Справа № 909/692/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.08.2020 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., розглянувши заяву стягувача акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до боржника фізичної особи-підприємця Плугатор Ірини Ігорівни про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 23 977 грн 03 коп. за кредитним договором "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький",

в с т а н о в и в:

до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява АТ КБ "ПриватБанк" про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Плугатор І. І. заборгованості за кредитним договором "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" в розмірі 23 977 грн 03 коп.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

За змістом статей 147 і 148 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування поданої заяви АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що, фізична особа-підприємець Плугатор І. І., підписавши 28 жовтня 2019 р. заявку на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" шляхом встановлення кредитного ліміту на умовах, які зазначені в заяві, приєдналась до Умов та Правил надання послуги "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", що розміщені на офіційному сайті АТ КБ "ПриватБанк" у мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms. У зв`язку із простроченням сплати комісії та процентів за кредитом відповідно до пунктів 3.2.6.3.1 та 3.2.6.3.5, станом на 09 липня 2020 р. боржник має заборгованість на загальну суму 23 977 грн 03 коп., з яких 22 173 грн 36 коп. - заборгованість за кредитом, 1 471 грн 06 коп. - проценти за користування кредитом та 332 грн 61 коп. - комісія за користування кредитом.

На підтвердження зазначених обставин, заявник надав, зокрема, копію відповідної заяви, довідку про розмір встановлених кредитних лімітів, копії виписок по рахунках та витяг з Умов та правил надання банківських послуг та розрахунки заявленої до стягнення заборгованості.

Разом з тим, заявник не надав підтверджень, що підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг боржник розумів, ознайомився та погодився саме з тією редакцією Умов, яка надана суду заявником. Витяг з Умов та правил не містить підпису боржника (ані фізичного, ані цифрового), а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Наданий заявником витяг з Умов та правила надання банківських послуг АТ КБ "Приватбанк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - у заявці на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 р. у справі № 342/180/17.

Водночас, відповідно до заявки на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький", фізична особа-підприємець Плугатор І. І. отримала кредитні кошти на таких умовах: мета та вид кредиту - овердрафтовий кредит для поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів; розмір відсоткової ставки - 30 %; розмір щомісячної комісії - 0,5 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня, в будь-який з днів за попередній місяць; пільговий період - 55 днів, термін кредитування - 12 місяців. Крім того, у заявці сторони передбачили право банку в односторонньому порядку встановити (змінити) розмір кредитного ліміту.

В ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як видно із змісту заяви АТ КБ "ПриватБанк" про видачу судового наказу та доданих до неї документів, фізична особа-підприємець Плугатор І. І. отримала кредитні кошти 01 листопада 2019 р. Враховуючи, що дванадцятимісячний строк користування кредитними коштами спливає 30 жовтня 2020 р., заявник вимагає видати судовий наказ за вимогою до боржника про повне дострокове погашення кредиту. Однак умов, за яких банк вправі вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту, заявка на отримання послуг "Кредитний ліміт на поточний рахунок фізичної особи-підприємця "Підприємницький" не містить.

У зв`язку з наведеним безспірність вимог заявника вбачається сумнівною.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як визначено в ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 12, 150, 152, 153, 234, 235 ГПК України, суд

у х в а л и в:

акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Плугатор Ірини Ігорівни заборгованості в розмірі 23 977 грн 03 коп. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у визначені статтями 256, 257 ГПК України строк та порядку.

Суддя І. В. Ткаченко