту законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національних, культурних, спортивних та інших спільних інтересів ветеранів збройних конфліктів, інвалідів, членів їх сімей, бійців, дітей, пенсіонерів та мирного населення, тимчасових переселенців, сімей померлих і загиблих та інших членів організації.

У рішенні Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв`язку із положеннями пункту "г" частини 1 статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Разом з тим, Закон України "Про громадські об`єднання" не передбачає право громадських об`єднань на звернення до суду за захистом інтересів інших осіб, у тому числі і засновників таких об`єднань, органів державної влади, органів місцевого самоврядування; відсутні такі положення і в законодавстві, що регламентує земельні правовідносини, Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні". Правові підстави для звернення громадських організацій до господарського суду за захистом суспільних інтересів або спільних інтересів територіальної громади, у правовідносинах, що пов`язані з наданням у власність чи користування земельних ділянок, чинним законодавством наразі не визначені.

Частинами 2 та 6 ст. 55 Конституції передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Однак, як встановлено судом, позивач не обґрунтував, у чому полягає порушення його прав, які саме його права порушено прийняттям спірного рішення Кам`янською міською радою, при тому, що позивач - громадська організація, яка здійснює представництво лише членів такої громадської організації (згідно з приписами чинного законодавства та положеннями її Статуту), не здійснює представництва усієї територіальної громади та не наділена повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням органами місцевого самоврядування вимог законодавства України.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"практика Європейського суду з прав людини є обов`язковою для застосування судами України як джерела права.

Разом з тим, якщо певне рішення Європейського суду з прав людини застосовується в подальшому національними судами при розгляді інших спорів, то сам по собі результат вирішення справи Європейським судом з прав людини, окремі його висновки в конкретній справі, вирвані з контексту та відірвані від обставин справи, не повинні бути формальним приводом для аналогічного результату вирішення спору.

Так, у рішенні у справі "ЛЕраблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії" (L'Erabliиre A.S.B.L. v. Belgium) від 24.02.2009, в якій екологічною організацією оскаржувалась відмова держави у перегляді дозволу на розширення сміттєвого полігону, Європейський суд дійшов висновку щодо можливості громадської організації здійснювати захист суспільних інтересів в судовому порядку відповідно до статті 6 Конвенції, у випадку, якщо мета такого захисту обмежується просторовими та часовими межами, виходячи з обставин даної справи і особливої природи оспорюваного заходу, з урахуванням статусу організації-заявника та його членів; відповідно, питання, порушене організацією-заявником, має достатній зв`язок з правом, на підставі якого він може стверджувати, що володіє ним як юридична особа, для того щоб стаття 6 Конвенції була прийнятною.

У справі Національна група інформації та протидії заводу "Мелокс" - Група "Ні заводу "Мелокс" та змішаному оксидному паливу" проти Франції (Collectif national d'information et d'opposition а l'usine Melox - Collectif Stop Melox et Mox v. France №75218/01, 28.03.2006), де уряд Франції, перш за все посилався на відсутність порушеного права позивача, суд також прийшов до висновку що, якщо предметом розгляду був в значній мірі захист спільних інтересів, "спір", порушений асоціацією - заявником мав на додаток достатній зв`язок з "правом", яке належить їй як юридичній особі на підставі статті 6 § 1 Конвенції".

Враховуючи викладене, встановивши, що оскаржуваним рішенням не порушуються права чи охоронювані законом інтереси Громадської організації «Сильні духом», господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Кам`янської міської ради № 1692-39/VІІ від 24.12.2019.

Посилання позивача на положення статті 55 Конституції України, приписами якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом не приймається до уваги з огляду на таке.

Так, Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 14.12.2011 № 19-рп/2011, від 25.11.1997 № 6-зп, від 25.12.1997 № 9-зп послідовно підкреслював, що утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення часини 3 статті 8, статті 55 основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

При цьому Конституційний Суд України у пунктах 1, 2 свого Рішення від 25.12.1997 №9-зп роз`яснив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних вимог та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, визначене статтею 55 Конституції України право на судовий захист не ототожнюється із беззаперечною підставою задоволення тих чи інших позовних вимог.

Так, у даній справі позивача не було обмежено у праві звернутися до суду за захистом свого права чи інтересу, які, на його думку, були порушено.

При цьому господарський суд, дослідивши обставини справи, відмовляє у позові у зв`язку з відсутністю у позивача прав чи охоронюваних законом інтересів, які було б порушено спірним рішенням.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення Кам`янської міської ради «Про надання згоди на передачу в безоплатне користування (позичку) майна ТОВ «Трейд Інвест Холдинг» від 24.12.2019 № 1692-39/VІІ, прийнятого на 39-й сесії VІІ скликання, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 18.08.2020

Суддя І.А. Рудь